справа № 2-3151/10
БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Рішення

іменем України

07 липня 2010 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Радзівіл А.Г.

при секретарі Ковальчук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці і соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації Київської області про зобовязання провести перерахунок та виплату щорічної одноразової допомоги на оздоровлення з урахуванням проведених виплат, призначити (встановити ) щорічну допомогу на оздоровлення згідно вимог ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд,

Встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління праці і соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації Київської області про зобовязання провести перерахунок та виплату щорічної одноразової допомоги на оздоровлення з урахуванням проведених виплат, призначити (встановити) щорічну допомогу на оздоровлення згідно вимог ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Свій позов обґрунтовує тим, що він, як особа, котра постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (інвалід II групи), відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р. №796-ХІІ маю право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 5 (п'яти) мінімальних заробітних плат.

Розмір мінімальної заробітної плати за період 2007- 2010 роки становить

400 грн. з 01.01.2007 по 31.03.2007 рік.; 420 грн. з 01.04.2007 по 30.06.2007 рік.; 440 грн. з 01.07.2007 по 30.09.2007 рік; 460 грн. з 01.10.2007 по 31.12.2007 рік; 515 грн. з 01.01.2008 по 31.03.2008 рік; 525 грн. з 01.04.2008 по 30.09.2008 рік; 545 грн. з 01.10.2008 по 30.11.2008 рік; 605 грн. з 01.12.2008 по 31.12.2008 рік; 605 грн. з 01.01.2009 по 31.03.2009 рік; 625 грн. з 01.04.2009 по 30.06.2009 рік; 630 грн. з 01.07.2009 по 30.09.2009 рік; 650 грн. з 01.10.2009 по 30.10.2009 рік; 744 грн. з 01.11.2009 по 31.12.2009 рік; 869 грн. з 01.01.2010 по 31.03.2010 рік; 884 грн. з 01.04.2010 по 30.06.2010 рік; 888 грн. з 01.07.2010 по 30.09.2010 рік; 907 грн. з 01.10.2010 по 30.10.2010 рік; 922 грн. з 01.12.2010 по 31.12.2010 рік

Позивач зазначає, що отримує щорічну допомогу на оздоровлення в значно нижчому розмірі ніж передбачено ст.. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в зв'язку з чим звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку розміру нарахованої йому щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ.

Відповідач відмовляє у проведенні перерахунку та повідомляє, що нарахування проводиться правильно, на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005.

Позивач відмову у проведенні перерахунку вважає протиправною оскільки за конституційними нормами виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсії застосуванню підлягає стаття 48 Закону № 796-ХІІ (в редакції Закону № 230/96-ВР від .1996 року), а не Постанова Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року, яка істотно звужує обсяг встановлених Законом прав. Також зазначає, що норми ст.8, ст. 9 Конституції України і норму ст.. 8 ЦПК відповідно до яких у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, Закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, застосуванню підлягає правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Позивач в судове засідання не зявився про час дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представники відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3 надали суду заперечення на позовну заяву, в судовому засіданні заперечували проти позову, пояснюючи те, що згідно з ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з останніми змінами від 28.12.2007 року зазначено, що щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку і розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Так відповідно до постанови прийнятої Кабінетом міністрів України від 12.07.2005 року № 562 «Про компенсації виплати особам, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» визначена щорічна допомога на оздоровлення учасників ліквідації на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалідам ІІ групи у розмірі 120 грн.

Вислухавши позивача, представників відповідача дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до посвідчення серії ААА № 177565 позивач отримує пенсію по віку у розмірі 79 грн. 69 коп.

Відповідно до посвідчення серії А № 115891, та вкладки до посвідчення громадянина, який постраждав в наслідок Чорнобильської катастрофи № 139449 позивач має право на пільги та і компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до довідки серії КИО І № 123658, позивач має другу групу інвалідності з 8 грудня 2000 року, причина інвалідності професійне захворювання повязане з роботою на Чорнобильській АЕС, інвалідність встановлена довічно.

Відповідно до листа Управління праці і соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації Київської області від 30.04.2010 № 904 позивач отримав щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі: 2007 рік 120 грн.; 2008 рік 120 грн.: 2009 рік 120 грн.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених Законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені у Законі України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Що стосується вимог позивача щодо перерахунку і виплаті йому допомоги на оздоровлення у 2007 році.

Згідно з пунктом 30 статті 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік від 19.12.2006 р. № 489-V на 2007 рік дія ч. 4 ст. 48 Закону Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати була зупинена.

Рішенням Конституційного суду України у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік (справа про соціальні гарантії громадян) № 6-рп/2007 від 09.07.07 р., ст. 29, пункт 30 статті 71 Закону України Про Державний бюджет на 2007 рік було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є не конституційними).

Пунктом 5 зазначеного Рішення Конституційного суду України визначено, що рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, положення п. 30 ст. 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік від 19.12.2006 р. № 489-V втратило чинність 09 липня 2007 року.

Частиною 2 статті 19 Конституції передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положенням ч. 4 ст. 8 ЦПК України, у разі невідповідності правового акту закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою, суд застосовує акт законодавства, який має вищу юридичну силу.

З матеріалів справи вбачається, що УПСЗН Броварської районної державної адміністрації Київської області позивачу було виплачено щорічну допомогу на оздоровлення за 2007 рік 28 серпня 2007 року в розмірі 120 грн. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 р. за № 562, а не статті 48 Закону України Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Вище зазначено, що 09.07.07 року рішенням Конституційного суду України визнано неконституційними окремі положення Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік, в тому числі щодо зупинення норм Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", які визначають розмір виплати щорічної допомоги на оздоровлення у кратному розмірі до мінімальної заробітної плати.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки з моменту прийняття Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності положень ст.ст. 29, 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік ці норми Закону втратили чинність, то на момент звернення позивача до відповідача з заявою про перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення та щорічної разової допомоги була чинною ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка і підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 92 Конституції України виключно законами визначаються, зокрема, основи соціального захисту, а ст. 75 Конституції встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України. Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи № 796-ХІІ від 28.02.91 має вищу юридичну силу і виходячи з загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, саме норми Законів підлягають застосуванню при вирішенні даного спору.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Кабінет Міністрів України не уповноважений Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи зменшувати встановлені останнім конкретні розміри доплат, пенсій і компенсацій, зокрема допомоги на оздоровлення. Навпаки, у частині 1 статті 67 зазначеного Закону встановлено, що ці розміри підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

У Законах України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи викладено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоровя та активного довголіття; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни, оскільки відповідно до частини 1 статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження підзаконним актом змісту та обсягу права, наданого Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є безпідставним.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік відповідно до ч.4 ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи № 796-ХІІ від 28.02.1991, в редакції закону від 09.07.2007 року, у розмірі 5 мінімальних заробітних плат

Що стосується вимог позивача щодо перерахунку і виплаті йому допомоги на оздоровлення у 2008 році.

Пунктами 20, 28 Розділу ІІ Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України було внесено зміни до Закону Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи частині виплати компенсацій і допоміг.

Рішенням Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 65 розділу І пунктів 61,62,63,66 розділу ІІ, пункту 3 розділу ІІІ Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України і 101 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 67 розділу І, пунктів 1-4, 6-22,24-100 розділу ІІ Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) №10-рп/2008р. від 22.05.2008 року, визнано такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними) пункт 20, 28 розділу ІІ Внесення змін до деяких законодавчих актів України Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, положення пунктів 20, 28 розділу ІІ Внесення змін до деяких законодавчих актів України Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України № 107-VІ від 28.12.2007 року втратило чинність 22 травня 2008 року. В даному випадку, як вбачається з письмових заперечень відповідача УПСЗН Броварської міської ради Київської області, позивач отримав щорічну допомогу на оздоровлення за 2008 рік 11 лютого 2008 року в розмірі 90 гривень, тобто до 22 травня 2008 року.

Оскільки вказана виплата здійснюється щороку та має разовий характер, то право особи на її отримання та обовязок органів соціального захисту населення здійснити таку виплату припиняються з моменту виплати певної суми, розмір якої визначається на час її здійснення. Тому вимоги позивача щодо перерахунку і виплаті йому щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік не підлягають задоволенню.

Що стосується вимог позивача стосовно перерахунку і виплаті йому щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік, то вони підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 4 статті 48 Закону №796-ХІІ, яка діяла до прийняття Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України №107-VI від 28.12.2007 року, щорічна допомога на оздоровлення інвалідам 2 групи виплачується у розмірі 5-х мінімальних заробітних плат.

Постановою КМУ від 12.07.2005 року №562 Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи інвалідам 2 групи установлена щорічна допомога на оздоровлення у розмірі 120 гривень.

Позивач отримав щорічну допомогу на оздоровлення за 2009 рік 29 січня 2009 року в розмірі 120 гривень.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положенням ч. 4 ст. 8 ЦПК України, у разі невідповідності правового акту закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою, суд застосовує акт законодавства, який має вищу юридичну силу.

За таких обставин суд вважає, що відповідають Закону №796-ХІІ, вимоги позивача щодо нарахування і виплати йому щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 5-х мінімальних заробітних плат, підлягають задоволенню. Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору. Крім того, це право гарантується Конституцією України (ч.2 ст.46 ). Розмір мінімальної заробітної плати встановлюються Законом України Про Державний бюджет на відповідний рік.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд вважає, що при визначенні розміру належних позивачеві соціальних виплат за 2009 рік застосуванню підлягають ч.4 ст.48 Закону №796-ХІІ, а не положення постанов КМУ від 12.07.2005 року за №562 та від 18.03.2009 року за №211, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Що стосується позовних вимог про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації Київської області вказаних виплат у фіксованій грошовій сумі, то вони не підлягають задоволенню, оскільки до компетенції суду не належить визначення розмірів належних до виплати грошових коштів; такі повноваження належать до компетенції відповідача.

Що стосується позовних вимог стосовно зобовязання відповідача призначати йому, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії 2 групи щорічну допомогу на оздоровлення, то вони не підлягають задоволенню, оскільки суд позбавлений можливості приймати рішення на майбутнє.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 11, 15, 60, 208, 213-215, 294 ЦПК України, ст.ст.19, 46, 92 Конституції України, ч.4 ст.48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007 року №107-УІ, Рішення Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року, Закону України Про державний бюджет України на 2009 рік від 26.12.2008 №835-VI, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов?язати Управління праці і соціального захисту населення Броварської районної адміністрації Київської області провести за 2007, 2008, 2009 роки перерахунок щорічної одноразової грошової допомоги на оздоровлення ОСОБА_1 відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок чорнобильської катастрофи» із розрахунку пять мінімальних заробітних плат та доплатити йому недоплачену суму щорічної одноразової грошової допомоги на оздоровлення з урахуванням проведених виплат.

В іншій частині задоволення позову відмовити .

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча суддя А.Г.Радзівіл