АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-9830/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Повєткін В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2010 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Куценко Т.Р., Повєткіна В.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2010 року

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, -

В с т а н о в и в :

У травні 2010 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини посилаючись на те, що сімейно-шлюбні стосунки вона з відповідачем не підтримує, від спільного життя мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка постійно проживає з нею, сама вона знаходиться у відпустці до досягнення дитиною трирічного віку, відповідач матеріальної допомоги на її утримання та утримання дитини не надає, тому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини його доходу щомісячно до досягнення донькою трирічного віку (а.с.2).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені в повному обсязі (а.с.11-12).

В апеляційній скарзі (а.с.18-19) ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та відмовити в задоволені позовних вимог оскільки:

- в порушення ч.4 ст.130 ЦПК України суд виніс рішення під час попереднього судового засідання, незважаючи на те, що відповідач заперечував в задоволенні позовних вимог;

- судом не прийнято до уваги, що позивачка з квітня 2010 року відмовляється отримувати від ОСОБА_2 матеріальну допомогу та продукти харчування;

- суд проігнорував пояснення відповідача щодо неможливості надання матеріальної допомоги на утримання позивача, оскільки він не працює та не має постійного заробітку.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є необґрунтованою і не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції встановив, що сторони знаходяться у шлюбі з 14 листопада 2009 року, мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на цей час позивач у зв'язку з народженням дитини не працює, відповідач має утримувати свою дружину до досягнення дитиною трьох років, але в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дружини не надає.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Згідно ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що він не може надавати допомогу на утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років з тих підстав, що не працює та не має постійного заробітку, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки ці доводи не свідчать про відсутністть у відповідача можливості надавати позивачці таку допомогу.

Розмір аліментів на утримання позивачки встановлений судом першої інстанції з врахуванням обставин справи, стану здоров'я відповідача та його можливості працювати та надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не надав суду доказів того, що він не має ніяких доходів і не може надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років.

Не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції його ухвалення в попередньому судовому засіданні з порушенням вимог ч.4 ст.130 ЦПК України, оскільки відповідно до ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З огляду на це колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними.

Суд першої інстанції всебічно і повно дослідив обставини справи, надав належну оцінку доказам, які надані суду сторонами, і постановив законне і обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Тому підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції немає.

У зв'язку з викладеним і керуючись ст.ст.307,308,314,315 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2010 року залишити без зміни.

Ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: