Теофіпольський районний суд Хмельницької області
Справа № 2 - 20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2010 року. Теофіпольський районний суд Хмельницької області

в особі: головуючого - судді СТЕЦЮКА І.С.

при секретарі: РАДЧИШИНІЙ К.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ТЕОФІПОЛІ цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" в особі Хмельницької філії «ПриватБанку» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на майно та за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про визнання недійсними кредитного договору та договорів застави

ВСТАНОВИВ

17 серпня 2009 року Закрите акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», тепер Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на заставлене майно вказуючи, що б жовтня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно якого відповідачка від позивача отримала кредит в сумі 10 000 доларів США і зобов'язувалася погасити його до б жовтня 2010 року із сплатою 18 відсотків річних проводячи щомісячну оплату кредиту та відсотків.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами були укладені договори застави відповідно яких відповідачка надала позивачу майно у заставу.

Оскільки відповідачка ОСОБА_1 свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту та плати за користування кредитом не виконувала у неї перед банком станом на 17 травня 2009 року виникла заборгованість по кредиту в сумі 10353. 21 долара США що еквівалентне 78875 грн. 95 коп.; у тому числі 9562.82 долара США заборгованість по кредиту; 266.13 долара заборгованість по процентах; а також 32.81 долара штрафу (фіксована частина) та 491.45 штрафу (процентна складова).

В зв'язку із цим позивач просив передати йому у заклад заставлене майно шляхом вилучення його у відповідачки та звернути стягнення на нього шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі продажу предмету застави від імені заставодавця.

Під час розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та вказав що загальна сума заборгованості ОСОБА_1 складає 9562.82 долара США що еквівалентне 111780 грн. 46 коп.

25 травня 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору від 6 жовтня 2008 року та договорів застави недійсними з тих підстав, що її зобов'язання були визначені у доларах США що суперечить вимогам законодавства України і Цивільного кодексу України зокрема так як платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України є грошова одиниця України - гривня.

Ухвалою суду від 15 червня 2010 року справи були об'єднані у одне провадження.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та уточнив.

Із пояснень представника позивача встановлено що відповідно кредитного договору укладеного між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та БАГНЮКТ.І. вона отримала від позивача кредит в сумі 10 000 доларів США на строк до б жовтня 2010 року.

Відповідно до графіка погашення кредиту, який є невід'ємною частиною цього договору кредиту відповідачка була зобов'язана кожного місяця сплачувати частину кредиту та відсотки за користування ним до його повного погашення тобто до б жовтня 2010 року.

Однак відповідачка своїх зобов'язань не виконала в результаті чого борг станом на 11 жовтня 2010 не погашений і складає 111780 грн. 46 коп. та 500 грн. витрат пов'язаних із зверненням до суду.

У зв'язку із цим у рахунок погашення боргу просив суд звернути стягнення на майно, яке було передане відповідачкою у заставу та передати його Публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» шляхом безпосереднього продажу його конкретному покупцю з правом укладання договору купівлі продажу цього майна від імені відповідача а також стягнути з відповідачки судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Представник відповідачки ОСОБА_2 позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» не визнав з тих підстав що ОСОБА_1 з умовами кредитного договору встановленими п. п. 1 - 7.1 належно ознайомлена не була про що свідчить відсутність її підпису під вказаними пунктами кредитного договору.

Оскільки це суперечить вимогам ст.. 203 ЦПК України вважає що кредитний договір є недійсним з моменту його укладання а тому просив позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Крім цього представник позивачки пояснив що зобов'язання ОСОБА_1І, були встановлені у доларах США що суперечить вимогам ст.. 192 ЦК України згідно якої єдиним законним платіжним засобом обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України є гривня. Представник ОСОБА_1 вважає також що ПАТ КБ «ПриватБанк» не наділене правом здійснювати кредитні операції у іноземній валюті.

Тому просив кредитний договір та договори застави визнати недійсними.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» вважає вказані вимоги безпідставними оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» має відповідний дозвіл на проведення кредитних операцій у іноземній валюті. При укладанні кредитного договору та договорів застави ОСОБА_1 була належно ознайомлена з їх умовами, вона отримала кредит у доларах США, здійснювала його погашення у цій же валюті тобто повністю визнала умови кредитного договору і договорів застави. Тому просив позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи суд прийшов до висновку про те що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» необхідно задовольнити а позовні вимоги БАГНЮКТ.І. залишити без задоволення.

В судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що б жовтня 2008 року між позивачем та відповідачкою ОСОБА_1 був укладений договір кредиту відповідно якого вона отримала від позивача кредит в сумі 10 000 доларів США та прийняла на себе зобов'язання кожного місяця погашати вказаний кредит та провести повну його виплату до б жовтня 2010 року та сплатити за користування кредитом 18 процентів річних.

Як встановлено у судовому засіданні з метою забезпечення виконання зобов'язань щодо повернення кредиту і процентів відповідачка ОСОБА_1і. відповідно договорів застави №№ 254300/01 та 254300/02, які були укладені між сторонами 6 жовтня 2008 року передала у заставу належне їй на праві власності майно вартістю 45144 грн. 16 коп., та 8765 грн. 10 коп.

В судовому засіданні знайшов підтвердження факт ухилення відповідачки ОСОБА_1 від виконання своїх зобов'язань.

Із пояснень представника позивача, графіка погашення кредиту встановлено, що станом на 17 травня 2009 року ОСОБА_1 допустила заборгованість по кредиту в сумі 10353. 21 долара США що еквівалентне складає 78875 грн. 95 коп. Судом встановлено що з цього часу відповідачка погашення кредиту та пов'язаних із ним платежів не проводить. До 6 жовтня 2010 року яке визначене датою виконання зобов'язань кредит відповідачкою не погашений.

Відповідно ст..ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно ст.. 538 ЦК України у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку у встановлений строк, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку або ж відмовитися від його виконання у повному обсязі.

Згідно з ст.. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом; сплата неустойки.

Відповідно ст., ст..1050, 1054 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини кредиту є право позичальника вимагати повернення всієї суми кредиту.

Згідно п. 2.3.9 Кредитного договору при порушенні позичальником зобов'язань за кредитним договором банк має право стягнути кредит достроково у тому числі шляхом звернення стягнення на заставлене майно.

Ст. 19 Закону України «Про заставу» встановлено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги у повному обсязі що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання забезпеченого заставою воно не буде виконано. Згідно ст.. 20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави.

Відповідно ст.. 16 ЦК України одним із способів захисту судом цивільних прав та

інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Договорами застави передбачений обов'язок відповідача передати предмет застави в заклад заставодержателя.

Ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета застави із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст.. 26 цього Закону, яка передбачає, зокрема продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.

Ст. 590 ЦК України встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду.

Відповідно договорів застави звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця.

Відмова відповідачки від повернення боргу порушує майнові права позивача.

Виходячи з наведеного суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

Разом з тим суд вважає необхідним залишити без задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідачки 500 грн. витрат понесених у зв'язку із зверненням до суду оскільки такі витрати позивачем належно не підтверджені.

Виходячи із цього суд приходить до висновку про те, що розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором складає 111780 грн. 46 коп.

Оцінюючи викладені обставини справи у їх сукупності суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання кредитного договору та договорів застави недійсними не підлягають задоволенню.

У судовому засіданні встановлено що ОСОБА_1 дійсно отримала кредит у іноземній валюті - доларах США. Встановлено також що вона частково погашала кредит у цій же валюті. Викладене свідчить про те, що ОСОБА_1 була ознайомлена із умовами договорів і прийняла їх до виконання.

Не відповідає вимогам чинного законодавства і твердження позивачки та її представника про те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не наділений правом здійснювати кредитні операції у іноземній валюті оскільки у судовому засіданні представник ПАТ КБ ПриватБанк представив суду документи якими підтверджується це право.

Не заслуговує на увагу і твердження позивачки та її представника про те, що надання кредиту та покладення зобов'язання по його виконанню не може проводитися у іноземній валюті оскільки це суперечить вимогам діючого законодавства.

Тому суд вважає що вимоги позивачки ОСОБА_1 не можуть бути задоволені.

Виходячи з наведеного, керуючись ст..ст.1б, 203, 215, 509, 525, 526, 530, 590, 1050, 1054 ЦК, ст..ст. 19, 20 Закону України «Про заставу», ст.. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» ст.хт. 10, 60, 179, 213 ЦПК України, районний суд

ВИРІШИВ

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" в особі Хмельницької філії «ПриватБанку» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на майно задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № SAMDN0539 від 6 жовтня 2008 року в сумі 111780 грн. 46 коп. у тому числі заборгованості за кредитом в сумі 75640 грн. 94 коп., заборгованості по процентах в сумі 32145 грн. 43 коп., штрафу (фіксована частина) в сумі 250 грн. та штрафу ( процентна складова) в сумі 3744 грн. 09 коп. звернути стягнення на майно, яке зазначене у договорах застави № 254300/01 та 254300/02 від 6 жовтня 208 року ринкова вартість якого, відповідно складає 45144 грн. 16 коп., та 8765 грн. 10 коп., а заставна вартість, відповідно, 10535 грн. 00 коп. та 3000 грн. шляхом безпосереднього продажу цього майна конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені відповідача у зв'язку із чим передати вказане майно у заклад Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» шляхом вилучення його у відповідачки ОСОБА_1.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (49027, м. Дніпропетровськ, вул.. Набережна Перемоги 50; МФО 305299, рах. № 0000 (для погашення заборгованості) рах. № 0001 (для відшкодування судових витрат) , ) 788 грн. 76 коп. судового збору та 250 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи а всього 1038 грн. 76 коп. (одну тисячу тридцять вісім грн. 76 коп.) та 329 грн. 04 коп. судового збору на користь держави.

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана у Апеляційний суд Хмельницької області через районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які беруть участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні при проголошенні рішення можуть оскаржити його протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: