АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2010 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

Головуючої Можелянської З.М.

Суддів Прозорової М.Л., Ремеза В.А.

при секретарі Панченко Д.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2,

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2010р. за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та зустрічного позову про визнання недійсним правочину, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.09.2010р. позовна заява ОСОБА_4 задоволена частково, та стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 в рахунок заборгованості за договором позики 9460грн., а також в рахунок відшкодування моральної шкоди 500грн., та судові витрати по справі в сумі 219грн., а в іншій частині позову відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання недійсним правочину залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити ОСОБА_4 в задоволені вимог, а його зустрічний позов задовольнити, посилаючись на те, що судом при розгляді справи були порушені норми матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду частковому скасуванню з наступних підстав.

Розглядаючи справу в частині стягнення суми боргу, суд першої інстанції встановив, що 14.03.2010р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав, а відповідач отримав у борг 11060грн., строком до 14.04.2010р., що підтверджується розпискою від 14.03.2010р. /а.с.5/.

Також суд першої інстанції встановив, що відповідач ОСОБА_2 частково повернув ОСОБА_4 кошти за договором займу в сумі 1600грн., у зв'язку з чим сума заборгованості за договором позики на час розгляду справи складає 9460грн., а тому встановивши зазначені обставини, суд з урахуванням вимог ст.ст. 526, 1046, 1047, 1049 ЦК України, оцінивши дослідженні у судовому засіданні докази у їх сукупності, та приймаючи до уваги, що відповідач свої зобовязання за договором позики виконав частково, правильно прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_4 суми боргу в розмірі 9460грн., відмовивши ОСОБА_2 в задоволені зустрічного позову про визнання недійсним укладеного договору позики з посиланням на те, що вказаний договір було здійснено під впливом психологічного впливу, оскільки ОСОБА_2 не надав відповідних доказів на підтвердження своїх вимог, і колегія суддів вважає, що рішення суду в зазначеній частині є законним та обґрунтованим.

Доводи ОСОБА_2 про порушення судом норм матеріального та процесуального права в цій частині безпідставні, та зводяться лише до переоцінки доказів по справі, та непогодженням з їх оцінкою, тоді як колегія суддів вважає, що суд розглядаючи справу оцінив докази по справі у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, а тому переоцінці в апеляційному порядку вони не підлягають.

Що ж стосується рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення на його користь з відповідача коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди у зв'язку з неповерненням йому відповідачем суми боргу в сумі 500грн., то в цій частині рішення суду підлягає скасуванню, і заявлені позовні вимоги ОСОБА_4 не підлягають задоволенню, оскільки умовами договору займу не було передбачено таке відшкодування моральної шкоди, а тому на виниклі між сторонами правовідносини, вимоги про стягнення моральної шкоди в порядку ст. 1167 ЦК України не поширюються.

Враховуючи, що судом не були враховані зазначені обставини та норми права, якими регулюються виниклі між сторонами правовідносини, а тому рішення суду в частині стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 моральної шкоди підлягає скасуванню на підставі ст. 309 ЦПК України з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову ОСОБА_4 в задоволені вимог про стягнення зі ОСОБА_2 моральної шкоди.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309,316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2010р. в частині стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди в сумі 500грн. скасувати.

Відмовити ОСОБА_4 в задоволені вимог до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2010р. залишити без змін.

Рішення апеляційного суду може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів, з моменту проголошення.

Судді: