Дата документу 25.06.2010
ЄУ № 2-8/2010
Провадження №2-8/2010
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2010 року Новопсковський районний суд Луганської області у складі: головуючого судді Р.Р.Потапенко

при секретарі О.А.Войтенко

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Новопсков цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 селищної ради, ДП «Луганська регіональна філія Державного земельного кадастру» про скасування рішення органу місцевого самоврядування, про скасування Державного акту про право приватної власності на земельну ділянку та про зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

29.08.2008року позивач ОСОБА_7 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 селищної ради, державного підприємства «Луганська регіональна філія Державного земельного кадастру» в якому просить скасувати рішення ОСОБА_6 селищної ради про затвердження технічної документації з питань виготовлення Державного акту, скасувати Державний акт про право приватної власності та державну реєстрацію на зазначену земельну ділянку на імя ОСОБА_5

24.11.2008р. позивачем була надана додаткова позовна заява про скасування рішення 21 сесії 24 скликання ОСОБА_6 селищної ради від 10.12.2004 р. про передачу відповідачу ОСОБА_5 у приватну власність земельної ділянки площею 0,091га, розташовану за адресою смт.Новопсков, вул.Чапаєва, 5; скасування Державного акту про право приватної власності та державної реєстрації права власності на зазначену земельну ділянку.

26.02.2009року представник позивача ОСОБА_8 надав до суду додаткову позовну заяву про скасування рішення сорокової сесії пятого скликання ОСОБА_6 селищної Ради за № 40/9 від 18.12.2008 р. про скасування рішення виконкому ОСОБА_6 селищної Ради № 77/78 від 14.05.1997 р. про передачу ОСОБА_7 присадибної земельної ділянки розміром 0,14 га у приватну власність.

29.04.2009року позивач по справі ОСОБА_7 помер, що підтверджується актовим записом № 40 відділу реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_6 РУЮ Луганської області від 30.04.2009 р.

Ухвалою Новопсковського районного суду від 25.06.2010 р. у зазначеній справі у звязку із смертю позивача ОСОБА_7 залучені як позивачі його правонаступники - ОСОБА_4 та ОСОБА_1.

В судовому засіданні позивачі та представник позивача на позові наполягли, обґрунтовуючи його тим, що відповідач ОСОБА_5 отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку, розташовану по вул.Чапаєва,5 смт.Новопсков Луганської області, яка є суміжною із земельною ділянкою, що знаходиться в користуванні позивачів по вул.Шкільній, 4 смт.Новопсков. Відповідно до зазначеного Державного акту відповідач незаконно отримала земельну ділянку розміром приблизно 90 кв.м, яка перебуває у користуванні позивача, оскільки згідно рішення виконкому ОСОБА_6 селищної Ради від 14.05.1999 р. позивачеві надано згоду на передачу у власність земельної ділянки за адресою вул.Шкільна,4 смт.Новопсков площею 0,14 га. В обґрунтування позовних вимог про скасування рішень органу місцевого самоврядування пояснили, що рішеннями відповідача порушене їх право на користування земельної ділянки, що перебуває у їх володінні.

Позивачі також вважають незаконним рішення сорокової сесії пятого скликання ОСОБА_6 селищної Ради за № 40/9 від 18.12.2008 р., оскільки ним скасовано рішення виконкому ОСОБА_6 селищної Ради № 77/78 від 14.05.1997 р. про передачу ОСОБА_7 присадибної земельної ділянки розміром 0,14 га у приватну власність.

Відповідач ОСОБА_5 позовні вимоги позивачів не визнає, вважає їх безпідставними.

Представник відповідача ДП «Луганська регіональна філія Державного земельного кадастру» у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами не згодний.

Представник відповідача ОСОБА_6 селищної ради позовні вимоги не визнає, вважаючи їх необгрунтованими.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані до суду письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до рішення виконавчого комітету ОСОБА_6 селищної ради депутатів Луганської області від 12.05.1961 р. гр.ОСОБА_7 надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці площею 1200 кв.м.

Судом встановлено, відповідно до рішення виконкому ОСОБА_6 селищної ради № 77/78 від 14.05.1999 р. земельну ділянку площею 0,14 га, розташовану за адресою вул.Шкільна, 4 смт.Новопсков передано безоплатно у приватну власність для обслуговування житлового будинку та господарських споруд ОСОБА_7 Правовстановлюючі документи на земельну ділянку ОСОБА_7 за життя не отримав.

Таким чином, ОСОБА_7 була передана вищезазначена земельна ділянка у приватну власність у межах норм встановлених чинним на той час Земельним кодексом України ( стаття 56) та відповідно до чинного законодавства.

У відповідності до ст.81 ч.І ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки в тому числі шляхом приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування.

Підстави та порядок набуття права на землю, а також порядок передачі земельних ділянок визначено у ст.ст. 116,118 ЗК України.

Із зазначених норм випливає, що отримання земельної ділянки у власність або в користування супроводжується різними діями зацікавленої особи, прийняттям відповідних рішень органу місцевого самоврядування ( щодо дачі згоди на розроблення проекту відведення земельної ділянки , про затвердження проекту відведення та про передачу земельної ділянки).

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Таким чином, право власності на земельну ділянку на якій розташоване домоволодіння № 4 по вул.Шкільна, смт.Новопсков, за життя ОСОБА_7 не отримав.

Судом встановлено, що позивачі по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_4С успадкували будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: СМТ.НОВОПСКОВ вул.Шкільна, 4, після смерті свого батька ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, у якому зазначено, що зазначений будинок розташований на земельній ділянці, площа якої буде встановлена після одержання державного акту на землю.

Судом також встановлено, що 11.11.2005 року на імя відповідача ОСОБА_5 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0971 га , розташовану по вул.Чапаєва, 3 смт.Новопсков, яка є суміжною з земельною ділянкою, що знаходиться у користуванні позивачів. Зазначений Державний акт виданий на підставі рішення 21 сесії 24 скликання ОСОБА_6 селищної ради від 10.12.2004 р., що відповідає вимогам ч.І ст.116 ч.б-ІО ст.118 ЗК України, згідно яких громадяни та юридичні особи набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, в тому числі шляхом безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадян в порядку ст..118 ЗК України. У чинність ст.125, 126 України державний акт на право власності на земельну ділянку є документом, що посвідчує право власності особи на земельну ділянку, яке особа набуває після державної реєстрації Державного акту.

Згідно до ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю.

Захист прав на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та (або) визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обовязковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у звязку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів особи.

Згідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

А згідно до ст. ст.58,59 цього Кодексу докази повинні бути належними і допустимими.

Оцінивши в сукупності зібрані по справі наведені докази, суд вважає, що позивачами в судовому засіданні не наведені докази, що земельна ділянка відповідача ОСОБА_5 збільшилася за рахунок ділянки, якою вони користуються, та не доведено порушення норм земельного законодавства з боку відповідача ОСОБА_6 селищної ради при винесенні оспорюваного рішення від 10.12.2004 р. Крім того суд враховує, що позивачі являються землекористувачами земельної ділянки, а правом на реалізацію рішення відповідача від 14.05.1997 року за № 77/78 не скористалися та не навели жодних доказів, які б вказували на реальні дії, спрямовані на реалізацію їх права на землю.

Враховуючи наведене, суд вважає, що в задоволенні позову в частині скасування рішення 21 сесії 24 скликання ОСОБА_6 селищної ради від 10.12.2004 р. про передачу відповідачу ОСОБА_5 у приватну власність земельної ділянки площею 0,091га, розташовану за адресою смт.Новопсков, вул.Чапаєва, 5; скасування Державного акту про право приватної власності та державної реєстрації права власності на зазначену земельну ділянку на імя ОСОБА_5 слід відмовити.

Що стосується позовних вимог щодо скасування рішення сесії ОСОБА_6 селищної ради № 40/9 від 18.12.2008 р., яким скасоване рішення виконкому ОСОБА_6 селищної Ради № 77/78 від 14.05.1997 р. про передачу ОСОБА_7 присадибної земельної ділянки розміром 0,14 га у приватну власність, суд зазначає наступне.

У ст.З Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Цей висновок є правовою позицією Конституційного Суду України та закріплений у рішенні від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 щодо офіційного тлумачення положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги в частині скасування рішення ОСОБА_6 селищної ради від 18.12.2008 р. обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10-11,57,60,62-64,209,212-215,218,223 ЦПК України, ст.ст.87,88,125, 126,152 Земельного Кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 селищної ради, ДП «Луганська регіональна філія Державного земельного кадастру» про скасування рішення органу місцевого самоврядування,

про скасування Державного акту про право приватної власності на земельну ділянку та про

зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Скасувати як незаконне рішення ОСОБА_6 селищної ради за № 40/9 від 18.12.2008 року про скасування рішення виконавчого комітету селищної ради № 77/78 від 14.05.1997 р. «про передачу в приватну власність земельних ділянок»

В іншій частині позову відмовити за необґрунтованістю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на подання заяви про апеляційне оскарження, якщо її не було подано, а в разі подачі заяви про апеляційне оскарження- після закінчення двадцятиденного строку, встановленого для подачі апеляційної скарги, якщо така не була подана.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів дня його проголошення апеляційному суду Луганської області через Новопсковськии районний суд Апеляційну скаргу на рішення може бути подано апеляційному суду Луганської області через Новопсковський районний суд протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження