Справа № 2-438/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2010 року Бахмацький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судці Пархоменка П.І.

при секретарі - Горбач Н.Д.

за участі представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бахмачі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

07.04.2010 року позивач - ОСОБА_3 звернувся з позовом до відповідача - суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_4 з вимогою про відшкодування шкоди. Свої вимоги обґрунтував тим, що 28.06.1998 року між позивачем та відповідачем було укладено договір, предметом договору слугувало, те, що позивач передає по дорученню автомобіль І81І2И терміном на 10 років, тобто до 28.06.2008 року, умовами договору передбачено, що за користування даним автомобілем буде проведено розрахунки, але вони відповідачем проведені не були, як і не було повернуто автомобіль. Так, як відповідачем було знищено майно позивача, а автомобіль сторонами було оцінено в 6500 німецьких марок, що в розрахунку на українську валюту дорівнює 35257 грн. 03 коп., позивач просить стягнути з відповідача 37 257 грн. 03 коп. у відшкодування матеріальної та моральної шкоди та покласти на відповідача судові витрати.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі з мотивів викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що відповідач на день розгляду справи не являється суб'єктом підприємницької діяльності, кошти за користування автомобілем сплачував у повному обсязі, у зв'язку із чим позов є необгрунтованим та задоволенню не підлягає.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 28.06.1998 року було укладено договір (а.с.12). Відповідно до умов даного договору позивач передає по довіреності за відповідну плату належний йому автомобіль 1811211 відповідачу на строк та з правами, зазначеними в довіреності та в договорі.

Автомобіль було передано позивачем відповідачу та оформлено відповідну довіреність, що учасниками судового розгляду не заперечується і відповідно до ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Згідно із ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із п. 2.1. укладеного між сторонами договору відповідач зобов'язувався передати позивачу за наданий автомобіль грошові кошти в сумі, яка дорівнює 6500 німецьких марок, в строки та розмірах вказаних в договорі.

На підставі п. 2.7. договору позивач зобов'язувався видавати розписки написанні та підписані ним власноручно, які будуть підтверджувати факт передачі грошей і виконання договору відповідачем, а також дані розписки будуть мати силу юридичних документів у випадку виникнення спорів між сторонами.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, між сторонами виникли договірні зобов'язання, які передбачають договірну відповідальність у випадку порушення зобов'язання.

Відповідачем не надано в судове засідання відповідних розписок та інших належних доказів, які б підтверджували виконання ним зобов'язання перед позивачем, оплату йому обумовлених коштів.

Відповідно до ч. 2 ст. 623 ЦК України розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства закріпленого ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Позивачем предметом позовних вимог визначено стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди на підставі ст. 22, 23, 1192 ЦК України, що випливає із позадоговірних відносин.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте, всупереч принципу змагальності позивачем не доведений розмір матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, а зазначена ним сума в 6500 німецьких марок, являє собою суму, яку відповідач зобов'язаний сплатити за користування автомобілем відповідно до умов укладеного між сторонами договору, а не являє собою вартість автомобіля. Інших доказів вартості автомобіля позивачем не надано, клопотань про призначення відповідної експертизи в процесі розгляду справи не заявлялось, позовні вимоги в судовому засіданні не уточнювались.

При цьому, судом враховується, що в даному випадку між сторонами існують договірні зобов'язання, а заподіяння шкоди пов'язане з виконанням обов'язку, що випливає із договору.

У зв'язку із чим відсутні підстави для стягнення з відповідача матеріальної шкоди в сумі 35257 грн. 03 коп.

Враховуючи надані сторонами докази, суд знаходить, що не має підстав для стягнення з відповідача і моральної шкоди.

Виходячи з вищевикладеного позовні вимоги не підлягають задоволенню, а тому і не має підстав для стягнення з відповідача судових витрат.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 80, 213 - 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 11, 16, 22, 23, 509, 526, 545, 610,611, 623, 1166, 1167, 1192 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ :

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Бахмацький районний суд Чернігівської області.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення складено в повному обсязі 26.07.2010 року.

Суддя