Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 2-1927/10
РІШЕННЯ

Іменем України

19.07.2010 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді: Ковальчук Л.М.,

при секретарі Гуменній Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2008 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 про відшкодування майнової, моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки посилаючись на те, що 02.04.2007р. ОСОБА_3, керуючи маршрутним таксі мікроавтобусом «Богдан», державний номер 040-068 КА, належним на праві власності ОСОБА_2, порушив правила дорожнього руху, не впорався з керуванням та скоїв дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої пасажири мікроавтобусу та він зазнали тілесних ушкоджень різної тяжкості.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив стягнути з на його користь з ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 солідарно грошову суму розміром 2354,85 грн. та 30000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, 2000 грн. понесених витрат на надання правової допомоги.

У грудні 2009 року ОСОБА_1 подав суду заяву про уточнення позовних вимог, у якій просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 2354,85 грн. матеріальної шкоди і 30000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою суду від 18 грудня 2009 року провадження у справі в частині позовних вимог щодо ОСОБА_4, відмова від яких прийнята судом, закрито, та попереджено позивача ОСОБА_1 про наслідки, передбачені ст. 206 ЦПК України.

В судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримав та просив позов задовольнити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та її представник позов не визнали та заперечували проти його задоволення.

У судове засідання відповідач ОСОБА_3 не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 2 квітня 2007р. приблизно о 15 год. 15 хв. в м. Києві по вул. О. Теліги 61-А водій ОСОБА_3, керуючи автобусом «Богдан» А 09201 державний номер НОМЕР_1, належний на праві власності ОСОБА_2, рухаючись від вул. Фрунзе в напрямку вул. Ольжича, порушив п. 12.1, 12.3 Правил Дорожнього руху України, не справився з керуванням та скоїв наїзд на електроопору. Внаслідок скоєної дорожньо-транспортної пригоди один пасажир загинув, а десять пасажирів, в тому числі позивач ОСОБА_1, отримали тілесні ушкодження різної тяжкості.

03.04.2007 р. слідчим СВ Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_1 визнано потерпілим в кримінальній справі 07-6152, порушеній в результаті скоєної ДТП. Відповідно до висновку експерта № 10/И Міського бюро судово-медичної експертизи від 09.01.2008р. тілесні ушкодження, завдані позивачу, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

10.07.2008року постановою Подільського районного суду м. Києва в кримінальній справі №1-П-271/08 ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності, а кримінальну справу щодо нього закрито.

12 червня 2006р. між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 було укладено договір замовлення транспортних засобів, за яким, ОСОБА_2 зобовязувалася щоденно надавати ОСОБА_4 автобус «Богдан» А 09201 реєстраційний номер № НОМЕР_1 для пересування в м. Києві за маршрутами останньої. Згідно укладеного договору ОСОБА_2 взяла на себе обовязок надавати ОСОБА_4 транспортний засіб в технічно справному стані, нести всі експлуатаційні витрати, самостійно здійснювати технічне обслуговування, оплачувати працю водія та нести відповідальність перед третіми особами, у разі завдання їм шкоди під час експлуатації автобуса.

Факт виконання взятих на себе зобовязань за договором замовлення транспортних засобів та надання послуг автобусом «Богдан» А 09201 реєстраційний номер № НОМЕР_1 на дату скоєння ДТП підтверджений ОСОБА_2С в судовому засіданні. Факт знаходження ОСОБА_3 за кермом автобуса «Богдан», реєстраційний номер № НОМЕР_1, також підтверджений ОСОБА_2 в судовому засіданні.

Відповідно до пояснень, відібраних 02.04.2007р. інспектором чергової частини УДАІ в м. Києві в ОСОБА_3, останній працював у СПД ОСОБА_2 водієм автобуса. Факт перебування ОСОБА_3 в трудових відносинах з СПД ОСОБА_2 відповідачем заперечувався з посиланням на те, що ОСОБА_3 працював водієм в СПД ОСОБА_4, але жодних документів, належним чином підтверджуючих чи спростовуючих зазначену обставину до суду не надано.

Власником джерела підвищеної небезпеки автобуса «Богдан» А 09201 реєстраційний номер № НОМЕР_1 на дату скоєння ДТП була ОСОБА_2 Транспортний засіб перебував у власності ОСОБА_2, яким вона володіла та розпоряджалася на власний розсуд. У матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що транспортним засобом, що належить ОСОБА_2, неправомірно заволоділи сторонні особи.

Відповідно до ч.4 ст. 24 КЗпП України, трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

За змістом ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових)

обов'язків.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З наявних у справі матеріалів суд дійшов висновку, що відповідати за шкоду, завданої джерелом підвищеної небезпеки та спричинену внаслідок ДТП повинна ОСОБА_2 з наступних підстав.

Станом на дату скоєння ДТП діяв та виконувався сторонами Договір замовлення транспортних засобів від 12.06.2006р., згідно якого ОСОБА_2 взяла на себе обовязок надавати СПД ОСОБА_4 транспортний засіб в технічно справному стані, нести всі експлуатаційні витрати, самостійно здійснювати технічне обслуговування, оплачувати працю водія та нести відповідальність перед третіми особами, у разі завдання їм шкоди під час експлуатації автобуса.

За договором замовлення транспортних засобів ОСОБА_2 взято на себе обовязок оплачувати працю водія, який керує автобусом «Богдан» А 09201 реєстраційний номер № НОМЕР_1. Таким чином, ОСОБА_3 був допущений до керування автобусом «Богдан» А 09201 реєстраційний номер № НОМЕР_1 та мав трудові відносини саме з ОСОБА_2

Суд критично відноситься до пояснень ОСОБА_2 та її представника про те, що ОСОБА_3 не перебував в трудових відносинах з СПД ОСОБА_2 та на наявність в СПД ОСОБА_4 ліцензії й дозволу на здійснення пасажирських перевезень в м. Києві як на підставу для визнання ОСОБА_2 неналежним відповідачем. Такі пояснення суд розцінює як спробу уникнути відповідальності оскільки, в судовому засіданні достовірно встановлено, що на дату скоєння ДТП діяв Договір замовлення транспортних засобів від 12 червня 2006р. й сторонами виконувалися його умови.

Однак, щодо заявлених вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на його користь матеріальної шкоди в розмірі 2354 грн. 85 коп., то суд відмовляє у їх задоволенні, оскільки позивачем не надано доказів в їх обґрунтування та що існує причинний зв»язок між дорожньо-транспортною пригодою, яка сталась, та завданою шкодою.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд дійшов висновку, що позивач зазнав моральних страждань в результаті дорожньо-транспортної пригоди, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 4000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди. У решті позову відмовити.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 10, 209, 214-215, 218 ЦПК України, ст. 24 КЗпП України, ст.ст. 1167, 1168, 1172, 1187, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

У решті позову відмовити.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга може бути подана протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Ковальчук Л.М.