АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-1657/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Петешенкова М.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2010 року м. Дніпропетровськ

20 квітня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3

при секретарі: - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_5

на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2009 року про забезпечення позову по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриваБанк» до ОСОБА_5 про звернення стягнення, -

ВСТАНОВИЛА:

Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська від 30 вересня 2009 року було постановлено ухвалу про забезпечення позову, згідно якої суд наклав арешт на все майно, що належить відповідачу ОСОБА_5 та знаходиться за адресою: 07100, Київська область, м. Славутич, кв. Московський 4/25; автомобіль DАEWWO (модель NEXIY NS18, рік випуску 2007, тип ТЗ, легковий, № кузова/шасі: XWB3L31UD7A253734), реєстраційний номер: АІ 3017 ВЕ та накладено арешт на грошові кошти, що обліковуються на всіх рахунках ОСОБА_5 в межах заявлених позовних вимог у розмірі 53 662,58 грн.

З цією ухвалою не погодився відповідач ОСОБА_5 і звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу суду та відмовити в заяві про забезпечення позову, посилаючись на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального закону / а. с. 7-8 /.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвал в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а ухвалу суду, в силу ст. 312 ЦПК України, - скасувати з наступних підстав.

Суддею Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська було розглянуто заяву позивача ЗАТ КБ «ПриватБанк» про забезпечення позову і 30 вересня 2009 року постановлено ухвалу про забезпечення позову /а.с. 22/, якою суд наклав арешт на все майно, що належить відповідачу ОСОБА_5 та знаходиться за адресою: 07100, Київська область, м. Славутич, кв. Московський 4/25; автомобіль DАEWWO (модель NEXIY NS18, рік випуску 2007, тип ТЗ, легковий, № кузова/шасі: XWB3L31UD7A253734), реєстраційний номер: АІ3017ВЕ та накладено арешт на грошові кошти, що обліковуються на всіх рахунках ОСОБА_5 в межах заявлених позовних вимог у розмірі 53662,58 грн.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені ЦПК України, заходи забезпечення позову.

Частина 2 ст.151 ЦПК України передбачає, що повинно бути зазначено у заяві про забезпечення позову.

В силу ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а згідно ч. 5 ст. 153 ЦПК України про вжиття забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена.

Відповідно до ст.ст.151,153 ЦПК України та розяснень Верховного Суду України, викладених в п.1 постанови Пленуму від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», -єдиною підставою для забезпечення позову є мотивована заява будь-кого з осіб, які беруть участь у справі.

Однак, в порушення вище зазначених вимог процесуального закону, вирішуючи питання щодо забезпечення позову та постановляючи 30 вересня 2009 року ухвалу про забезпечення позову, - суд першої інстанції не зазначив підстави обрання такого виду забезпечення позову, як і не обґрунтував причини застосування заходів по забезпеченню позову, не вказав на ті обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Однак, вирішити питання щодо такої співмірності апеляційний суд позбавлений можливості, так як в ухвалі суду не зазначено конкретне майно на яке накладено арешт.

З матеріалів справи, зокрема кредитного договору від 29 жовтня 2007 року, вбачається, що кредит ЗАТ КБ «ПриватБанк» був наданий ОСОБА_5 для придбання автомобіля, а придбаний відповідачем автомобіль переданий в заставу банку, згідно договору застави рухомого майна від 29 жовтня 2007 року /а.с. 7-11/, тобто кредитний договір забезпечений заставою, але ця обставина не прийнята до уваги судом першої інстанції при постановленні ухвали про забезпечення позову.

Розглядаючи заяву банку про забезпечення позову і постановляючи 30 вересня 2009 року ухвалу про забезпечення позову суд першої інстанції, в порушення ч.2 ст.151 ЦПК України, прийняв в своє провадження заяву, яка не відповідає вимогам закону і в порушення вимог ч. 3 ст. 15 ЦПК України не витребував у заявника додаткові матеріали та інші докази, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

За таких обставин, ухвала суду від 30 вересня 2009 року не може залишатись в силі і підлягає скасуванню.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню, як така що не відповідає вимогам процесуального закону та матеріалам справи, з передачею питання щодо забезпечення позову на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 п.2, 313 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2009 року про забезпечення позову - скасувати та передати питання щодо забезпечення позову на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає .

Судді: