АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-1615/10 Головуючий у 1-й інстанції Зацеркляний В.К. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

22 квітня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого - ТИМЧУК Л.А.

суддів - МАРТЄВА С.Ю., ЧІЧІЛЯ В.А.

при секретарі - МОТРІЙ С.В. розглянула провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Кобеляцького районного суду Полтавської області від 24 лютого 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування збитківтакомпенсаціюморальноїшкоду,заподіянихДТП,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 24 лютого 2010 року накладено арешт на автомобіль ВАЗ 21099, днз ВІ 1243 АХ, яким по дорученню керують ОСОБА_2 та ОСОБА_4, виконання якого доручено ВДВС Кобеляцького РУЮ та Кобеляцькому МРЕВ та Лохвицькому МРЕВ УДАІ Полтавської області.

У апеляційній скарзі порушено питання про скасування ухвали з підстав невірного застосування місцевим судом норм процесуального права.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що остання задоволенню не підлягає.

Відповідно до п.1 ч.І ст.312 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Справа № 22ц - і б 15-2010 року

Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_5

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

За змістом розяснень, викладених в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року, вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову , суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК України, перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види.

Як встановлено судом пешої інстанції, ОСОБА_2 керував автомобілем ВАЗ 21099, днз ВІ 1543 АХ згідно довіреності, виданої йому та ОСОБА_6 07.11.2009 року ОСОБА_7 в порядку передоручення від ОСОБА_8, згідно якої ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було надано право вчиняти дії , повязані із цією довіреністю, а також експлуатацією вищевказаного транспортного засобу, в тому числі право володіння, користування та розпорядження даним автомобілем.

Доводи апелянта про те, що місцевий суд безпідставно наклав арешт на вищевказаний автомобіль, оскільки він, як боржник не є власником арештованого авто є безпідставними, та не заслуговують на увагу суду.

Згідно ч. 1 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_8 із зазначеним позовом до суду не зверталась.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про таке порушення процесуального права, яке б спричинило неправильне вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 312, 315, 317 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а ухвалу Кобеляцького районного суду Полтавської області від 24 лютого 2010 року залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ( підпис)

Судді: ( підписи)

Згідно: