Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 2-60/10
РІШЕННЯ

Іменем України

19.07.2010 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі: головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Гуменній Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: КП „БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області, ОСОБА_4 про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем, встановлення факту проживання однією сімєю, визнання права власності в порядку спадкування, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, КП „БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області, Управління Держкомзему у Києво-Святошинському районі Київської області, Державного підприємства „Центр державного земельного кадастру про встановлення факту родинних відносин, визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування його реєстрації, визнання недійсним реєстрації права власності та договору дарування жилого будинку, визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2007 року ОСОБА_1 звернулась із позовом до Боярської міської ради про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності, посилаючись на те, що вона та її чоловік ОСОБА_5 з березня 2000 року стали проживати однією сімєю з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_6 була одинокою, престарілою людиною, а тому вони з чоловіком в господарстві виконували всю роботу, а ОСОБА_6, як жінка з життєвим досвідом, надавала в цьому різні поради. Оскільки пенсія у ОСОБА_6 була невелика, то і основний фінансовий тягар по веденню загального бюджету з ОСОБА_6 лягав на них з чоловіком. 19 лютого 2003 року ОСОБА_6 склала заповіт на все своє майно на випадок смерті на імя її чоловіка ОСОБА_5 1 листопада 2006 року раптово помер її чоловік ОСОБА_5 Разом із ОСОБА_6 після смерті її чоловіка продовжували вже вдвох проживати однією сімєю.

25 листопада 2006 року померла ОСОБА_6 Вона єдина була, хто поніс всі фізичні, моральні та матеріальні тяготи від поховання ОСОБА_6 Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина у вигляді будинку № 46 по вул. Кібенка у м. Боярка та земельної ділянки розміром 0,1369 га за цією ж адресою.

Вона є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_6, так як проживала із спадкодавцем однією сімєю більш як 5 років, а саме з березня 2000 року і до її смерті 25 листопада 2006 року, а тому є особою, що відноситься до спадкоємців четвертої черги за законом згідно ст. 1264 ЦК України.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просила встановити факт проживання її з померлою ОСОБА_6 однією сімєю з березня 2000 року по день її смерті, а саме по 25 листопада 2006 року, визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме будинок № 46 по вул. Кібенка в м. Боярка, земельну ділянку площею 0,1369 га, яка розташована в м. Боярка, вул. Кібенка, 46, Києво-Святошинськогорайону.

В послідуючому ОСОБА_1 неодноразово уточнювала позовні вимоги, і 16 лютого 2009 року подала заяву про уточнення позовних вимог в порядку вимог ст. ст. 27, 31 ЦПК України, в якій просила встановити факт постійного проживання її з ОСОБА_6 на час відкриття спадщини, а саме 25 листопада 2006 року, встановити факт проживання її з померлою ОСОБА_6 однією сімєю з березня 2000 року по день її смерті, а саме 25 листопада 2006 року, усунути ОСОБА_7 від права на спадкування за законом на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_6, яка померла 25 листопада 2006 року, визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме будинок № 46 по вул. Кібенка в м. Боярка, Києво-Святошинського району та земельну ділянку площею 0,1369 га, яка розташована по вул. Кібенка, 46 в м. Боярка, Києво-Святошинського району.

У жовтні 2008 року ОСОБА_3 звернулась із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1, третя особа КП „БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 25 листопада 2006 року померла її двоюрідна сестра ОСОБА_6. Після її смерті відкрилась спадщина на її спадкове майно. Вона є двоюрідною сестрою ОСОБА_6 і спадщину після її смерті прийняла в установлений законом 6-місячний строк шляхом подачі заяви до нотаріальної контори.

Враховуючи викладене, ОСОБА_3 просила визнати за нею право власності на жилий будинок № 46 по вул. Кібенка в м. Боярка, та право власності на земельну ділянку за цією ж адресою, визнати недійсною реєстрацію в Реєстрі прав власності на нерухоме майно КП „БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області житлового будинку, що знаходиться в м. Боярка, вул. Кібенка, 46 на імя ОСОБА_1

Ухвалою суду від 29 жовтня 2008 року обєднано справу № 2-3892/2008 року за позовом ОСОБА_3, справу за № 2-3436/2008 за позовом ОСОБА_1 в одне провадження, присвоївши справі № 2-3436/2008.

В послідуючому ОСОБА_3 уточнила позовні вимоги, подавши суду заяву в порядку вимог ст. 31 ЦПК України від 22 лютого 2010 року, в якій просила встановити факт родинних відносин між нею та ОСОБА_6, а саме що вони є двоюрідними сестрами, визнати недійсною реєстрацію в реєстрі прав власності на нерухоме майно КП „БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області на жилий будинок в м. Боярка по вул. Кібенка, 46 на імя ОСОБА_1, проведену відповідно до рішення Києво-Святошинського районного суду від 29 березня 2007 року, визнати недійсним договір дарування житлового будинку в м. Боярка, вул. Кібенка, 46, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та скасувати реєстрацію права власності на цей будинок на імя ОСОБА_4 в Книзі реєстрації прав власності на нерухоме майно КП „БТІ Києво-Святошинської районної ради, визнати недійсним Державний акт серії ЯЖ № 001179 про право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, що знаходиться в м. Боярка по вул. Кібенка, 476 на імя ОСОБА_1 та скасувати реєстрацію даного Державного акту в книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 23, визнати за нею право власності на жилий будинок № 46 по вул. Кібенка в м. Боярка, Києво-Святошинського району в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6, визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,1369 га за цією ж адресою в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, а в позові ОСОБА_3 слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 листопада 2006 року померла ОСОБА_6 Із заявою від 12 березня 2007 року про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори звернулась ОСОБА_3. Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 90 Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори до майна померлої 25 листопада 2006 року ОСОБА_6.

За життя ОСОБА_6 проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно акту депутата Боярської міської ради від 20 лютого 2007 року встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 проживали з ОСОБА_6 з березня 2000 року однією сімєю і вели спільне господарство, відносились до ОСОБА_6 як до рідної людини, виконували всі роботи по її господарству та утримували в належному стані будинок, утримували ОСОБА_6 за свої кошти.

Згідно довідки виконавчого комітету Боярської міської ради від 30 листопада 2006 року № 3942 ОСОБА_1 дійсно проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, також вона проживала разом і доглядала ОСОБА_6 до дня її смерті 25 листопада 2006 року і поховала за власні кошти.

Згідно довідки Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі від 27 лютого 2007 року ОСОБА_1 отримала 12 грудня 2006 року допомогу на поховання ОСОБА_6, яка проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, померла 25 листопада 2006 року.

Згідно довідки Територіального центу обслуговування одиноких громадян та інвалідів Управління праці та соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 12 червня 2008 року № 12 ОСОБА_6 дійсно перебувала на обліку в Києво-Святошинському територіальному центі по обслуговуванню одиноких громадян та інвалідів у відділенні соціальної допомоги на дому з 2000 року по 2006 рік. Соціальні послуги надавалися соціальним працівником ОСОБА_8, а повний догляд за одинокою до дня смерті здійснювала ОСОБА_1, яка проживала з ОСОБА_6

Той факт, що ОСОБА_6 та ОСОБА_1 проживали однією сімєю з 2000 року по день смерті ОСОБА_6 25 листопада 2006 року, підтвердили свідки у судовому засіданні. Зокрема, ОСОБА_9 підтвердила суду, що з 2000 року у ОСОБА_6 проживали сімя ОСОБА_1. Чоловіка позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_5 вона називала сином, ОСОБА_1 її доглядала із своєю сімєю до смерті, оскільки вона була хвора. Свідок ОСОБА_10, яка була дільничним лікарем Боярської ЦРЛ, пояснила суду, що ОСОБА_6 хворіла бронхіальною астмою і перебувала на обліку в медико-соціальному центрі для престарілих. З 2000 року і до смерті ОСОБА_1 та її сімя доглядали хвору ОСОБА_6, придбавали ліки, в розмові з ОСОБА_6 остання зазначала, що ОСОБА_1 її доглядають, і вона на них складе заповіт. Свідок ОСОБА_11 пояснила, що була сусідкою ОСОБА_6 До смерті ОСОБА_6 протягом 5 років сімя ОСОБА_1 доглядала за нею, проживали разом із нею, організацією похорон ОСОБА_6 займалась ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що вона працювала соціальним представником і відвідувала з 2005 року ОСОБА_6 ОСОБА_1, її чоловіка та їхнього сина бачила у будинку ОСОБА_6 ОСОБА_6 розповідала ОСОБА_12, що ОСОБА_1 та її сімя постійно доглядають за нею.

Показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 суд оцінює в сукупності з іншими доказами у справі.

У відповідності з вимогами ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

Враховуючи викладене, суд на підставі пояснень осіб, які беруть участь у справі, показань свідків та письмових доказів, дійшов висновку, що ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_6 однією сімєю з березня 2000 року по день смерті ОСОБА_6, 25 листопада 2006 року, та на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6, 25 листопада 2006 року, а тому суд встановлює факт постійного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_6 однією сімєю з березня 2000 року по день смерті ОСОБА_6, 25 листопада 2006 року, та на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6, 25 листопада 2006 року.

Судом також встановлено, що за життя ОСОБА_6 на праві власності належала земельна ділянка за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Кібенка, 46 розміром 0,1369 га на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку Серії КВ № 073071, а також жилий будинок № 46 по вул. Кібенка, м. Боярка, Києво-Святошинського району на підставі договору купівлі-продажу від 15 січня 1986 року.

На підставі рішення суду від 29 березня 2007 року ОСОБА_1 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку Серії ЯЖ № 001179 розміром 0,100 га, яка розташована за адресою: м. Боярка, вул. Кібенка, 46.

За договором дарування житлового будинку від 11 жовтня 2007 року ОСОБА_1 подарувала жилий будинок № 46 по вул. Кібенка в м. Боярка ОСОБА_4

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову в частині визнання за нею права власності на будинок № 46 по вул. Кібенка в м. Боярка та земельної ділянки за цією адресою, оскільки, як встановлено судом, право власності на земельну ділянку за адресою: м. Боярка вул. Кібенка, 46 і так належить ОСОБА_1 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯЖ № 001179 розміром 0,100 га, яка розташована за адресою: м. Боярка, вул. Кібенка, 46. Суд також не може визнати право власності за ОСОБА_1 на спірний будинок, оскільки даний жилий будинок був подарований ОСОБА_1 ОСОБА_4 на підставі договору дарування житлового будинку від 11 жовтня 2007 року. Вимоги про визнання недійсним даного договору дарування ОСОБА_1 до суду не заявлялись.

Щодо вимог ОСОБА_3, то суд відмовляє у їх задоволенні з наступних підстав.

Як пояснила в судовому засіданні свідок ОСОБА_15, вона не бачила документів про родинні стосунки ОСОБА_3 та ОСОБА_6, про родинність стосунків знає лише з розповідей своїх родичів, спілкувались з ОСОБА_6 останнього разу у 1989-1990 році. Свідок ОСОБА_16, який доводиться рідним братом ОСОБА_3, пояснив, що ОСОБА_17 не знає, бо тоді ще він не народився, його не цікавило, хто доглядатиме за будинком ОСОБА_6, оскільки він на спадщину не претендував.

Крім того, з наданих суду архівних документів: Архівного випису з книги реєстрації актів про шлюб по Сентівській сільській раді Знамянського району за 1934 рік Державного архіву Кіровоградської області, білета № 122 за 1892 рік ОСОБА_18, тимчасового посвідчення ОСОБА_19, свідоцтва про одруження ОСОБА_20., посвідки про народження ОСОБА_21, свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_22, свідоцтва про народження ОСОБА_23, оглянутих в судовому засіданні фотографій минулих років та інших доказів по справі суд не в змозі дійти висновку про встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, а тому дані вимоги задоволенню не підлягають. В звязку з цим не можуть бути і задоволені всі інші заявлені вимоги ОСОБА_3, оскільки всі вони не доведені позивачем та її представником в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 215, 216, 330, 331, 346, 1218, 1220, 1221, 1223, 1224. 1258, 1264, 1266, 1268, 1269 Цивільного кодексу України, ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України, ст. ст. 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_6 однією сімєю з березня 2000 року по день смерті ОСОБА_6, 25 листопада 2006 року, та на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6, 25 листопада 2006 року.

У решті позову відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області шляхом подання до Києво-Святошинського районного суду Київської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження та подання апеляційної скарги на рішення суду протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Ковальчук Л.М.