Справа № 2-1660/10
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

18.06.2010 року Києво-Святошинський районний суд в складі: головуючого - судді Медвідь Н.О.,

при секретарі Вдовенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 сільської ради про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_1 ОСОБА_3 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 20 липня 2002 року померла мати позивача ОСОБА_4.

Після смерті матері відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок № 6а по вул. Л.Українки та земельна ділянка площею 0,0544 га в с. Ходосівка, Києво-Святошинського району, Київської області.

Позивач є спадкоємцем першої черги за законом. За життя мати заповіту не складала. Спадкове майно позивач прийняв шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки з 2001 року проживав разом з матір'ю та своєю сім'єю у спадковому будинку.

До нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину не звертався, так як відкрито і безперервно володів та користувався спадковим майном.

Коли позивач звернувся до нотаріальної контори, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини.

03 вересня 2004 року в нотаріальній конторі заведена спадкова справа після померлої ОСОБА_4 та видано свідоцтво про спадщину за законом відповідачці, яка звернулась до нотаріальної контори 03 вересня 2004 року, з пропуском шестимісячного строку на прийняття спадщини. У спадковому будинку відповідачка ніколи не проживала, та не могла прийняти спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном.

Просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_4, видане ОСОБА_2 03 вересня 2004 року за реєстровим номером №1-2115.

Визнати за ним право власності на житловий будинок №6а по вул. Л.Українки в с. Ходосівка Києво-Святошинського району, Київської області, а також на земельну ділянку 0,0544 га по вул. Л.Українки №6а в с. Ходосівка, Києво-Святошинського району, Київської області.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, та відмовилась від вимог в частині визнання права власності на земельну ділянку. Просила провадження по справі в цій частині закрити..

Відповідачка в судове засідання не зявилась, про час і день слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. На підставі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи..

Представник ОСОБА_3 сільської ради в судове засідання не зявився, просив слухати справу у його відсутності.

Суд вислухавши осіб, які приймали участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з таких підстав:

Судом встановлено, що 20 липня 2002 року померла мати позивача ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Після смерті матері відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок № 6а по вул. Л.Українки. с. Ходосівка.

Позивач є спадкоємцем першої черги за законом. Спадкове майно позивач прийняв шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки з 2001 року проживав разом з матір'ю та своєю сім'єю у спадковому будинку, що підтверджується довідкою ОСОБА_3 сільської ради від 08 грудня 2010 року №580.

Відповідно до довідки ОСОБА_3 сільської ради №579 від 08 грудня 2010 року ОСОБА_4 до дня смерті була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1. Проте фактично ОСОБА_4 проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2.

За ст. 549 ЦК України(1963 року) спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Оскільки позивач постійно проживав разом із спадкодавицею, а після смерті фактично вступив у володіння спадковим майном, тому вважається таким, що прийняв спадщину.

Відповідно до ст. 560 ЦК України(1963 року) спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину.

Коли позивач звернувся до нотаріальної контори, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини.

З постанови про відмову у вчинені нотаріальних дій від 15 грудня 2009 року також вбачається, що 03 вересня 2004 року в нотаріальній конторі заведена спадкова справа після померлої ОСОБА_4 та видано свідоцтво про спадщину за законом відповідачці.

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій відповідачка ОСОБА_2 звернулась до нотаріальної контори 03 вересня 2004 року, тобто з пропуском шестимісячного строку на прийняття спадщини.

Як встановлено судом у спадковому будинку відповідачка ніколи не проживала, та не могла прийняти спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном.

Згідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане не мала права на спадкування.

Оскільки відповідачка звернулась до нотаріальної контри після спливу шестимісячного строку на прийняття спадщини, шляхом вступу у володіння спадковим майном спадщину не прийняла, тому вона не мала права на спадкування.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно статті 1261ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно статті 1296 ЦК України . Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

2. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

3. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України.

За таких обставин вимоги позивачки суд знаходить обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись с т. 549, 560 ЦК України 1963 року , ст..ст.1218, 1261, 1296, 1301 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_4, видане ОСОБА_5, 03 вересня 2004 року за реєстровим номером № 1-2115.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок № 6-а по вул.Л.Українки в с.Ходосіївка Києво-Святошинського району Київської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 215,16 судового збору та 120 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 335 гр. 16 коп..

На рішення суду може бути подано заяву про апеляційне оскарження його протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заочне рішення може бути переглянуто судом , що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача , поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: