Ленінський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 2-44/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2010р. Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого-судді Лихосенко М.О.,

при секретарі Череп М.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю, виселення

в с т а н о в и в:

Позивачка Бушує ва В.В. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2А,, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні належною їй квартирою 58 в будинку 22 по вул. Зестафонській в м. Запоріжжя, шляхом виселення .

У позові позивачка вказала, що 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 належать їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_5, посвідченого державним нотаріусом Другої Запорізької державної нотаріальної контори 04.10.2006 р.

Інша 1/2 частина вказаної квартири належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_6ҐГ., посвідченого державним нотаріусом Другої Запорізької державної нотаріальної контори 11.10.2007 р.

Право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за нею в ОП ЗМБТІ, що підтверджено витягами з реєстру права власності на нерухоме майно.

Відповідач по справі ОСОБА_2 її брат по матері. Він проживав зі своєю сім»єю окремо в АДРЕСА_3.

Його дружині ОСОБА_3 також належала ? частини квартири 34 по вул.. Трегубова в м.Запоріжжі., якою вона розпорядилася ще в 1999р. та мешкала разом з ОСОБА_2 в його квартирі.

Ще за життя її батька ОСОБА_6 в 2006р. вона дозволила своєму брату ОСОБА_7 пожити у спірній квартирі тимчасово, без реєстрації, оскільки в 2005 р. його було виселено з квартири АДРЕСА_4 за рішенням суду та йому ніде було жити.

Через деякий час ОСОБА_7 оселив у спірну квартиру без її згоди члені своєї родини - дружину ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4

Ні вона, ні її батько не давали згоди на реєстрацію відповідачів у спірній квартирі та постійне проживання.

Членами її родини відповідачі ніколи не були, ніколи разом з нею не проживали

В даний час у відповідачів відсутні правові підстави для подальшого мешкання у вказаній квартирі. Разом з тим, виселитися з вказаної квартири вони не бажають.

Позивачка вказує, що будучи власником вказаної квартири, вона не може вселитися в неї, а також проживати, володіти, користуватися і розпоряджатися на свій розсуд, оскільки відповідачі чинять їй перешкоди у володінні і користуванні власністю шляхом мешкання в квартирі, яка їм не належить.

Відповідачі самоправно займають належну їй квартиру, у зв'язку з чим підлягають виселенню без надання іншого житлового приміщення.

Вона, як власник квартири, має право вимагати усунення перешкод в користуванні власністю з боку відповідачів, шляхом виселення їх з вказаної квартири ї.

Просить усунути їй, як власнику, перешкоди в користуванні квартирою 58 в будинку 22 по вул. Зестафонській в м. Запоріжжя з боку відповідачів, виселивши їх з квартири за вказаною адресою.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечував, суду пояснив, що він є братом позивачки по матері ОСОБА_5 Він разом зі своєю родиною вселився у спірну квартиру зі згоди позивачки та її батька ще в 2006 р., та з тих пір мешкає за вказаною адресою.

На сьогоднішній день йому зі своєю сім»єю більше ніде жити, у звязку з чим просить в позові відмовити.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 підтримали заперечення відповідача ОСОБА_2, суду пояснили, що в спірну квартиру вони вселилися правомірно, зі згоди позивачки. На сьогоднішній день у них немає свого житла і їм ніде більше жити, тому вони не звільняють приміщення на вимогу позивачки.

З вказаною адресою вони не зареєстровані та в них немає ніяких правовстановлюючих документів на неї. Квартира належить позивачці.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши всі пред'явлені докази в сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

З пред'явлених суду документів видно, що позивачка ОСОБА_1В, є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_2, що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Другої Запорізької державної нотаріальної контори 04.10.2006 р.

Інша 1/2 частина вказаної квартири належить позивачці на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Другої Запорізької державної нотаріальної контори 11.10.2007 р.

Право власності позивачки на спірну квартиру зареєстровано в ОП ЗМБТІ, що підтверджено технічним паспортом.

Доводи відповідача про те, що він має право користування вказаною квартирою, оскільки є спадкоємцем після смерті матері ОСОБА_5, суд вважає неспроможними, оскільки рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя 2-145 від 27.05.2009 р. йому відмовлено в позові до ОСОБА_1 про продовження строку на прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_5, оскільки його пропущено без поважних причин.

Ухвалою судової колегії апеляційного суду Запорізької області від 22.10.2008 р. вказане вирішення суду від 27.05.09 р. залишено без змін.

Рішення вступило в законну силу.

Вказані обставини відповідно до ст. 61 ЦПК України доведенню не підлягають.

Позивачка, будучи власником вказаної квартири не може оселитися в ній, проживати, а також володіти, користуватися і розпоряджатися нею на свій розсуд, оскільки відповідачі чинять їй перешкоди у володінні і користуванні власністю шляхом проживання в квартирі, яка їм не належить.

Відповідачі самоправно займають спірну квартиру, яка їм не належить, у зв'язку з чим, на підставі ст. 116 ЖК України підлягають виселенню без надання іншого житлового приміщення.

Відповідачі ніколи не були членами родини позивача, разом з нею не мешкали, що підтвердили в своїх поясненнях, оселялися в квартиру тимчасово, а тому не придбали права користування цім приміщенням відповідно до ст.. 405 ЦК України.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на свій розсуд.

Крім того, власник житлового будинку, квартири має право використовувати приміщення для власного мешкання, мешкання членів своєї сім'ї, інших осіб, що передбачене ст. 383 ЦК України.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування своїм майном.

Позивачка як власник квартири має право вимагати усунення перешкод в користуванні своєю власністю з боку відповідачів шляхом виселення з вказаної квартири, оскільки ніякого договору між нею та відповідачами про користування майном не укладалося, членом її сім'ї відповідачі не являються.

На підставі викладеного та ст. ст. 10, 30, 212, 213 ЦПК України, ст.ст. 319, 383, 391 ЦК України, ст. 116 ЖК України, суд

вирішив:

ОСОБА_8 Вікторівни задовольнити.

Усунути власнику ОСОБА_1 перешкоди в користуванні квартирою 58 в будинку 22 по вул. Зестафонській в м.Запоріжжі з боку ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_5.

Рішення може бути оскаржене в Запорізький апеляційний суд протягом 10 днів з моменту оголошення рішення шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 20 днів після подачі заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: