РІШЕННЯ

Іменем України Справа № 2-533/10

30.04.2010 року Бердичівський міськрайонний суд в владі : головуючого - Хавронюк О.Л., з участю секретарі - Лободі ,Л., представника позивача - ОСОБА_1, представників ОСОБА_2,ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому удовому засіданні в залі суду в ОСОБА_4 цивільну справу за Іозовом ОСОБА_5 до ТОВ „Зелений вал" про Ііягнення збитків, моральної шкоди

ВСТАНОВИВ :

Позивачем заявлено зазначені вимоги з тих підстав, що

відповідачем порушено її права власника земельної ділянки, чим

заподіяно збитки та спричинено моральну шкоду. Позивач вказала, що

відповідачем було самовільно зібрано урожай з її земельної ділянки

на загальну суму 7 920 грн, вона понесла витрати на закупівлю

посівного матеріалу на суму 3900 грн.,за повторне встановлення

межових знаків вона сплатила 600 грн.. Інспекцією з контролю та

охороною земель обчислено вартість заподіяних їй збитків в сумі

1449,20 грн.. Заподіяну моральну шкоду через понесені затрати,

можливість використання нею як власником землі , розпорядження

дохоДами від неї , позивач оцінює в 10 тисяч гривень.

В судовому засіданні представник позивача заявлені його

довірителем вимоги підтримав. Ствердив, що позивач за повторне

встановлення меж , знищених відповідачем, сплатила 600 грн., отже

понесла збитки. Крім того, позивач засіяла свою земельну ділянку

ячменем. За посівний матеріал вона заплатила 3900 грн., заплатила

за роботу трактора, про що є квитанції .Відповідач частково зібрав

з її земельної ділянки врожай, нею недодержано врожай в розмірі

9855 кг на суму 7920 грн. Спричинені збитки за актом інспекції

становлять 1449,2 грн.. Моральна шкода позивача відповідно до ч.З

ст.386 ЦК України підлягає відшкодуванню і полягає в тому, що

вона понесла затрати на майбутній врожай, який не зібрала з вини

відповідача, несла витрати на встановлення меж повторно, незаконно

була позбавлена можливості використовувати та володіти своєю

земельною ділянкою.

Представник відповідача проти позову заперечив. Зазначив, що 21.03.2008 відповідач уклав з позивачем договір оренди земельно частки (паю) строком на 364 дні, а тому такий договір згідно з вимогами пп.. „д" п.1 ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень „ не підлягав державний реєстрації» В вересні 2008 року відповідач розпочав роботи, спрямовані на вирощування ячменю, завершення яких було збирання врожаю в серпні 2009 року, що стверджено письмовими доказами про проведені роботи. Після закінчення терміну дії договору (договір діяв до 20.03.2009 року) відповідач продовжував використовувати орендовану у позивача земельну ділянку. Тому відповідно до ст.ЗЗ Закону України"' Про оренду землі „ договір підлягав поновленню на той самий строк і на тих самих умовах , які

були передбачені договором .Позивач про отримання державного акту

відповідача не повідомила і не з"явилась до орендаря для

„переукладення договору. На підставі ст.95 Земельного Кодексу

України відповідач має право власності на посіви, на вироблену

продукцію як землекористувач .Всупереч названим вимогам закону

позивач 31.07.2009 року привів у непридатний для збирання стан

посіви відповідача на орендованій земельній ділянці на площі 0,4 5

з, по даному факту було порушено кримінальну справу . Факт

знищення межових знаків саме відповідачем не доведено, відомості

про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності

за ст.56 КУпАП відсутні , письмові докази звернення позивача до

компетентних органів відсутні. За самовільне зайняття земельної

ділянки відповідач до адміністративної відповідальності не

питягувався, а тому інспектором безпідставно нараховано збитки по

акту від 15.07.2009 року .Факт заподіяння моральної шкоди також

не доведено. ТОВ „Зелений вал" орендує землю площею 10 тисяч га (4 5 тисяч паїв) і самовільно жодних земельних ділянок не займали,

нікому в користуванні землею не перешкоджали .

Вислухавши пояснення представників сторін, свідків , дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до висновку про часткове задоволення вимог .

Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 157403 від 26.11.2008 року позивач ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 2,1857 га .Вказана земельна ділянка розташована на території Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області , її цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства ( а. с. 9-10). Отже , позивач в установленому ст.125, ч.І ст.126 Земельного Кодексу України порядку набула право на земельну ділянку , таке її право посвідчено державним актом.

Як власник земельної ділянки позивач на підставі ст.ст.90,152 Земельного Кодексу України має право володіти, користуватись і розпоряджатись земельною ділянкою на свій розсуд у межах, передбачених Земельним Кодексом України та Іншими нормами земельного права. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці права не пов"язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Позивач, на підставі ст.152 Земельного Кодексу України, звернулась за захистом своїх прав як власника земельної ділянки.

На підтвердження доводів про порушення прав власника земельної ділянки і спричинення збитків позивачем представлено наступні докази.

Як вбачається з акту від 7.04.2009 року позивач прийняла земельну ділянку з встановленими чотирма межовими знаками в присутності представника ТОВ „Поліський край" (а.с.12,14), за що нею було сплачено 600 грн. (а. с. 13) . Повторно 14.05.2009 року було складено акт про встановлення меж земельної ділянки в натурі , позивачем сплачено 600 грн. за вином паю в натурі ( а.с.18,19). Позивач, допитана як свідок , ствердила, що в квітні були встановлені межові знаки у вигляді дерев"яних кілків,відповідачем такі знаки були знесені, в зв"язку з чим вона повторно звернулась з заявою про встановлення меж і межові знаки у вигляді бетонних стовпів були встановлені в травні 2009 року, вона вимушена була заплатити ще раз 600 грн. . Факт повторного

встановлення меж через знищення попередніх стверджені також

поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7. Свідки зазначили,

що ТОВ „Поліський край" має ліцензію на здійснення топогеодезичних

картографічних робіт. За заявою позивачки вони двічі

встановлювали та складали акт про встановлення меж її земельної

ділянки в натурі , така робота здійснювалась за плату. Перший раз

межові знаки являли собою дерев"яні бруски, другий раз - бетонні

стовпи. Зі слів позивача їм відомо, що повторно межові знаки

встановлювались через їх знищення відповідачем. Свідок ОСОБА_8

підтвєрдила факт підписання нею акту встановлення меж позивачу в

квітні 200 9 року. Свідок ОСОБА_9 ствердила, що через де-

кілька днів після встановлення меж в квітні 2009 року техніка відповідача здійснювала культивізацію землі. Через такі роботи

знищені межові знаки на земельній ділянці її матері, а тому вдруге були поставлені бетонні стовпи. Свідок ОСОБА_10 вердив, що він особисто в квітні 2009 року бачив як позивачу становлювали дерев"яні межові знаки на земельній ділянці.Через -кілька днів він побачив, що техніка відповідача - трактори Т-) культивують землю в тому місці, де поставили межі. Про обачене він розповів зятю позивача - ОСОБА_11, аведені докази в їх сукупності дають суду підстави прийти до висновку про підставність вимог позивача щодо заподіяння збитків сумі 600 грн. через повторне встановлення меж. Доводи позову в ай частині відповідачем не спростовані, представник відповідача аполягає на правомірності проведення робіт на земельній ділянці озивача протягом 2009 року. Пояснення свідків ОСОБА_12,ОСОБА_13 і.,ОСОБА_14,ОСОБА_15 про те, що межові знаки на емельній ділянці позивача з"явились лише тоді, коли вони збирали врожай, навесні вони їх не бачили, а свідок ОСОБА_15 побачив їх кінці травня 2009 року, суд оцінює критично. Такі покази свідків, які є працівниками відповідача , є нещирими, спростовані письмовими актами про встановлення меж на земельній ділянці позивача двічі- в квітні і травні 2009 року , поясненнями свідків, допитаних за клопотанням позивача, покази яких наведені вище. Не спростовують доводів позову в цій частині і наступні пояснення свідка ОСОБА_16. Свідок ствердила, що в травні-червні

2009 року на її запитання що за стовпи біліють в полі, землевпорядник та директор ТОВ „Зелений вал" їй відповіді не дали а пізніше вона дізналась по карті, що це земельна ділянка позивача. Факт виконання робіт з використанням техніки в період квітня-травня 2 009 року в тому числі і на земельній ділянці позивача стверджено також представленими саме відповідачем доказами ( а.с.66-116 ). Посилання відповідача на відсутність постанови по справі про адміністративне правопорушення за ст.5 6 КУпАП , що тягне за собою неможливість покладення обов"язку відшкодувати збитки , не ґрунтуються на законі . Наявність такої постанови, відповідно ст.61 ЦПК України , є підставою для звільнення від доказування з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони певною особою. Позивачем в обґрунтування вказаних вимог надано докази, та доведено перед судом ї переконливість, що відповідає ст.60 ЦПК України. Тому суд відповідно до ст.152 Земельного Кодексу України застосовує такий спосіб захисту порушених прав позивача як стягнення з відповідача 60О грн. заподіяних збитків через повторне встановлення меж .

Доводи позову про заподіяння збитків відповідачем через самовільне використання , збирання врожаю з належної їй на праві власності земельної ділянки і заподіяння через такі дії збитків стверджені наступними доказами.

15 липня 200 9 року державним інспектором з контролю за використанням та охороною земель у Житомирській області ОСОБА_17 було складено акт про обстеження земельної ділянки , належної позивачці на праві власності в зв"язку із її самовільним зайняттям (а.с. 15) = За Результатами обстеження встановлено,- що ТОВ „Зелений вал" самовільно займає земельну ділянку позивачки та використовує її для товарного сільськогосподарського виробництва , в той час як цільовє призначення земельної ділянки позивача згідно з державним актом є особисте селянське господарство .Розмір шкоди, заподіяної наслідок самовільного заняття земельної ділянки , обраховано Держкомінєпекцією у Житомирській області в сумі 1449,20 грн.( а.с.17,16).Вказані письмові докази спростовують доводи відповідача про те, що позивач не зверталась до компетентних органів з заявами про порушення своїх прав. Крім того, наведені письмові докази позивача про самовільне використання відповідачем земельної ділянки об"єктивно узгоджуються з показами свідків ОСОБА_5 ".М. , ОСОБА_9, ОСОБА_10. Вони зазначили, що після зстановлення меж в квітні 2009 року відповідач самовільно провів культивацію землі, інші роботи на земельній ділянці позивача з зикористанням техніки. Відповідачем факт проведення робіт на земельній ділянці позивача не оспорюється. Навпаки, такий факт стверджено показами свідків ОСОБА_12,ОСОБА_13,ОСОБА_14,ОСОБА_15, письмовими доказами про проведену обробку землі, використання паливних матеріалів (а.с. 66-116). Посилання відповідача на відсутність постанови по справі про адміністративне правопорушення за ст.53-1 КУпАП , що тягне за собою неможливість покладення обов"язку відшкодувати збитки є необґрунтованим. Позивачем доведено факт заподіяння збитків , відповідачем в спростування таких доводів позивача доказів не представлено.

Таким чином, позовні вимоги про захист прав землевласника шляхом відшкодування збитків за самовільне використання земельної

ділянки позивача для товарного сільськогосподарського виробництва , є підставними, підлягають задоволенню.Суд , згідно з ст.90,152 Земельного Кодексу України , відшкодовує збитки позивачу відповідно до проведеного розрахунку(а.с.17) в сумі 1449,20 грн..

Позовні вимоги про заподіяні збитки через витрати на посівний матеріал та недоотримання врожаю підлягають частковому задоволенню.

Позивачем, як це вбачається з квитанції та накладної від 1.04.2009 року(а.с.122)придбала посівний матеріал - ячмінь в кількості 1,5 тони на суму 3900 грн. . 31.07.2009 року позивач частково зібрала вирощений ячмінь з належної їй земельної ділянки на площі 0,45 га. З решти земельної ділянки площею 1,7357 га ( 2,1857 га - 0,45 га = 1,7357 га) урожай не було зібрано, оскільки відповідачем було викликано працівників міліції і позивач була позбавлена можливості збирати врожай. Такий факт стверджено поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_9про те, що зібрати врожай зі свого поля вони не мали можливості , оскільки директор ТОВ «Зелений вал» викликав міліцію, їх техніку зарештували. Свідок відповідача -ОСОБА_15, вказав, що шзбиранні врожаю технікою ТОВ «Зелений вал» , він побачив. Що в олі збирає врожай ще 2 людей за допомогою невеликого комбайну. повідомив про це директора підприємства -ОСОБА_18,були

жликані працівники міліції .Свідок ОСОБА_19 ствердив, що в

(пні 2009 року він в складі оперативної групи виїзджав на виклик

агана М.О. про крадіжку зерна. Останній повідомив, що з земельної

ілянки,яка орендується ТОВ «Зелений вал», викрдається комбайном

еоно8Він побачив,- що невеликий комбайн молотив зеоно з коаю поля,

великі - в іншій частині. Йому, як слідчому, було пред»явлено

вговір оренди,він провів огляд місця події,склав схему про

ане зерно по валкам х метражу , комбайн був описаний

відданий під розписку власнику, з поля його прибрали.

Такі покази свідка ОСОБА_19стверджені протоколом огляду

асця події від 31.07.2009 року. З вказаного протоколу та схеми до

ього(а.с.147-149) вбачається, що з поля № 17 було частково

іібрано врожай ячменю на площі 0,45 га, працівниками міліції

омбайн та два автомобілі були вилучені з поля до вирішення

мтання по суті. Згідно повідомлення Бердичівського МВ (а.с.28-

9) по факту таємного викрадення майна ,належного ТОВ «Зелений

зал» , що мало місце 31.07.2009 року , було порушено кримінальну

праву за ознаками злочину, передбаченого ч.І ст.185 КК

країни,провадження в кримінальній справі не закінчено. Наведені

ище докази свідчать про те, що права позивача як власника

земельної ділянки щодо збирання врожаю на площі 1,7357 га були

орушені з вини відповідача, який зібрав врожай з вказаної площі .

аким чином , позивач має право на підставі ст..152,90 Земельного

кодексу України на відшкодування збитків через недоотримання

зрожаю з власної земельної ділянки. Розмір збитків суд обраховує

зиходячи з наступного. Позивач недотримав врожай на площі 1.7357

га .Середня врожайність ячменю по Бердичівському району становить

31,5 ц/га(а.с,161) .Позивач обрахував заподіяні збитки виходячи з

Іврожайності 45 ц/га, проте докази на підтвердження такого рівня

(врожайності не надала, а тому суд враховує середню врожайність31,5 ц/га (а.с. 161). Позивач обрахував заподіяні збитки виходячи з вартості ячменю

800 грн за тону, як це вбачається з позовної заяви та пояснень представника позивача, в той же час в справі є (накладні про придбання як позивачем, так і відповідачем ячменю по (ринковій ціні в середньому 2500-2600 грн. за тону (а. с. 122, 63-54).Суд, відповідно до ст..10 ЦПК України в межах заявлених вимог І частково задовольняє вимоги позивача про відшкодування збитків через недоотримання врожаю в сумі4376 грн, при вартості 800 грн. іза тону, як цього вимагає позивач ( 1,7357 га площі, з якої не (було зібрано врожай х 31,5 ц/га середньої врожайності х 800 грн. 4376 грн.) Отже, збитки позивача через витрати на посівний і'матеріал та недоотримання врожаю становлять 3900 грн. +4376 грн. = 18276 грн., а в цілому суд задовольняє позовні вимоги в частині відшкодування збитків на суму 10375,2 грн.(8276 грн.+ 600 грн+ [499,2 грн.) .

Посилання відповідача на правомірність використання земельної Цілянки позивача , на підтвердження чого представлено договір рренди землі від 21.03.2008 року (а.с. 4 5-4 9) , укладений з розивачем , суд оцінює як безпідставні.

Відповідно до вказаного договору позивач на підставі Сертифікату серії ЖТ № 0095033 від 26.05.1997 року передала в рренду відповідачу на 364 дні земельну ділянку площею 2,06 га, в іой же час на підставі сертифікату позивач мала право на земельну вастку ( пай ) , розмір якої був визначений в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі , а не на земельну ділянку.

Порядок укладення договооів оренди земельної частки(паю) врегульовано розділом 10 «Перехідні положення»Земельного Кодексу України , згідно з яким сертифікати на право на земельну частку ііПаИі є дійсними до виділення власникам земельних часток /їіаіВ/ у сатурі (на місцевості ) земельних ділянок та видачі їм державних Іктів на право приватної власності на землю . Позивач отримала рржавний акт про право власності на земельну ділянку, отже з В. 11.2008 року (а.с.9) набула статусу власника конкретної вемельної ділянки , отже змінився як предмет оренди, так і статус орендодавця. Згідно зі ст..598 ЦК України зобов»язання [припиняються частково або в повному обсязі на підставах , встановлених договором або законом. Таким чином, зобов»язання позивача по укладеному договору від 21.03.2008 року припинились з ?асу отримання державного акту про право власності на землю. Іодних обов»язків перед відповідачем позивач з цього часу не несе, І тому твердження позивача про право оренди земельної ділянки в :20О9 році , в тому числі і збирання врожаю ,є необґрунтованими.

Відповідач , посилаючись на оренду саме земельної ділянки Іюзивача, а не частки(паю), всупереч вимогам ч.1ст.20,18 Закону ^країни «Про оренду землі»,ч.І ст.210 ЦК України не представив (суду доказів того, що такий договір зареєстрований в державному (підприємстві «Центр державного земельного кадастру». Таким чином, не будучи зареєстрованим у встановленому законом порядку, договір не може вважатись укладеним. Державна реєстрація договорів оренди землі визначена Законом України «Про оренду землі»,а тому посилання відповідача на Закон України "Про державну реєстрацію

Речових прав на нерухоме майно та їх обмежень є безпідставним оскільки не стосується правовідносин з оренди землі. Представлені відповідачем письмові докази про проведені роботи, витрачені матеріальні цінності, про придбаний посівний матеріал (а.с.60-116) заявлених позивачем вимог не спростовують. Доводи свідка ОСОБА_20 та акт обстеження посівів від 23.09.2009 року а.с. 118) про те, що поле позивача було засіяно один раз і саме сівалкою з певною відстанню міжряддя не спростовують наведених вище доказів позивача про понесені нею затрати на посівний матеріал, про недоотримання врожаю через перешкоди відповідача.

Позивачка, на підставі ч.З ст.386 ЦК України, як власник земельної ділянки, права якого порушені, вправі вимагати відшкодування завданої моральної шкоди. Позивачем заявлено вимоги про відшкодування такої шкоди в розмірі 10 тисяч гривень. Суд знаходить такі вимоги частково підставним. Позивачка, допитана як свідок, ствердила, що своє працею в колгоспі заробила землю, а відповідач не дає їй можливості її використовувати, отримувати врожай. Вона понесла затрати на посів, повторне встановлення меж , врожай не змогла зібрати зі своєї власної землі .

Через такі дії відповідача вимушена була звертатись з усним і письмовими скаргами прокуратуру, інші органи, шукати справедливості і захисту. Такі окази свідчать про наявність моральної шкоди, на підтвердження її

спричинення саме з вини відповідача позивачем представлено

письмові докази про порушення прав власника земельної ділянки і

заподіяння збитків ,які зазначені судом вище. Суд, враховує

характер і тривалість моральних страждань позивача, істотність

вимушених змін в її житті : позивачка, яка проживає в сільській

місцевості, вирощує для власних потреб ячмінь,- була позбавлена у

2009 році можливості зібрати врожай, вимушена була нести додаткові

витрати на встановлення меж повторно, її земельній ділянці була

заподіяна шкода, про що контролюючим органом складено акт. хОму уд знаходить вимоги про відшкодування моральної шкоди частково

Підставними і задовольняє в сумі 2 тисячі гривень.

Витрати позивача суд відповідно до ст..88 ЦПК України

відшкодовує з відповідача пропорційно до суми задоволених вимог.

Керуючись ст..ст. 10,11,60,88,212,213, 214,215,209,218 ЦПК України, ст. ст. 125,126,152, 90, 93 Земельного Кодексу [України, ст. ст. 18, 20, 31 Закону України „Про оренду землі", ст . 598 її. З ст. 38 6 ЦК України

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_5 до ТОВ „Зелений вал" про (стягнення збитків, моральної шкоди задоволити частково .

Стягнути з ТОВ „Зелений вал „ на користь ОСОБА_5 10375,2 грн. заподіяних збитків, 2000 грн. моральної шкоди, 120 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи ,103,75 грн. витрат по сплаті державного мита. В вадоволенні решти вимог ОСОБА_5 відмовити за безпідставністю .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження , таку заяву може бути подано протягом 10 днів. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана протягом 2 0 днів після подання заяви, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після _розгляду справи апеляційним судом. заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються в апеляційний суд Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий