Справа № 2-865/2010 р.
Р І Ш Е Н Н Я

1)
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2)

22 грудня 2010 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді Бешлієвої Т.А.,

при секретарі Івановій Н.С.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у попередньому відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Рені Одеської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Мокану».

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову відповідачем судом в попередньому судовому засіданні ухвалюється рішення в порядку встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України за наявності для того законних підстав при визнанні позову відповідачем суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по даній справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Судом в ході судового розгляду справи були досліджені:

- свідоцтво про шлюб, серії І-ЖД № 118126 від 15.04.2010 р., згідно якого між громадянами ОСОБА_1 та ОСОБА_3, було укладено шлюб, який був зареєстрований 16.09.2002 р. відділом РАЦС Ренійського РУЮ Одеської області, актовий запис № 68, після укладення шлюбу чоловікові та дружині були присвоєні прізвища «Мокану»;

- копія свідоцтва про народження 19.02.2003 року сина ОСОБА_4, серії І-ЖД № 216189, виданого 15.04.2010 року відділом РАЦС Ренійського РУЮ Одеської області, в якому батьками вказані позивач та відповідач;

- копія паспорту на імя позивача ОСОБА_1, серії ЕО № 168949, виданого Корабельним РВ ММУУМВС України в Миколаївській області;

- квитанції про сплату судового збору та витрат на ІТЗ по розгляду справи.

Дослідивши надані докази, судом було встановлено такі обставини: позивач ОСОБА_1 звернувся до Ренійського районного суду Одеської області з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб із відповідачем ОСОБА_2, зареєстрований 16.09.2002 р. відділом РАЦС Ренійського РУЮ Одеської області, актовий запис № 68, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, на протязі сумісного життя з дружиною часто виникали сварки, немає взаєморозуміння. В судовому засіданні позивач наполягає на розірванні шлюбу, пояснюючи, що з відповідачем вони з 28.03.2010 р. разом не проживають, нормалізувати відносини з дружиною не вдалося, примирення не можливе, оскільки почуття до дружини втрачені, сімейні стосунки зіпсувалися з приводу різних непорозумінь та сварок, причинами яких були ненормований робочий день позивача, скрутне матеріальне становище та ревнощі. Майно нажите під час шлюбу сторони розділили добровільно. Шлюб у обох перший, від нього подружжя має одного неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, якого після розірвання шлюбу позивач за згодою дружини просить залишити проживати з нею. Позивач на утримання дитини сплачує аліменти у розмірі ? частини заробітку. Проти залишення після розірвання шлюбу відповідачу прізвища «Мокану» позивач не заперечує, в майбутньому бажає створити нову сім`ю.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнає, з мотивами розпаду родини не згодна, пояснюючи в судовому засіданні, що її цілком влаштовувало матеріальне становище сім`ї, однак за час сумісного життя позивач неодноразово бив її, не достойно вів себе, не допомагав по господарству, у звязку з чим почуття до чоловіка втрачені, з 28.03.2010 року вони сумісно не живуть та не ведуть спільне господарство, спорів майнового характеру не має. Після розірвання шлюбу відповідач просить залишити їй прізвище «Мокану», неповнолітнього сина ОСОБА_5 також просить залишити проживати з нею.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню виходячи з наступного: частиною 1 ст. 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 111 цього ж Кодексу, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст. 112 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Частиною 1 ст. 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Враховуючи встановлені обставини по справі на час розірвання шлюбу та домовленість сторін, суд приходить до висновку, що неповнолітнього сина подружжя ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_1, треба залишити проживати разом із матірю ОСОБА_2

Встановивши вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню, оскільки сімя сторін фактично розпалася, її збереження неможливе, шлюб існує суто формально і підлягає розірванню. Між позивачем і відповідачем втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально - правові підстави шлюбу. Приходячи до такого висновку, суд враховує фактичні обставини справи і інтереси кожного з подружжя, а також їхньої неповнолітньої дитини. Застосування заходів щодо примирення подружжя, передбачених ст. 111 СК України, в даній ситуації суд вважає не доцільним, оскільки ні позивач, ні відповідач зацікавленості в збереженні сім`ї не проявляють.

Згідно положень ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Таким чином, суд вважає за можливе залишити за відповідачем, після розірвання шлюбу, прізвище «Мокану», оскільки заявлені вимоги не суперечать діючому законодавству.

Статтею 115 цього ж Кодексу передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК України, ст.ст.110-112, 113, 115, 160, 161 Сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 (д/п ОСОБА_3) ОСОБА_6, зареєстрований 16.09.2002 р. відділом РАЦС Ренійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 68 - розірвати.

Після розірвання шлюбу за відповідачем ОСОБА_2 залишити прізвище «Мокану».

У звязку із обставинами, що склалися на момент розірвання шлюбу, суд визначає, що неповнолітня дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишається проживати із матірю ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.А. Бешлієва