Справа № 2-4/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2010 року Гуляйпільський районний суд Запорізької області

у складі головуючого: судді Яроша С.О.

При секретарі: Прістенській Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Гуляйполе Запорізької області цивільну справу за позовом ПАТ Запорізький хлібозавод №5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на боці відповідачів: НАСК Оранта про стягнення збитків внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В:

27.05.2009 року до суду звернулося ВАТ Запорізький хлібозавод №5 з позовом до ОСОБА_1 про стягнення збитків внаслідок ДТП.

В позові позивач посилався на те, що 10.10.2009 року за участю транспортних засобів, власником котрого є позивач і відповідач відбулася дорожньо-транспортна пригрода, в результаті якої автомобіль позивача отримав механічні пошкодження: деформацію багажника, лівого заднього крила, розбитий бампер, задня габаритна фара, про що свідчить довідка № 45/8-9 від 10.01.2009 року, видана інспектором ДПС Оріхівського ДАІ ОСОБА_3, постановою Гуляйпільського районного суда Запорізької області від 23.02.2009 року встановлено провину відповідача, збиток позивача згідно банківських виписок та калькуляції по договору № 04-2009 про виконання послуг по ремонту автомобіля від 12.01.2009 року склали 39159 грн., прохали стягнути з відповідача но свою користь збитки в сумі 39159 грн., витрати на сплату судового збору в сумі 391,59 грн., а також витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи Гуляйпільським районним судом Запорізької області в сумі 250 грн.

03.07.2009 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області до участі у справі в якості співвідповідача долучено ОСОБА_2.

16.09.2009 року співвідповідач ОСОБА_2 надав суду заперечення, в яких вважав його залучення та позов необгрунтованими з тих підстав, що відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України заподіяна шкода з вини особи відшкодовується винною особою, тоді як винною особою є відповідач ОСОБА_1, страхова компанія відшкодувала частину суми, заявленої позивачем, сума сплаченого мита не відповідає ціні позову, сума за ремонт пошкодженого автомобіля є завищенною, тоді як відповідно до ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент виконання робіт, а реальна вартість може бути визначена лише на підставі даних автотоварознавчої експертизи.

16.09.2009 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області долучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на боці відповідачів: НАСК Оранта.

21.01.2010 року позивач надав суду уточнену позовну заяву, в якій посилався на те, що 23.10.2009 року загальними зборами акціонерів ВАТ Запорізький хлібозавод № 5 було прийняте рішення, яким визначено тип товариства як ПАТ Запорізький хлібозавод №5, 10.01.2009 року ОСОБА_1Ю, виконуючи свої службовів обов`язки згідно умов трудового договору від 03.05.2008 року, укладеного між ним та ОСОБА_2, керував автомобілем НОМЕР_1, посилаючись на ст.1172 ЦК України прохали стягнути з ОСОБА_2 но свою користь збитки в сумі 21652,6 грн., витрати на сплату судового збору в сумі 391,59 грн., а також витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи Гуляйпільським районним судом Запорізької області в сумі 250 грн.

У судовому засіданні представник ПАТ Запорізький хлібозавод №5 ОСОБА_4 уточнені позовні вимоги підтримала, суду пояснивши, що підставою для стягнення збитків з відповідача ОСОБА_2 є те, що ОСОБА_1 знаходився з відповідачем в трудових відносинах і скоїв дорожньо-транспортну пригоду, вина його встановлена, розмір збитків, спричинених позивачу підтверджується копіями платіжних доручень про перерахування коштів за виконані ремонтні роботи, прохає стягнути з ОСОБА_2 но користь ПАТ Запорізький хлібозавод №5 збитки в сумі 21652,6 грн., витрати на сплату судового збору в сумі 391,59 грн., а також витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи Гуляйпільським районним судом Запорізької області в сумі 250 грн.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнав, суду пояснивши, що відсутня його провина в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, постанову про накладення на нього адміністративного стягнення судом не оскаржив.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, суду пояснивши, що між ним і ОСОБА_1 був укладений трудовий договір і останній працював водієм.

Представник відповідачів ОСОБА_5 вважає, що позов не підлягає задоволенню, так як сума матеріальної шкоди, завданої позивачу як власнику авмомобіля згідно висновку експерта від 03.03.2010 року становить 23 464,67 грн., тоді як податок на додану вартість становить 4692,93 грн., сума страхового відшкодування склала 17506,4 грн., а тому максимальний розмір, що може підлягати стягненню становить 1265,34 грн., ОСОБА_6 не є платником ПДВ, а тому податок на додану вартість в сумі 4692,93 грн. не є збитком позивача, прохав в задоволенні позову відмовити.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на боці відповідачів: НАСК Оранта, суду пояснила, що відповідно до договору страхування автомобіля НОМЕР_2, укладеного з відповідачем ОСОБА_2 в зв`язку зі страховим випадком, що мав місце 10.01.2009 року, на підставі поданої заяви, страхового акту та дослідження спеціаліста-товарознавця сплатило позивачу страхове відшкодування в сумі 17506,4 грн.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що займається підприємницькою діяльністю по ремонту автомобілів, є платником єдиного податку, здійснював ремонт пошкодженого автомобіля позивача і йому було перераховано кошти за його ремонт.

Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на повному, об`єктивному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає встановленими наступні обставини:

04.06.1996 року позивач пройшов державну реєстрацію як юридична особо за найменуванням: ВАТ Запорізький хлібозавод №5, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи (а.с.7).

10.03.2004 року автомобіль НОМЕР_3 зареєстрований в Запорізькій МРЄВ-1 Запорізької області за позивачем, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.45).

Власником автомобіля НОМЕР_2 є відповідач ОСОБА_2, що підтверджується його поясненнями та копією поліса № ВВ/856266 (а.с.47).

03.05.2008 року між відповідачами у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено безстроковий трудовий договір, зареєстрований в Гуляйпільському районному центрі зайнятості Запорізької області, відповідно до п.2 якого ОСОБА_1 зобов`язується виконувати обов`язки водія, що підтверджується його копією (а.с.23).

24.12.2008 року відповідач ОСОБА_2 уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на автомобіль НОМЕР_4 з НАСК Оранта, що підтверджується копією полісу № ВВ/856266 (а.с.47).

10.01.2009 року о 10 годині 45 хвилин в с. Кірово Оріхівського району Запорізької області відповідно до умов укладеного договору ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_5, що підтверджується поясненнями відповідачів та копією постанови Гуляйпільського районного суда Запорізької області від 23.02.2009 року (а.с.14).

10.01.2009 року о 10 годині 45 хвилин в с. Кірово Оріхівського району Запорізької області ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_4, не витримав безпечну дистанцію з автомобілем НОМЕР_6 державний номер НОМЕР_7, який рухався попереду нього, скоїв з ним зіткнення, при цьому пошкодивши транспортні засоби, чим порушив п.13.1 ПДР України, за що останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КупАП та стягнуто штраф на користь держави в сумі 340 грн., що підтверджується поясненнями представника позивача та відповідачів та копією постанови Гуляйпільського районного суда Запорізької області від 23.02.2009 року (а.с.14).

12.01.2009 року відповідач ОСОБА_2 подав заяву в НАСК Оранта про пошкодження транспортного засобу.

25.02.2009 року висновком спеціаліста звіт № 93 автотоварознавчого дослідження встановлено, що вартість матеріальної шкоди, спричинена автомобілю НОМЕР_4 становитть 28647,20 грн. (а.с. 51-54).

19.01.2009 року позивач платіжним дорученням № 143 перерахував ПП Лобачев кошти в сумі 24 595 грн. за ремонт автомобіля, що підтверджується платіжним дорученням № 143 від 19.01.2009 (а.с.24).

27.01.2009 року відбулася державна реєстрація зміни найменування юридичної особи з ВАТ Запорізький хлібозавод №5 на ПАТ Запорізький хлібозавод №5, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи (а.с.68).

29.01.2009 року позивач платіжним дорученням № 397 перерахував ПП Лобачев кошти в сумі 14 364 грн. за ремонт автомобіля, що підтверджується платіжним дорученням № 397 від 29.01.2009 (а.с.24).

22.05.2009 року позивач отримав страхове відшкодування в сумі 17506,40 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 1895 від 22.05.2009 року (а.с.56).

10.03.2010 року висновком експерта №367 автотоварозначої експертизи встановлено, що величина матеріальної шкоди з технічної точки зору, нанесенного володільцу автомобіля НОМЕР_1 становить 23464,67 грн. (а.с. 108-116).

Згідно ремонтної калькуляції №86 доданої до висновку експерта №367 автотоварозначої експертизи від 10.03.2010 року затрати на ремонт автомобіля НОМЕР_1 без НДС становлять 30620,73 грн., НДС -6124,15 грн., затрати на ремонт з НДС-36744,88 грн.(а.с.117-119).

Суд, задовольняючи позов частково, виходить з наступного:

Між сторонами склалися правовідносини по вішкодуванню шкоди, завданої майну юридичної особи джерелом підвищеної небезпеки, що регулюються ст.1166 та 1187 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов`язків.

Судом встановлено, що 10.01.2009 року о 10 годині 45 хвилин в с. Кірово Оріхівського району Запорізької області ОСОБА_1 під час виконання ним своїх обов`язків водія відповідно до умов укладеного між ним та ОСОБА_2 договору від 03.05.2008 року, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не витримав безпечну дистанцію з автомобілем НОМЕР_8, належного позивачу, який рухався попереду нього, скоїв з ним зіткнення, при цьому пошкодивши його, чим порушив п.13.1 ПДР України, внаслідок чого автомобілю НОМЕР_8 спричинені механічні пошкодження, позивач у справі на підставі договору страхування отримав страхове відшкодування в сумі 17506,40 грн.

Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом встановлено, що вартість виконаних робіт, необхідних для відновлення автомобіля НОМЕР_8, який належить позивачу, на момент розгляду справи справи становить 38 959 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень (а.с.24).

Невідшкодована вартість виконаних робіт, необхідних для відновлення автомобіля НОМЕР_8, який належить позивачу, на момент розгляду справи справи з урахуванням страхового відшкодування в сумі 17506,40 грн. становить 21452,6 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві- пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Так як позов задоволено на сумму 21452,6 грн., то відповідно до ст. 88 ЦПК України витрати позивача на судовий збір підлягають задоволенню частково в сумі 214,53 грн., тоді як витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи Гуляйпільським районним судом Запорізької області підлягають задоволенню повністю в сумі 250 грн., так як ці судові витрати понесені позивачем і документально підтверджені (а.с.1-2).

Суд не приймає до уваги твердження відповідача ОСОБА_1 шодо відсутності його вини в спричиненні матеріальної шкоди автомобілю позивача, так як це спростовується копією постанови Гуляйпільського районного суда Запорізької області від 23.02.2009 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності (а.с.14), яка вступила в законну силу, відповідач ОСОБА_1 доказів, які підтверджують його заперечення суду не надав.

Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача ОСОБА_2: ОСОБА_5 відносно того, що реальна шкода, спричинена позивачу, визначається за висновком експертизи, так як це твердження не грунтується на вимогах ч.2 ст.1192 ЦК України.

А тому позов підлягає задоволенню в тій частині, яка грунтується на законі, підтверджена встановленими обставинами та перевірена наданими доказами.

Керуючись ст. ст.8-11, 88, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 1166,1172,1187,1192,1194 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ПАТ Запорізький хлібозавод №5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення збитків внаслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ Запорізький хлібозавод №5 р/р № 7 в ЗОД ОСОБА_7 ОСОБА_5 МФО 313827 в рахунок вішкодування матеріальної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, в сумі 21452,6 грн., витрати на сплату судового збору в сумі 214,53 грн., а також витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи Гуляйпільським районним судом Запорізької області в сумі 250 грн., а всього 21917,13 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

З рішенням в повному обсязі сторони мають право ознайомитися 13 квітня 2010 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Гуляйпільський районний суд Запорізької області шляхом подання заяви про апеляційне оскарження або апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, апеляційна скарга може бути подана після подання заяви про апеляційне оскарження протягом 20 днів з дня подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: ОСОБА_8