Справа № 2-49/11
Провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2010 року Баришівський районний суд Київської області в складі

головуючого судді Лисюка О.Д.

при секретарі Ющенко Л.А.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з названим позовом стверджуючи, що 19 квітня 1998 року померла її мати ОСОБА_3, яка постійно проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після смерті матері у продовж строку, який наданий законом для прийняття спадщини ( шість місяців ) заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори вона не подала в зв'язку з тим, що після смерті матері у будинку залишився проживати її батько ОСОБА_4, який пояснив, що будинок належить йому на праві особистої власності. Під час розмови з батьком останній повідомив її, що даний будинок він подарує їй, а молодшій сестрі - відповідачці по справі ОСОБА_2. подарує квартиру.

Маючи намір переоформити будинок на неї, вони разом із батьком пішли до нотаріусу , де було з'ясовано, що половина будинку належить покійній матері.

04.06.2010 року вона отримала листа з Баришівської районної нотаріальної контори про те, що їй потрібно звернутися до суду із заявою про продовження строку на прийняття спадщини.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги викладені в заяві до суду підтримала в повному обсязі та пояснила, що її батько особа похилого віку, йому 87 років і він до останнього був впевнений, що будинок належить йому особисто.

Вважає, що строк на прийняття спадщини вона пропустила з поважної причини, а тому просить суд поновити пропущений строк.

Заперечуючи проти даного позову представник відповідачки ОСОБА_5 суду пояснила, що її довірителька ОСОБА_2 у будинку по вул. Київська с. Лукаші Баришівського району постійно проживала разом із своїми батьками. Проте, в ході приватизації будинку, її не було вписано як членом сімї і тому при видачі свідоцтва про право власності на житло, вона не стала його співвласником, а співвласниками в рівних долях стали батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

19 квітня 1998 року померла мати і її довірителька разом із батьком продовжували проживати в будинку. Сестра приїздила дуже рідко, ніякої участі у обслуговуванні будинку, в обробітку земельної ділянки не приймала, а декілька років тому, забрала батька до себе погостювати і з того часу він в будинку не проживає.

Вважає, що підстав для поновлення строку на прийняття спадщини у позивачки не має.

Відповідачка ОСОБА_2 проти задоволення заявленого позову заперечує пояснивши, що як за життя так і після смерті матері, її сестра, яка є позивачкою по справі в село приїздила дуже рідко, по господарству не допомагала. Єдиною ціллю, яку поставила перед собою сестра, це позбавити її житла, забравши весь будинок собі.

Просить суд в позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в своїй сукупності суд вважає, що заявлений позов не підлягає до задоволення виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що 19 квітня 1998 року у віці 71 рік померла ОСОБА_3, про що в книзі реєстрації актів про смерть виконкому Лукашівської сільської ради Баришівського району Київської області від 20 квітня 1998 року зроблено відповідний запис за № 15 ( а.с.3) Після його смерті залишилась спадщина у вигляді ? частини житлового з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою с. Лукаші Баришівського району вул. Київська, будинок 2. Дане домоволодіння на праві спільної сумісної часткової власності належить покійній ОСОБА_3 та ОСОБА_6 в рівних частках.

Після смерті ОСОБА_3 спадщину відповідно до ст. 549 ЦК ( в редакції 1963 року) шляхом фактичного управління спадковим майном прийняли чоловік померлої ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_2 відповідач по справі. Позивачка ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулася лише в червні місяці 2010 року, тобто через 12 років після смерті померлої.

У відповідності із ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 не надала суду переконливих доказів поважності причин пропуску нею строку для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Її посилання на ту обставину, що вона разом із батьком вважали, що будинок належить лише йому не витримують ніякої критики.

Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити позивачці в задоволенні її позовних вимог.

Встановлене судом підтверджується письмовими матеріалами справи, а саме:

- копією свідоцтва про смерть ОСОБА_3 ( а.с.3)

- копією свідоцтва про народження ОСОБА_7 ( а.с.4)

Довідкою Баришівськоїдержавної нотаріальної контори від 04.056.2010 року ( а.с.6)

- копією технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок (а.с.8-11 )

- іншими матеріалами справи.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10,11,60,209,212,214-215,218 ЦПК України, ст. ст. 1270, 1272, 256, 257 ЦК України, суд-

В и р і ш и в :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні її позовних вимог до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Апеляція на рішення суду подається протягом 10 днів з моменту його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Баришівський районний суд.

Суддя Баришівського

районного суду ОСОБА_8