Справа №: 2-453/10
Провадження № 2-453/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2010 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі :

головуючого судді - Брагіна В.І.

при секретарі - Лавренчук Л.М.

з участю: позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 відповідача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_2,ОСОБА_6, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання свідоцтва про право власності на спадщину недійсним,визнання права власності по 1/5 частині спадкового майна за кожним позивачем,суд, -

встановив :

Позивачі звернулися до суду з позовом,зазначили,що 03.07.1995 року помер їх батько - ОСОБА_1 Вікторович.Після його смерті відкрилась спадщина на жилий будинок № 23 по вул.Зарічній (нині ОСОБА_7) в с.Нехворощ Андрушівського району Житомирської області. Спадкоємцями за законом стали сторони та їхня мати ОСОБА_8,яка померла 30.10.2009 року.В шестимісячний строк сторони з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися,оскільки вирішили,що буде справедливим,якщо спадщину прийме ОСОБА_8 27.01.2006 році за заявою ОСОБА_8 виконком Нехворощанської сільської ради виніс рішення за № 9 «Про оформлення права власності на жилий будинок». За усним дорученням ОСОБА_8 оформленням права власності займався відповідач,який таємно від неї та позивачів оформив на матір лише 1/2 частину спадкового майна,іншу половину оформив на себе,отримавши в держнотконторі свідоцтво про право на спадщину за законом від 13.06.2006 року. 09.09.2008 року ОСОБА_8,не знаючи,що відповідач володіє 1/2 частиною будинку склала заповіт,відповідно до якого,все майно заповіла сторонам в рівних частках.Також зазначили,що відповідач не міг оформити 1/2 частину спадкового майна на себе,ще й по тій причині,що на час смерті спадкодавця в будинку окрім нього самого та покійної матері був зареєстрований позивач ОСОБА_1 Просили свідоцтво про право на спадщину,видане державною нотаріальною конторою Андрушівського району 13.06.2006 року ОСОБА_4 визнати недійсним та визнати за кожним із сторін право власності на 1/5 частину спадкового майна,після смерті ОСОБА_1 та ОСОБА_8.

Позивачі в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю,обґрунтувавши їх наведеними в позові обставинами.Додали,що на їх думку доказом фальсифікації відповідачем документів є той факт,що ОСОБА_8 зверталася до Нехворорщанської сільської ради з заявою про надання дозволу на оформлення права власності із видачею свідоцтва про права власності на цілий будинок,а не на його половину.У відповідністю з цією заявою рішенням виконкому Нехворорщанської сільської ради від 27.01.2006 року їй був наданий такий дозвіл.Просили взяти до уваги письмове пояснення ОСОБА_8 про те,що їй невідомо,яким чином відповідач оформив на себе право власності на половину спадкового будинку,т.я. ніяких документів вона взагалі не підписувала. ОСОБА_1 крім того пояснив,що заяву про відмову від спадщини він до нотаріальної контори не подавав та чому нотаріус видав свідоцтва про право на спадщину лише відповідачу та ОСОБА_8 йому не відомо.Позивачі також пояснили,що після смерті ОСОБА_8 вони подали відповідні заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав,пояснив,що після смерті ОСОБА_1 спадщину прийняв він та ОСОБА_8, подавши в шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.Позивачі спадщину не прийняли. ОСОБА_1 на час відкриття спадщини був зареєстрований та проживав в спадковому будинку,але відмовився від прийняття спадщини,подавши відповідну заяву до нотаріальної контори.За домовленістю між ними він сплатив йому його частку,віддавши йому свого особистого майна на суму його частки.У відповідності з цією домовленістю ОСОБА_1 в 1999 році залишив будинок та проживає за іншою адресою у своєї дружини. За таких обставин нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину йому та матері по 1/2 частині кожному.Крім цього,зазначив,що згідно з домовленістю між ним,ОСОБА_8 та позивачами,остання повинна була заповісти йому свою половину будинку, а він придбає їй окремий будинок.Цю домовленість він виконав,придбавши матері за власні кошти інший будинок, в якому вона поселилася та проживала до смерті.Позивачі знали про обставини прийняття ним та матір'ю спадщини після смерті батька,але звернулися з позовом лише після смерті матері.Вважає, що позовні вимоги безпідставними,а також що позивачами пропущений строк позовної давності,який він просить застосувати.

Заслухавши пояснення сторін,дослідивши матеріали справи,суд встановив: 03.07.1995 року помер ОСОБА_1 (а.с.10);після його смерті відкрилась спадщина на жилий будинок № 23 по вул.Зарічній (нині ОСОБА_7) в с.Нехворощ Андрушівського району Житомирської області. Спадкоємцями за законом є сторони (а.с.12,17-20) та їх мати ОСОБА_8,яка померла 30.10.2009 року (а.с.ІІ).В шестимісячний строк позивачі - ОСОБА_2, ОСОБА_6,ОСОБА_3 з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися,фактично в управління спадковим майном не вступили. 27.01.2006 року за заявою ОСОБА_8 виконком Нехворощанської сільської ради виніс рішення за № 9 «Про оформлення права власності на жилий будинок» (а.с.16); 13.06.2006 року ОСОБА_4,ОСОБА_8 отримали в держнотконторі свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину спадкового будинку кожен (а.с.14);09.09.2008 року ОСОБА_8 склала заповіт,відповідно до якого,все належне їй майно заповіла сторонам в рівних частках. Згідно погосподаської книги № 11 за 1991- 1195 роки Нехворощанської сільської ради в жилому будинку № 23 по вул.Зарічній (нині ОСОБА_7) в с.Нехворощ Андрушівського району Житомирської області станом на 03.07.1995 року були зареєстровані ОСОБА_5,ОСОБА_4, ОСОБА_8. ОСОБА_1 в 1999 році залишив будинок та проживає за іншою адресою у своєї дружини.

Зазначені обставини визнані відповідачем,підтверджені дослідженими судом доказами та вважаються судом доведеними в порядку ч.І ст.61 ЦПК України.

Спірні відносини виникли з цивільних відносин та регулюються ст.ст.524,529,549,553 ЦК України (1963 року),ст.ст.2,63,67 Закону Украіни «Про нотаріат».Згідно з ч.1,2 ст.549 ЦК України (1963 року) прийняття спадщини відбувалося шляхом звернення до нотаріальної контори в 6 місячний термін з дня відкриття спадщини,або шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном в той же термін.Згідно з ч.2 ст.553 ЦК України (1963 р.) вважається,що відмовився від спадщини той спадкоємець,який не вчинив жодної з дій,що свідчать про прийняття спадщини (ст.549 ЦК).

Судом встановленого позивачі - ОСОБА_2, ОСОБА_6,ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_1 свідомо з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися,фактично в управління або володіння спадковим майном не вступили. Виходячи з того,що судом встановленого зазначені особи свідомо не прийняли спадщину, суд вважає їх позовні вимоги про визнання частково недійним свідоцтв про право на спадщину,видані Андрушівською державною нотаріальною конторою 13.06.2006 року на імя ОСОБА_4,ОСОБА_8 та визнання за ними права власності на спадкове майно по 1/5 частині за кожним безпідставними та відмовляє в задоволенні позову в цій частині.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_5 суд виходить наступного : згідно ст.60 ЦПК України позивач повинен довести ті обставини на він посилається в позовній заяві як на підставу позову.Згідно Інструкції про порядок вчинення нотаріальної дії,при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус в обов'язковому порядку витребовує у відповідній житловій організації ( сільській раді) данні про осіб,які були зареєстровані в спадковому будинку на час відкриття спадщини.Судом встановлено,що ОСОБА_9 на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_1 прийняв спадщину шляхом проживання у спадковому будинку - фактично вступив в управління спадковим майном,але свідомо відмовився від неї на користь ОСОБА_8,ОСОБА_4,подавши відповідну заяву до нотаріальної контори.Цей висновок суду ґрунтується на тому,що у відповідності з ст.2 Закону України «Про нотаріат»,вважається,що нотаріус при видачі документів в межах своєї компетенції діє правомірно.Таким чином,незважаючи на те,що в спадкова справа в повному обсягу не зберіглася при передачі до архіву було зроблено вибірку документів та заяви про прийняття та відмову від спадщини до архіву не передавалися суд виходить з правомірності дій нотаріуса та вважає,що ОСОБА_1 подавалася заява про відмову від спадщини,т.я. в противному випадку нотаріус був би позбавлений можливості видати відповідні свідоцтва ОСОБА_4, ОСОБА_8 без врахування частки ОСОБА_1Також дії ОСОБА_1 в подальшому з 1999 року не проживав в спадковому будинку,до лютого 2010 року з вимогами про своє право на спадщину не звертався,свідчать про те,що йому були відомі обставини отримання ОСОБА_4,ОСОБА_8 свідоцтв про право на спадщину.Враховуючи,що позивач ОСОБА_1 не довів ті обставини,на які він посилався в позовній заяві,суд відмовляє в задоволенні його позову.

Доводи позивачів про те,що доказом необізнаності ОСОБА_8 про оформлення на неї лише половини спадкового будинку,є той факт,що 27.01.2006 року за її заявою виконком Нехворощанської сільської ради виніс рішення за № 9 «Про оформлення права власності на жилий будинок»,судом відхіляються,т.я. зазначене рішення прийнято виконкомом сільської ради до отримання нею 13.06.2006 року в держнотконторі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину спадкового будинку,тому правового значення не має.Суд не бере до уваги письмові пояснення ОСОБА_8 (а.с.9) в частині того,що нею ні яки документи щодо прийняття спадщини не підписувалися та не подавалися,т.я. зазначене пояснення суперечить матеріалам справи,т.я. згідно ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку,встановленому цивільним законодавством,на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.Таким чином,ОСОБА_8 лише за особистою заявою отримала 13.06.2006 року в держнотконторі свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину спадкового будинку і з саме з цієї дати ОСОБА_8 була обізнана про те, що вона володіє половиною спадкового будинку. Суд не приймає в якості доказу необізнаності ОСОБА_8 про оформлення на неї лише половини спадкового будинку,складений нею 09.09.2008 року заповіт,т.я. в ньому зазначено,що вона заповідає сторонам в рівних частках все належне їй майно з чого б воно не складалося.Конкретно спірний будинок в заповіті не зазначений (а. с. 15) .

Вирішуючи позовні вимоги про визнання за позивачами права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_8,померлої 30.10.2009 року,суд вважає їх безпідставними та відмовляє в їх задоволенні,т.я. в судовому засіданні позивачі пояснили,що після смерті ОСОБА_8 вони в шестимісячний строк подали відповідні заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.Таким чином суд вважає,що спір щодо прийняття спадщини в даному випадку відсутній та позивачі можуть отримати свідоцтва про право на спадщину в визначеному законом порядку в нотаріальній конторі.

Керуючись ст.ст.524,529,549,553 ЦК України (1963

року),ст.ст.2,63,67 Зкону Украіни «Про нотаріат» від 2.09.1993 року N 3425-ХІІ (з наст.змінами),ст.ст.10,11,60,209,212,214,215 ЦПК України,суд,-

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:ОСОБА_10