АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-6441/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Варенко О.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2010 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів: Варенко О.П., Петешенкової М.Ю,

при секретарі Кононенко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Баглійського району м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області на постанову Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 жовтня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Баглійського району м. Дніпродзержинська про визнання дій неправомірними, зобовязання здійснити перерахунок та виплату щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, стягнення заборгованості з виплат допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та моральної шкоди ,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2009 року ОСОБА_2 звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що на підставі ст.15 Закону України «Про державну допомогу з сімями з дітьми» відповідач зобовязаний їй виплачувати допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, проте відповідач в порушення зазначених вимог закону не здійснює належні нарахування та виплати, тому позивачка просила суд визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування, призначення та виплати їй державної допомоги; зобовязати відповідача призначити їй відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» щомісячну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, починаючи з квітня 2007 року по квітень 2009 року в розмірах, які дорівнюють прожитковому мінімуму для дітей віком до 6 років починаючи з 01 квітня 2007 року 463 грн. з наступним підвищенням виплат відповідно до прожиткового мінімуму дітей відповідного віку; стягнути з відповідача на її користь недоотриману суму допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 9389 грн. 91 коп., стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 3000 грн., стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Постановою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 28 жовтня 2009 року позов задоволено частково, визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Баглійського району м. Дніпродзержинська щодо нарахування, призначення та виплати ОСОБА_2 державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, включно, зобовязавши Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Баглійського району м. Дніпродзержинська нарахувати та виплатити ОСОБА_2 недоотриману допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, включно, виходячи з розміру встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років за відповідний період, а саме: з 01 квітня 2007 року 263 грн., з 01 жовтня 2007 року 470 грн., щомісяця, з урахуванням фактично отриманих нею сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за зазначений період; стягнуто судові витрати; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Баглійського району м. Дніпродзержинська посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права у звязку з чим ставить питання про скасування оскаржуваної постанови суду в частині задоволення позову та ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни постанови суду.

З'ясувавши в достатньо повному обсязі права та обовязки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд ухвалив постанову, яка відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачка має сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з чим знаходиться на обліку у відповідача та отримує виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» в редакції до 01.01.2008, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Відповідно до частини 2 статті 15 Закону України „Про державну допомогу сімям з дітьми, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається на кожну дитину незалежно від кількості народжених дітей у сімї, по догляду за якими надається допомога.

Згідно з частиною 1 статті 14 Закону України „Про державну допомогу сімям з дітьми, допомога виплачується щомісяця з дня призначення допомоги по день досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до Постанови КМУ №32 від 16.01.2007р., з квітня 2007 року допомога по догляду за дитиною застрахованим особам призначається і виплачується органами праці і соціального захисту населення за місцем проживання застрахованої особи. Отже, Управління праці і соціального захисту населення Баглійського району м. Дніпродзержинська є належним відповідачем у справі.

Пунктом 14 статті 71 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік дію частини 1 статті 15 Закону України „Про державну допомогу сімям з дітьми зупинено на 2007 рік та правовідносини врегульовані абзацом 3 частини 2 статті 56 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік, відповідно до якого допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку визначається як різниця між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 у справі №6рп/2007 положення пункту 14 статті 71, абзацу 3 частини 2 статті 56 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік визнані неконституційними.

Відповідно до пунктів 3, 5 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України, положення пункту 14 статті 71, абзацу 3 частини 2 статті 56 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення рішення і це рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів в звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Відповідно до статті 73 Закону України «Про Конституційний Суд України», в разі якщо акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України, вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Оскільки зупинення дії частини 1 статті 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» визнано таким що суперечить Конституції України, а також визнані неконституційними положення пункту 14 статті 71, абзацу 3 частини 2 статті 56 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», суд першої інстанції обгрунтовано визнав протиправними дії Управління праці і соціального захисту населення щодо виплати допомоги в розмірі, меншому ніж прожитковий мінімуму для дітей віком до 6 років.

Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік і про внесення змін до деяких законодавчих актів України», частина 1 статті 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» викладена в такій редакції: «Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень».

Вказані положення Закону не визнавалися неконституційними і діють на цей час, а відтак правомірно застосовувалися відповідачем при нарахуванні та виплаті позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у 2008 році.

Стосовно виплат за 2009 рік суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Згідно ст. 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» від 26 грудня 2008 року № 835-УІ допомога при народженні дитини і по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідно до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» та Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності, витратами, зумовленими народженням та похованням», - призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених кабінетом Міністрів України.

На спірний період, як і на час розгляду справи в суді першої інстанції, чинним був Порядок призначення та виплати державної допомоги сімям з дітьми, який затверджено постановою Кабміну України від 27 грудня 2001 року № 1751.

Відповідно до п. 22 зазначеного Порядку та ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» - допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується у розмірі, що дорівнює різниці між: з 01 січня 2008 року 50%, з 01 січня 2009 року 75%, з 01 січня 2010 року 100% прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше як 130 грн.

Норми ст. 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» є чинними, не були визнані неконституційними.

Отже, право на перерахунок допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку позивачка має з 09.07.2007 по 31.12.2007р.

З квітня по вересень 2007 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становив 463гр, з жовтня по грудень 470гр.

Натомість з липня по грудень 2007 року позивачка отримувала допомогу у значно менших розмірах, що підтверджується довідкою (а.с.8).

Так, в липні 2007 року позивачка отримала допомогу в сумі 129,03грн., в серпні 132,64грн., в вересні 134,45грн., в жовтні 136,13грн., в листопаді 140,05грн., в грудні 144,10грн.

Відповідно до ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 КАС України - пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. З огляду на матеріали справи, відповідач в судовому засіданні участі не приймав, в залучених до матеріалів справи запереченнях він наполягав на застосуванні вимог ст.100 КАС України відносно позивача, проте суд обґрунтовано дійшов до висновку про поважність причин пропуску позивачем строку позовної давності та зобовязав відповідача здійснити перерахунок недоплаченої допомоги за період з 09.07.2007 по 31.12.2007р.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду прийнята у відповідності з вимогами закону та не має підстав для її скасування та ухвалення нового судового рішення, і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.209, 303, 304-1, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Баглійського району м. Дніпродзержинська відхилити.

Постанову Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 жовтня 2009 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді