АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-1673/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Михайловська С.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2010 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого Михайловської С.Ю..

Суддів Каратаєвої Л.О., Осіяна О.М.

При секретарі Кононенко І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 10 грудня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: агентство нерухомості «Базис-Партнер» в особі ОСОБА_4, про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 92 400 грн. та вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України з наступних підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, послався на те, що оскільки відповідач не виконав умови попереднього договору купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки від 30 березня 2009 року, то у відповідності з вимогами п. 5.2 зазначеного договору, ст.ст. 526, 549, 551, 570 ЦК України з відповідача на користь позивача слід стягнути гарантійну суму, а також неустойку, яка складає 92 400 грн.

З таким висновком суду погодитись неможливо з наступних підстав.

30 березня 2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено попередній договір, згідно якого відповідач зобовязується продати позивачу частину домоволодіння з приватизованою земельною ділянкою розміром 0,0171 га за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно п. 2.1 даного договору сторони досягли згоди про намір укласти договір купівлі-продажу спірного домоволодіння до 02 червня 2009 року. З метою зобовязання укладання основного договору позивач передав відповідачу суму у розмірі 6 000 доларів США, що еквівалентно 46 200 грн.

11 червня 2009 року між сторонами було укладено додаткову угоду, згідно якої термін укладення договору купівлі-продажу був продовжений до 03 липня 2009 року.

В подальшому договір купівлі-продажу домоволодіння з приватизованою земельною ділянкою розміром 0,0171 га за адресою: АДРЕСА_2 між сторонами так і не був укладений з вини ОСОБА_2

Відповідно до вимог ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно до абз. 3 ч. 1 ст. 635 ЦК України істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства.

Як вбачається з наданого позивачем попереднього договору купівлі-продажу від 30 березня 2009 року цей договір нотаріально не посвідчений, що у відповідності до ст. 220 ЦК України робить його нікчемним, а тому підстав для задоволення його позовних вимог щодо стягнення з відповідача неустойки немає і в цій частині позовних вимог позивачу слід відмовити.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_2 на його користь гарантійної суми, то ця сума вважається авансом згідно до ст. 570 ЦК України, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 47 559 грн., що еквівалентно 6 000 доларів США на час ухвалення рішення апеляційним судом (довідка з Національного Банку України від 09 квітня 2010 року №417/136).

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне, згідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача судові витрати.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2009 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: агентство нерухомості «Базис-Партнер» в особі ОСОБА_4, про стягнення грошових коштів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 47 559 грн.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 611 грн.

Рішення апеляційного суду чинне з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двох місяців.

Головуючий :

Судді :