Справа № 2-3/2010
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Чигиринський районний суд Черкаської області

в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі - Пахомовій Н.І.,

з участю прокурора - Бордуніс О.П.,

представників позивачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, відповідача - ОСОБА_5,

представників відповідачів - ОСОБА_6, ОСОБА_7, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чигирині справу за позовом прокурора Чигиринського району в інтересах держави в особі Національного історико-культурного заповідника «Чигирин», служби охорони культурної спадщини Черкаської облдержадміністрації до ОСОБА_5, ОСОБА_8, третя особа Чигиринський районний відділ Черкаської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про визнання договору ' купівлі-продажу та державного акту на право власності на земельну ділянку недійсними і витребування майна від набувача

В СТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що за ОСОБА_5 0.1. обліковується 0,34 га присадибних земель, які надані згідно рішення загальних зборів членів колгоспу ім. Б.Хмельницького від 29.06.1988 року.

24.03.2006 року рішенням № 23 Суботівської сільської ради ОСОБА_9 передано у власність земельну ділянку площею 0,2086 га за адресою: с.Суботів, вул..Музейна,7 Чигиринського району та на підставі даного рішення видано державний акт на право приватної власності на дану земельну ділянку.

Після смерті ОСОБА_9 свідоцтво про право на спадщину було видано на ім'я дружини померлого ОСОБА_5.

1 червня 2007 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_10 було укладено договір і купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,2086 га за адресою с. Суботів, вул.Музейна, 7 Чигиринського району.

Згідно розпорядження голови Черкаської обласної державної адміністрації від 12.03.1996 року № 129 «Про доповнення списку пам'яток історії та культура області, що перебувають під охороною держави», земельна ділянка за адресою : с. Суботів, вул. Музейна, 7 Чигиринського району входить до вищезазначеного списку та на ній розташовується пам'ятка археології - багатошарове городище - ОСОБА_11 у с.Суботів Чигиринського району Черкаської області на схід від Іллінської церкви. Відповідно до додатку до розпорядження від 12.03.1996 р. № 129 І- всі керівники місцевих рад та господарств, на землях яких знаходяться дані пам'ятки були ознайомлені із вказаним розпорядженням під особистий підпис.

Дотримання вимог діючого законодавства про охорону та використання пам'яток історії та культури у Черкаській області покладено на службу охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації.

Оформлення договору купівлі - продажу земельної ділянки за адресою: с. Суботів, вул.Музейна, 7 Чигиринського району, на якій згідно розпорядження голови Черкаської обласної адміністрації «Про доповнення списку пам'яток історії та культура області, що перебувають під охороною держави» знаходиться пам'ятка історії та культури багатошарове городище, що переббуває під охороною держави, було незаконним, так як потягло за собою передачу у власність земельної ділянки, що призвело до нанесення істотної шкоди інтересам держави в сумі 5 998 470,5грн.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним. Відповідно до ч.І ст. 215 ЦІ-С України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.І-3 ст.203 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнано недійсним.

Крім того рішенням Суботівської сільської ради від 24.03.2006 року за № 23 «Про затвердження технічної документації по видачі державного акту на право власності на земельну ділянку» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на землю, яким було підтверджено право власності на земельну ділянку ОСОБА_9 площею 0,2086 га за адресою: вул.Музейна, 7 с. Суботів Чигиринського району та надано дозвіл на проведення її державної реєстрації і оформлення відповідних документів.

31 березня 2006 року Чигиринським відділом земельних ресурсів ОСОБА_9 0.1. було видано державний акт на право власності на дану земельну ділянку.

Однак прокурором відносно ОСОБА_9 було порушено кримінальну справу по ч. 1, ч. З ст. 358 КК України, в ході розслідування якої було встановлено, що у березні 2006 року ОСОБА_9, діючи умисно з метою оформлення права Власності земельної ділянки на своє ім'я, при погодженні встановлених та закріплених меж землеволодіння із суміжними користувачами в акті погодження від

21.03.2006 року виконав підпис від імені генерального директора НІКЗ «Чигирин» ОСОБА_12 та в подальшому надав вказаний акт до Чигиринського районного відділу Черкаської РФ ДП «Центр ДЗК», використавши таким чином підроблений документ. Постановою слідчого кримінальна справа була закрита у зв'язку зі смертю особи, що вчинила злочин.

Також відносно начальника Чигиринського районного відділу Черкаської регіональної філії державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах»» було порушено кримінальну справу по ч.І ст. 367 КК України. В ході розслідування кримінальної справи була доведена вина ОСОБА_13, який в березні 2006 року, допустив порушення діючого законодавства та не вжив заходів для отримання висновку відділу містобудування та архітектури Чигиринської районної державної адміністрації про наявність обмежень прав на використання земельної ділянки за адресою: вул.Музейна, 7 с.Суботів Чигиринського району Черкаської області, внаслідок чого вказану земельну ділянку було передано у приватну власність ОСОБА_9

24 січня 2007 року на підставі свідоцтва на право власності на спадщину за законом Чигиринським районним відділом земельних ресурсів на ім'я ОСОБА_14 було видано державний акт на право власності на земельну серії ЯГ № 646519.

1 червня 2007 року ОСОБА_5 відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Чигиринського нотаріального округу за реєстром № 1566, передала ОСОБА_8 у приватну власність земельну ділянку, що розташована за адресою: с.Суботів, вул.Музейна, 7 Чигиринського району для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та їх будівель.

5 вересня 2007 року на підставі даного договору Чигиринським районним відділом земельних ресурсів на ім'я ОСОБА_8 було видано державний акт на право власності на земельну серії ЯЕ № 142242.

У відповідності до вимог Закону України «Про охорону культурної спадщини» у грудні 2005 року на пам'ятку культурної спадщини оформлено облікову картку та паспорт об'єкта, за якими Суботівське багатошарове поселення віднесено до пам'яток місцевого значення, вид - археологічний, при цьому власником та користувачем визнано Національний історико-культурний заповідник «Чигирин».

Згідно плану розташування ділянок Національного історико-культурного заповідника «Чигирин» та зон охорони с.Суботів, територія, яку займає багатошарове городище - замчище ОСОБА_11, включає в себе земельну ділянку площею 0,2086 га, яка знаходиться по вул.Музейна, 7 у с. Суботів Чигиринського району Черкаської області. Вартість даної земельної ділянки, згідно розрахунку, виконаного службою охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації, становить 5998470,5грн.

, Відповідно до ч.2 ст. 14 Закону України «Про охорону культурної спадщини», об'єкт культурної спадщини, в тому числі щойно виявлений, до вирішення питання про занесення його до Реєстру підлягає охороні відповідно до вимог цього Закону.

Згідно ст. 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини», пам'ятка, крім пам'ятки археології, може перебувати у державній, комунальній або приватній власності. Усі пам'ятки археології, в тому числі ті, що знаходяться під водою, включаючи пов'язані з ними рухомі предмети, є державною власністю.

Землі, на яких розташовані пам'ятки археології, перебувають у державній власностіабо вилучаються( викуповуються) у державну власність в установленому

законом порядку, що не може бути застосовано в даному випадку у зв'язку з фактом незаконної приватизації даної земельної ділянки, а, отже є неправомірним вибуттям з державної власності.

При прийнятті рішення про приватизацію ОСОБА_9 земельної ділянки та оформленні на неї документа, що посвідчує право приватної власності, органом місцевого самоврядування не враховано, що згідно п. З розділу X «Прикінцеві положення» Закону України «Про охорону культурної спадщини» об'єкти, включені до списків(переліків) пам'яток історії та культури відповідно до Закону Української РСР «Про охорону і використання пам'яток історії та культури», визнаються пам'ятками відповідно до цього Закону.

Отже, дане рішення суперечить нормам ст. 19 Конституції України, за якою органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і Законами України.

Посилаючись на те, що багатошарове городище - ОСОБА_11 у с. Суботів Чигиринського району Черкаської області нй схід від Іллінської церкви, на якому розташована земельна ділянка за адресою: с. Суботів, вул. Музейна, 7 Чигиринського району, являється пам'яткою археології, а всі пам'ятки археології є державною власністю, прокурор прохав визнати недійсним договір купівлі-продажу вище вказаної земельної ділянки, укладений 1 червня 2007 року між відповідачами ОСОБА_5 та ОСОБА_8, а також державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 142242 від 5 вересня 2007 року на ім'я ОСОБА_8 та витребувати з володіння останньої земельну ділянку площею 0,2086 га і передати її належному власникові - державі в особі Національного історико-культурного заповідника «Чигирин».

В судовому засіданні прокурор підтримала позовні вимоги та прохала їх задовольнити і визнати недійсними договір купівлі-продажу, укладений 01.06.2007 року між відповідачами, та державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,2086га від 05.09.2007 року, виданий на ім'я відповідачки ОСОБА_8, а також витребувати від останньої та передати дану земельну ділянку Національному історико-культурному заповіднику «Чигирин», оскільки вона є пам'яткою археології і повинна перебувати у державній власності.

Представник позивача - Національного історико-культурного заповідника «Чигирин» - ОСОБА_3 також підтримав позов та пояснив суду, що в акті при погодженні встановлених та закріплених в натурі меж землеволодіння з суміжними користувачами підпис поставлено не директором Національного історико- культурного заповідника «Чигирин» ОСОБА_12, а також відсутня печатка.

Представник позивача - Національного історико-культурного заповідника «Чигирин» - ОСОБА_4І підтримав позов та пояснив суду, що він повністю підтримує покази прокурора.

Представник позивача - служби охорони культурної спадщини Черкаської облдержадміністрації ОСОБА_15 теж підтримав позов, пояснивши суду, що згідно ст.17 Закону України «Про охорону культурної спадщини» земельна ділянка, що знаходиться по вул. Музейна, 7 у с. Суботів Чигиринського району, знаходиться в межах пам'яток археології - багатошарового городища - замчища ОСОБА_11.

сїоз

5

Під час оформлення державного акту були порушені вимоги ст.6 Закону України «Про охорону культурної спадщини», згідно яких не було дотримано погодження меж, оскільки в акті сільський голова незаконно поставив свій підпис замість підпису директора Національного історико-культурного заповідника «Чигирин».

Представник позивача - служби охорони культурної спадщини Черкаської облдержадміністрації - ОСОБА_2 підтримав позов, пояснивши суду, що державний акт виготовлено з порушенням вимог законодавства, а відповідно до рішенні про приватизацію земельної ділянки ОСОБА_5 надано земельну ділянку площею 0,33га, хоча для обслуговування будинку вони мають право на земельну ділянку площею 0,25га.

Згідно ст.118 Земельного кодексу України вся проектна документація повинна погоджуватися з службою охорони культурної спадщини, але в цьому випадку служба ніякого висновку не надавала.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини» пам'ятка, крім пам'ятки археології, може перебувати у державній, комунальній або приватній власності, але землі, на яких розташовані пам'ятки археології, є державною власністю.

Відповідачка ОСОБА_5 позов не визнала та пояснила суду, що під час виготовлення технічної документації підписи збирав її чоловік ОСОБА_9, а вона лише діяла по дорученню від його імені.

16.12.2004 року ОСОБА_9І земельна ділянка була передана у приватну власність.

Після смерті чоловіка вона отримала дану земельну ділянку у спадщину.

В будинку вони робили різні перебудови і ніхто не говорив, що того не можна робити.

Люди свої земельні ділянки, з якими вони межували, залишали і вони заростали бур'янами.

З 2004 року ніякого знаку про те, що їхня земельна ділянка є пам'яткою археології встановлено не було, ніхто їх не повідомив, що вона входить до культурної спадщини.

01.06.2007 року будинок нею було продано.

Вся технічна документація на земельну ділянку погоджувалася з відділом земельних ресурсів, з кадастровим бюро і відповідає закону.

З 1996 року охоронних зон не відводили.

Під час обміру земельної ділянки представником районного відділу земельних ресурсів ОСОБА_13 було відмічено, що немає ніяких знаків і нічого не виділено.

В зв'язку з тим, що її ніхто не повідомив про те, що належна їй земельна ділянка відноситься до пам'яток історії, то вона мала право її продати.

Представник відповідачки ОСОБА_5 ОСОБА_6 також позов не визнала, пояснивши суду, що в період приватизації відповідачка ОСОБА_5 не знала, що земельна ділянка входить до списку пам'яток історії та культури і є об'єктом, що знаходиться під охороною держави.

Відповідачка, як власник даної земельної ділянки, мала право продати її і ніяких порушень при цьому не допустила.

Представник відповідачки ОСОБА_8 ОСОБА_7 позов не визнала, пояснивши суду, що відповідачка ОСОБА_8 придбала земельну ділянку з дотриманням норм щодо дійсності правочину.

Згідно Закону України «Про охорону культурної спадщини» в переліку пам'яток історії дана земельна ділянка не зазначена.

Вони отримали державний акт три роки тому і доказів того, що підроблено підпис ОСОБА_12, не надано.

Крім того прокурор повторно заявив позов про визнання договору купівлі- продажу та державного акту на право власності на земельну ділянку недійсними.

Взагалі незрозуміло, на чому ґрунтуються дані вимоги, оскільки попередній державний акт не анульований і є рішення господарського суду щодо його законності.

Договір купівлі-продажу нотаріально посвідчений, а державний акт видано організацією, яка займається їх виготовленням.

А тому вона вважає, що підстав для визнання договору купівлі-продажу та державного акту недійсними немає і, навіть, якщо даний договір розірвати, то власником все рівно залишиться ОСОБА_5

Представник третьої особи, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності.

Свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що земельна ділянка, яка приватизована, знаходиться на території пам'яток історії та культури області, що перебувають під охороною держави.

Оскільки вона відноситься до пам'яток археології, то не може бути приватизована.

Свідок ОСОБА_4, який був допитаний в якості свідка по справі № 2-5 за 2009 рік, пояснив суду, що в 1991 році було замовлено генеральну схему зон охорони Чигиринського історико-культурного заповідника.

В 1992 році дана схема була затверджена та обов'язкова до виконання.

Вказана земельна ділянка є пам'яткою охорони культурної спадщини.

Свідок ОСОБА_16 пояснив суду, що на протязі віків мешканці с.Суботів проживали на цих землях.

В 1992 році, згідно постанови Кабінету Міністрів України, рішенням сесії Суботівської сільської ради громадянам було надано земельні ділянки в приватну власність, після чого вони почали оформляти державні акти на землю.

Документів, які б обмежували це право в сільській раді немає.

Потім служба охорони культурної спадщини почала ставити щити, які вказували на пам'ятки.

В 2002 році заповідником землі не були відведені та не виділені в натурі і в сільській раді ні документів, ні інформації про пам'ятки культурної спадщини відсутні

Вислухавши прокурора, представників сторін, відповідачку, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Як вбачається з державного акту на право приватної власності на земельну ділянку від 31.03.2006 року, ОСОБА_9 мав на праві приватної власності земельну ділянку площею 0,2086га.

7

Як встановлено судом і підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 28.11.2006 року, відповідачка ОСОБА_5 отримала вище вказану земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_9

II право власності на дану земельну ділянку також підтверджується також державним актом на право приватної власності на земельну ділянку від 24.01.2007 року.

Крім того судом встановлено і слідує з договору купівлі-продажу земельної ділянки від 01.06.2007 року, відповідачка ОСОБА_5 продала, а відповідачка ОСОБА_8 прийняла у власність земельну ділянку площею 0,2086га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: с.Суботів, вул.Музейна,7 Чигиринського району.

Після укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки відповідачка ОСОБА_8 узаконила своє право власності на дану земельну ділянку, отримавши

05.09.2007 року державний акт на право приватної власності на земельну ділянку.

В обґрунтування своїх позовних вимог прокурор посилається на незаконність рішення Суботівської сільської ради № 59 від 16.12.2004 року та рішення № 23 від 24.03.2006 року в частині надання ОСОБА_9 у приватну власність земельної ділянки площею 0,2086га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та дозволу на оформлення відповідного документу.

Однак відповідно до постанови господарського суду Черкаської області від

18.12.2008 року за позовом прокурора Черкаської області в інтересах держави в особі служби охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації до Суботівської сільської ради, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_8, про визнання недійсним рішення та скасування державного акту, яка набрала чинності, що підтверджується ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.01.2010 року, рішення Суботівської сільської ради № 23 від 24.03.2006 року визнано таким, що прийняте в межах компетенції сільської ради та згідно вимог земельного законодавства.

А відповідно до ч.З ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлені ці обставини.

Так, у вище вказаній постанові господарського суду Черкаської області від

18.12.2008 року зазначено, що відповідно до розпорядження голови Черкаської обласної державної адміністрації «Про доповнення списку пам'яток історії та культури області, що перебувають під охороною держави» № 129 від 12.03.1996 року, пам'яткою історії та культури було визнано багатошарове городище - замчище на схід від Іллінської церкви в с. Суботів Чигиринського району.

Згідно ст.13 Закону України «Про охорону культурної спадщини» об'єкти культурної спадщини незалежно від форм власності відповідно до їхньої археологічної, естетичної, етнологічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності підлягають реєстрації шляхом занесення до державного реєстру нерухомих пам'яток України за категоріями національного та місцевого значення пам'ятки. Порядок визначення категорій пам'яток встановлюється Кабінетом

8

Міністрів України. З занесенням до реєстру на об'єкт культурної спадщини, на всі його складові елементи поширюється правовий статус пам'ятки.

Відповідно ст. 14 Закону України «Про охорону культурної спадщини» занесення об'єкта культурної спадщини до реєстру та внесення змін до нього проводяться відповідно до категорії пам'ятки: пам'ятки місцевого значення - рішенням центрального органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини за поданням відповідних органів охорони культурної спадщини або інше.

Території пам'яток, охоронних зон, заповідників, музеїв - заповідників, охоронювані археологічні території відповідно до ст. 34 Закону України «Про охорону культурної спадщини» належать до земель історико-культурного призначення, включаються до державних земельних кадастрів, планів землекористування, проектів землеустрою, іншої проектно-планувальної та містобудівної документації.

Відповідно до наказу Міністерства культури і мистецтва України від

27.01.2004 року № 30-10 на пам'ятках історії, архітектури та археології обов'язково встановлюються охоронні дошки та охоронні знаки, які свідчать проте, що саме цей об'єкт є пам'яткою історії.

Як встановлено судом і підтверджується постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року №1761 «Про 'занесення пам'яток історії монументального мистецтва та археології до державного реєстру нерухомих пам'яток України», яка на момент прийняття господарським судом постанови ще діяла, присадибна земельна ділянка, належна ОСОБА_9, до реєстру об'єкта культурної спадщини не занесена.

Відповідно до державного акта на право постійного користування землею I- ЧР № 000225 Національному історико-культурному заповіднику «Чигирин» Суботівською сільською радою в постійне користування було надано 2,7495 га в межах та згідно до плану землекористування.

Згідно плану зовнішніх меж землекористування земельна ділянка під садибою ОСОБА_9 не входить в межі пам'ятки історії та культури - багатошарове городище-замчище, що підтверджується державним актом на право постійного користування землею.

Крім того, відмічено в постанові господарського суду від 18.12.2008 року, відповідно до листа Чигиринського районного відділу Черкаської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при ДержавномукомітетіУкраїни земельних ресурсах» від 28.10.2008 року №101088/03-05 до цього часу охоронні зони об'єктів історико-культурного та природоохоронного фонду в натурі не віднесені через відсутність фінансування.

Отже, територія історико-культурного призначення - багатошарове городище- замчище на схід від Іллінської церкви в с.Суботів до цього часу в натурі не визначена і до земельного кадастру планів землекористування, проектів землеустрою, іншої проектно-планувальної містобудівної документації не включена.

Таким чином, зазначено в постанові суду, позивач не довів і доказами не підтвердив, що в територію пам'ятки історико-культурного призначення багатошарове городище-замчище в с. Суботів входить земельна ділянка громадянина ОСОБА_9 площею 0,2086 га.

Присадибна ділянка ОСОБА_9 була надана відповідно до рішення загальних зборів членів колгоспу 29.06.1988 року, що підтверджується записом № 90 на сторінці 73 земельно-кадастрової книги колгоспу ім.. ОСОБА_11.

А відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України ОСОБА_9 мав право на приватизацію земельної ділянки, яка перебувала в його користуванні.

В разі, якщо б позивач довів, що присадибна ділянка ОСОБА_9 входить до затверджених меж історико - культурної пам'ятки, то відповідно до ч. 2 ст. 34 Закону України «Про охорону культурної спадщини» встановлення зон охорони пам'яток та затвердження меж історичних ареалів населених місць не може бути підставою для примусового вилучення з володіння (користування) земельних ділянок у юридичних та фізичних осіб за умов дотримання землевласниками чи землекористувачами правил використання земель історико-культурного призначення, говориться в постанові господарського суду.

Історико-культурна пам'ятка обов'язково визначається охоронними дошками та охоронними знаками. Про те, що земельна ділянка ОСОБА_9 входить в межі пам'ятки культурної спадщини ні він, ні його сім'я попереджені не були і охоронюваними дошками або знаками не визначено.

До такого висновку дійшов господарський суд Черкаської області і, оскільки його постанова є чинною, то у суду не має підстав для повторного встановлення даних фактів та для дачі їм оцінки.

Також прокурор, обґрунтовуючи позов, посилається на постанову Чигиринського районного суду від 25.02.2009 року, якою вина, на той час начальника Чигиринського районного відділу Черкаської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», ОСОБА_13 доказана відносно того, що він при підготовці технічної документації з приводу видачі ОСОБА_9 державного акту на право приватної власності на земельну ділянку в березні 2006 року допустив неналежне виконання своїх службових обов'язків, внаслідок чого земельну ділянку було передано у приватну власність ОСОБА_9

Однак, як вбачається з вище зазначеної постанови суду, ОСОБА_13 лише був звільнений від кримінальної відповідальності внаслідок акту амністії, у зв'язку з чим обвинувальний вирок відносно нього відсутній, а відповідно до вимог ч.І ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено судом в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Більше того неналежне виконання ОСОБА_13 своїх службових обов'язків ніяким чином не може обмежувати чи позбавляти відповідачок права власності на спірну земельну ділянку.

Крім того прокурор, мотивуючи свої позовні вимоги, зазначає, що досудовим слідством було доведено, що у березні 2006 року ОСОБА_9, діючи умисно, з метою оформлення права власності земельної ділянки, що за адресою: с.Суботів, вул.Музейна, 7 Чигиринського району на своє ім'я, в акті погодження меж землеволодіння з суміжними користувачами від 21.03.2006 року виконав підпис від імені генерального директора НІКЗ «Чигирин» ОСОБА_12, надавши в подальшому вказаний акт до Чигиринського районного відділу Черкаської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному

комітеті України по земельних ресурсах», використавши таким чином завідомо підроблений акт.

Однак, як вбачається з висновку судово-почеркознавчої експертизи № 1/514 від 03.09.2008 року /а.с.81/ та висновку повторної судово-почеркознавчої експертизи № 157 від 19.11.2008 року /а.с./138/, що знаходяться в матеріалах кримінальної справи, порушеної по факту підроблення документів та використання завідомо підроблених документів, вирішити питання, чи ОСОБА_12 виконаний підпис від імені ОСОБА_12 в графі «Ген.директор НІКЗ «Чигирин» ОСОБА_12» в акті погодження встановлених та закріплених у натурі меж землеволодіння /землекористування/ гр. ОСОБА_9 із суміжними землекористувачами від 21.03.2006 року чи іншою особою не представилось можливим.

Виходячи з цього, висновок прокурора про використання ОСОБА_9 завідомо підробленого акту не відповідає фактичним обставинам справи і не підтверджено доказами.

В матеріалах цієї ж кримінальної справи міститься лист Головного управління Держкомзему у Черкаській області № 28/2-3 від 19.08.2008 року /а.с.57/, в якому, зокрема, зазначено, що документація по визначенню меж та віднесенню даної земельної ділянки до земель історико-культурного призначення у встановленому Законом порядку службою охорони культурної спадщини не розроблялась, у зв'язку з чим на планово-картографічний матеріал не наносилась.

Документ, що посвідчує право служби охорони культурної спадщини на користування земельною ділянкою не оформлявся.

Вказана земельна ділянка як раніше, так і дотепер відноситься до земель громадської і житлової забудови.

Там же на а.с.58 знаходиться лист № 08835 від 18.08.2008 року відділу земельних ресурсів у Чигиринському районі, де говориться, що в період виготовлення ОСОБА_9 технічної документації та до цього часу землі історико-культурного призначення по вул.Музейній сХуботів не визначені в натурі.

Враховуючи, що виділення в натурі та визначення на планово- картографічному матеріалі земельної ділянки не було виконано, а в розпорядженні голови облдержадміністрації № 129 від 12.03.1996 року «Про доповнення списку пам'яток історії та культура області, що перебувають під охороною держави», також не вказано адресу ділянки № 4282, земельний відділ погодився на передачу у власність ОСОБА_9 земельної ділянки, яка використовувалась за призначенням на протязі багатьох років, про що є підтвердження записів в земельно-кадастровій книзі за № 90, № 95 Суботівської сільської ради.

11.10.2002 року НІКЗ «Чигирин» було видано державний акт на право постійного користування землею № 000225, куди ввійшло і Суботівське багатошарове поселення, що межує з земельною ділянкою ОСОБА_9, але, згідно акту, про перенесення в натурі меж земельної Ділянки з боку представників, в тому числі і замовника НІКЗ «Чигирин», заявлено не було.

* Дійсно, як встановлено судом та вбачається з додатку до розпорядження голови Черкаської обласної державної адміністрації № 129 від 12.03.1996 року «Про доповнення списку пам'яток історії та культура області, що перебувають під охороною держави», на яке, до речі, посилається в своїх вимогах прокурор, не

НОМЕР_1

V 11

вказано точну адресу ділянки № 4282, а лише зазначено, що до пам'ятки культури та історії входить городище багатошарове, яке знаходиться в с.Суботів, замчище, на схід від Іллінської церкви.

Відповідно до витягу з наказу Міністерства культури і туризму №100/0/16-09 від 18.02.2009 року та витягу з додатку 3 до нього до Державного реєстру нерухомих пам'яток України за категорією місцевого значення до об'єкту культурної спадщини - Національного історико-культурного заповідника «Чигирин» - поселення Суботівське /багатошарове/ за адресою: с.Суботів Чигиринського району як пам'ятку археології, тобто знову ж таки без зазначення конкретного місця розташування даної пам'ятки археології, з чого неможливо зробити висновок, що саме спірна земельна ділянка входить до цього поселення.

Доказів того, що відповідачка ОСОБА_5, чи її померлий чоловік ОСОБА_9 були належним чином повідомлені про те, що їхня земельна ділянка є пам'яткою археології, або встановлена відповідно до вимог Порядку встановлення та утримання охоронних дощок та охоронних знаків на нерухомих пам'ятках охоронна дошка.

З листа № 45 від 20.04.2010 року археологічної інспекції управління культури Черкаської облдержадміністрації слідує, що на пам'ятці археології «Суботівське багатошарове поселення» встановлена охоронна дошка старого зразка через відсутність коштів.

В судовому ж засіданні відповідачка ОСОБА_5 та представники відповідачів ОСОБА_6 і ОСОБА_7 пояснили суду, що дошка встановлена нещодавно, під час розгляду справи в суді, і не відповідає встановленим щодо неї вимогам.

Судячи з показів ОСОБА_4, інформаційний щит визначає лише місце входу до заповідника - багатошарового городища.

Як вбачається з додатку до постанови Кабінету Міністрів України від

03.09.2009 року № 928 «Про занесення об'єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам'яток України», до переліку об'єктів культурної спадщини входить городище с.Суботів.

З врахуванням того, що даний об'єкт, як встановлено судом, не визначений в натурі, неможливо стверджувати, що до нього входить і спірна земельна ділянка.

Більше того, згідно Закону України «Про перелік пам'яток культурної спадщини, що не підлягають приватизації» та доданого до нього Переліку пам'яток культурної спадщини, що не підлягають приватизації, затвердженого Законом України від 23.09.2008 року № 574-VI, багатошарове городище с.Суботів до пам'яток культурної спадщини, які не підлягають приватизації, взагалі не входить.

Також прокурор, в обґрунтування позовних вимог, посилається на порушення вимог ч. 1-3 ст.203 ЦК України при укладенні договору купівлі-продажу земельної ділянки від 01.06.2007 року, в результаті чого він є нікчемним і повинен бути визнаний судом недійсним.

Однак, судячи зі змісту ч. 1-3 ст.203 ЦК України, суд не вбачає порушення відповідачами даних норм цього Кодексу, оскільки судом не встановлено, що вказаний договір суперечить вимогам законодавства, що хоч би один з відповідачів не мав необхідного для вчинення цього правочину обсягу цивільної дієздатності, а їх волевиявлення не було вільним.

А відповідно до ч.І ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною /сторонами/ вимог, які встановлені ч.І-3 ст.203 цього Кодексу.

Таким чином, посилаючись на незаконність договору купівлі-продажу земельної ділянки, яка, начебто, є державною власністю і не може перебувати в приватній власності, що тягне за собою його недійсність, разом з тим доказів того, що вказана земельна ділянка є археологічною пам'яткою та власністю держави, ні прокурор, ні представники позивачів суду не надали, а, виходячи з постанови господарського суду Черкаської області від 18.12.2008 року відповідачка ОСОБА_5 володіла земельною ділянкою на законних підставах, що надавало їй право розпоряджатися нею на власний розсуд.

Оскільки суд не вбачає підстав для визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного між відповідачами, то і не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, який отримала відповідачка ОСОБА_8, придбавши дану земельну ділянку на законних підставах.

Також, враховуючи, що відповідачка ОСОБА_8 володіє вище вказаною земельною ділянкою у відповідності до вимог закону, суд не може витребувати її з володіння останньої.

Більше того, якби, навіть, суд дійшов до висновку про витребування земельної ділянки з володіння відповідачки ОСОБА_8, то передача її державі є неможливою, так як вона повинна була б залишитися у власності відповідачки ОСОБА_5

Беручи до уваги, що даний позов задоволенню не підлягає, то і судові витрати не можуть бути стягнуті з відповідачів.

На підставі викладеного та, керуючись ст.41 Конституції України, ч.І-З ст.203, ч.І ст. 215 ЦК України, ст., ст.118, 125 ЗК України, ст., ст.13, 14, 34 Закону України «Про культурну спадщину», Законом України «Про перелік пам'яток культурної спадщини, що не підлягають приватизації», постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2009 року № 928 «Про занесення об'єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам'яток України», ст., ст. 10, 60, 61 ч.З, 212, 213,215 ЦПК України, суд

В задоволенні позову прокурора Чигиринського району в інтересах держави в особі Національного історико-культурного заповідника «Чигирин», служби охорони культурної спадщини Черкаської облдержадміністрації до ОСОБА_5, ОСОБА_8, третя особа Чигиринський районний відділ Черкаської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про визнання договору купівлі-продажу та державного акту на право власності на земельну ділянку недійсними і витребування майна від набувача відмовити

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення.

Г оловуюча