Справа № 2-474/10 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2010 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Корюкіна М.П.,

секретаря Капітан Т.В.,

з участю представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городенка справу за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі, про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дитині війни,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до суду в якому просить зобовязати Управління пенсійного Фонду України В Городенківському районі Івано-Франківської області нарахувати та виплатити йому недоплачену як дитині війни щомісячну соціальну допомогу за 2007-2008 роки і за 4 місяці 2009 року в сумі 10420 грн. одночасно просить поновити строк звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів щодо вимог за 2007р. В позові вказав, що він ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до ст.1 Закону України від 18 листопада 2004 року «Про соціальний захист дитини війни» є дитиною війни.

Згідно зі ст. 6 зазначеного закону йому повинна виплачуватись щомісячна соціальна допомога у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. У 2006-2007 роках йому така допомога не виплачувалась. Верховна Рада України Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», стаття 71, пункт 12 призупинила дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Однак Конституційний Суд України своїм рішенням №6-рп/2007 від 9 липня 2007 року по справі №1-29/2007, керуючись статтями 147, 150, 152 Конституції України та статтями 45, 51, 61, 63, 65 Закону України «Про Конституційний Суд України», вирішив таким, що не відповідають Конституції України і є неконституційними положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007рік» п.12 статті71, яким зупинено дію статті 6 Закону України від 18.11.2004р. «Про соціальний захист дітей війни», п 3 положення ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007р» від 19.12.2006 року. П.5 Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для суддів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дій положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Пункт 6 Рішення Конституційного Суду є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Відповідно до ч.2ст.3 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно - правовими актами. Згідно з ч.2ст.19 та ч. 3 ст.22 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тому вважає, що невиплата йому соціальної допомоги передбаченої ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», є протиправною і такою, що суперечить Конституції України та законам України. Розмір соціальної допомоги відповідно до ст.. : зазначеного закону становить 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Мінімальна пенсія за віком відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, яків втратили працездатність. Згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить : з 1 січня -3890 грн., з 1 квітня 406 грн., з 1 жовтня 411 грн., Згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить: з 1 січня 470 грн., з 1 квітня 481 грн., з 1 липня 482 грн., з 1 жовтня 498 грн., Згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить з січня 544 грн.

Таким чином сума невиплаченої соціальної допомоги за 2007-2009 роки становить 3126.00грн. Одночасно просить поновити строк звернення до суду.

В судове засідання позивач не зявився до суду направив заяву у якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача ОСОБА_1 позовні вимоги не визнала. Суду пояснила, що позивач знаючи з 2007 року про своє порушене право до суду не звертався. Що стосується вимоги позивача про виплату підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», встановлено наступне:

Згідно п.8 Постанови Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008 року, встановлено, що дітям війни, крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірах з 01 жовтня 49.80 грн., в такому ж розмірі виплачується підвищення до пенсії дітям війни з 01.01.2009 року, на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008 року, що відповідає ч.2 ст.54 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік. Рішення Конституційного Суду України №10-рп від 22.05.2008 року стосувалося положень Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік», а положення постанови Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008 року не визнавалися неконституційними, тому дана постанова є діючою і правомірно використовується управлінням Пенсійного фонду при виплаті підвищень до пенсії відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за вказані періоди. Тому при виплаті підвищення до пенсії позивачe як дитині війни управління Пенсійного фонду не має правових підстав для сплати підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Рішенням Конституційного Суду від 09.07.2007 №6-рп/2007 року визнано неконституційними пункт 12 статті 71, яким зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням статті 111 цього Закону. Однак нарахування підвищення дітям війни, законодавчо врегульовано не було.

З 01.01.2008 року відповідно до п. 41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» підвищення дітям війни було встановлено у розмірі надбавки, визначеної для учасників війни, тобто 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Статтею 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що фінансування виплат по даному Закону проводиться із державного бюджету України.

Пунктом 9 Положення «Про Пенсійний фонд України» передбачено вичерпний перелік напрямів використання коштів ПФУ, які використовуються виключно за призначенням і вилученню не підлягають.

Тому вважає, що позовної вимоги до задоволення не підлягають.

Вимоги позивача щодо проведення перерахунку пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» при обчисленні підвищення у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком виходячи із ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» є помилковими та не обґрунтованими. Крім того немає конкретного визначення мінімальної пенсії за віком, тому просить в задоволенні позову відмовити. Одночасно просить при вирішенні позову позитивно не стягувати із відповідача судові витрати, оскільки відповідач є державною установою.

Дії працівників відділу з призначення пенсій, щодо відмови в підвищенні пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком - вважає правомірними.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши та оцінивши докази по справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із таких підстав: судом встановлено, що позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», як особа, що є громадянином України, якому на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни не було 18 років і він наділений статусом дитини війни, що стверджено пенсійним посвідченням.

Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 р., який набрав чинності з 1 січня 2006 р. передбачено, що дітям

війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Однак п.12ст.71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» дія ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» зупинена. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 визнано неконституційним і окремі положення Закону України «Про Державний бюджет України, зокрема п.12 ст.71 та ст.11 якими було зупинено і обмежено право на отримання спірних виплат. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року визнано не конституційними окремі положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік, зокрема пунктів 36-100 розділу 11 «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» та п.3 розділу 111 «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів», якими було зупинено і обмежено право на отримання спірних виплат. Дане рішення Конституційного Суду мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Відповідно до ч.2ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, якщо визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про неконституційність.

Таким чином п.12 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» припинив свою чинність з 9 липня 2007 року та пункти 36-100 розділу 11 «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» та п.3 розділу 111 «Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» припинили свою чинність з 22 травня 2008 року.

Враховуючи вище наведене, суд вважає ж, що позивач має право на одержання пенсії, підвищеної на 30 % мінімальної пенсії за віком, з 9 липня по 31 грудня 2007 року, тобто з дня ухвалення рішення Конституційного суду України №6-рп/2007 від 09.07.2007 року та з 22 травня по 31сгрудня 2008 року , тобто з дня ухвалення рішення Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року. Крім того протягом 2009 року підвищення дитині війни виплачують у розмірі 49.80 грн., передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» всупереч ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не виконувались, хоча закон має вищу юридичну силу, ніж постанова Кабінету Міністрів, тому в 2009 році підвищення до пенсії позивачу мало бути виплачено відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Одночасно позивач теж має право на підвищення пенсії і за період з 01.01.2009 року по 30.04.2009 року.

Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 та рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. №10-рп/2008 набрали чинності з дня їх ухвалення і не мають зворотної дії в часі.

За таких обставин суд вважає, що порушене право позивача на отримання пенсії в розмірі, визначеному Законом України «Про соціальний захист дітей війни» підлягає захисту за зазначений період.

Суд не приймає посилання відповідача на те, що мінімальний розмір за віком встановлений абзацом 1 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, з огляду на те, що положення ч.3 ст. 28 Закону «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого передбаченого частиною 1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

Згідно ст.256 ЦК України, позовна даність це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а тому строк звернення до суду позивачем не пропущено. У звязку із цим позовні вимоги підлягають задоволенню за періоди з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22 травня 2008 року по 31грудня 2008 року та з 01.012009 року по 30.04.2009 року.

Одночасно суд відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому суд вважає, що з відповідача в користь позивача слід стягнути 171 грн. судових витрат.

Виходячи із викладеного На підставі: ст.ст. 82,55, 95, 22, 152 Конституції України, ч.2, ст.6,Закону України «Про соціальний захист дітей війни», Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік», Рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 та №10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року, та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 214-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі Івано-Франківської області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 недоплачену як дитині війни пенсію з урахуванням положень ст. 6 Закону України «про соціальний захист дітей війни» за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007р. з 22.05.2008р. по 31.12.2008р. та з 01.01.2009р. по 30.04.2009р. з урахуванням фактично отриманих сум.

Стягнути з управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі в користь ОСОБА_2 171 (сто сімдесят одну гривню) судових витрат.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через Городенківський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: Корюкіна М.П.