Ізяславський районний суд Хмельницької області
Справа № 2-1/10 р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2010 року Ізяславський райсуд Хмельницької області в складі головуючої судді Янішевської О. С., при секретарі Новіковій Л. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяславі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення порушень права власності та користування земельною ділянкою, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Ізяславської міської ради, ОСОБА_1 про скасування рішень сесії Ізяславської міської ради та визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, третіх осіб на боці відповідача без самостійних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про усунення порушень права власності та права користування земельною ділянкою, мотивуючи це тим, що згідно договору купівлі-продажу від 05 липня 1980 року вона являється власником 9/20 частин житлового будинку по вул. Сошенській № 33 (колишня Червоноармійська), згідно Державного акта на право приватної власності на землю, виданого Ізяславською міською радою 03 жовтня 1996 року, вона являється власницею 0,065 га земельної ділянки по вул. Сошенській № 33 в м. Ізяславі, яка відведена для обслуговування житлового будинку. Позивачка вказує, що власником іншої частини вказаного будинку та землекористувачем являється ОСОБА_2, за угодою з якою у літній період житловим будинком і земельною ділянкою користуються її рідна сестра ОСОБА_3 та чоловік сестри ОСОБА_4 ОСОБА_1 вказує, що рішенням виконкому Ізяславської міської ради № 69 від 30 травня 1996 року «Про доповнення рішення виконкому № 120 від 17 серпня 1994 року» встановлено зону загального користування площею 5,3 кв. м згідно схеми. Однак відповідачка, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перешкоджають позивачці користуватись земельною ділянкою загального користування, яка відведена для обслуговування житлового будинку, частина якого належить позивачці, внаслідок чого позивачка позбавлена можливості обслуговувати фасад належної їй частини житлового будинку.

В ході судового розгляду позивачка збільшила позовні вимоги, просить суд зобовязати відповідачку влаштувати огорожу в межах державного акту, чим усунути порушення права власності позивачки, провести необхідні будівельні роботи по влаштуванню перемички над дверним отвором підвального приміщення будинку № 33 по вул. Сошенській в м. Ізяславі, демонтувати господарську споруду, розташовану на ділянці відповідачки.

ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічним позовом до Ізяславської міської ради та ОСОБА_1 про скасування рішень сесії Ізяславської міської ради та визнання недійсним державного акту на право приватної власності ОСОБА_1 на землю, мотивуючи це тим, що ОСОБА_2 являється власником 11/20 частин жилого будинку № 33 по вул. Сошенській в м. Ізяславі з відповідними до цієї частини будинку надвірними будівлями згідно договору дарування від 21 лютого 1992 року. Будинок двоповерховий, розташований на земельній ділянці площею 600 кв. м. Рішенням № 120 виконавчого комітету Ізяславської міської ради від 29 вересня 1994 року було затверджено варіант розподілу земельної ділянки по вул. Сошенській № 33 в м. Ізяславі, в результаті чого в користуванні ОСОБА_2 залишається 11/20 або 658 кв. м, а в користуванні ОСОБА_1 9/20 або 639 кв. м. Рішенням № 69 виконавчого комітету Ізяславської міської ради від 30 травня 1996 року було прийнято доповнення до рішення № 120 виконавчого комітету Ізяславської міської ради від 17 серпня 1994 року, яким встановлено зону загального користування площею 5,3 кв. м згідно схеми. Ізяславська міська рада дозволила ОСОБА_1 приватизувати земельну ділянку, на підставі рішення Ізяславської міської ради 5 сесії 22 скликання від 05 червня 1996 року. ОСОБА_1 отримала Державний акт на право приватної власності на землю. Позивачка просить скасувати рішення № 120 виконавчого комітету Ізяславської міської ради від 29 вересня 1994 року, рішення № 69 виконавчого комітету Ізяславської міської ради від 30 травня 1996 року, рішення Ізяславської міської ради 5 сесії 22 скликання від 05 червня 1996 року, Державний акт на право приватної власності ОСОБА_1 на землю, оскільки розмір часток в рішенні про розподіл земельної ділянки містить арифметичну помилку, конфігурація земельної ділянки за таким розподілом порушує права ОСОБА_2 як власника частини житлового будинку та створює незручності при вході в будинок, при приватизації земельної ділянки ОСОБА_1 узгодження меж з ОСОБА_2 не проходило, на земельній ділянці, виділеній ОСОБА_1, знаходиться частина житлового будинку, що належить ОСОБА_2 позивачка посилається, що зміни в конфігурацію земельних ділянок буди внесені без її участі та повідомлення, про що вона довідалась з відповіді Ізяславської міської ради, а тому вважає, що позовна давність звернення до суду не спливла.

Позивачка за первісним позовом ОСОБА_1, представник позивачки ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, зустрічний позов не визнали.

Представник відповідачки за первісним позовом ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, зустрічний позов підтримала.

Треті особи на боці відповідача без самостійних вимог за первісним позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позовні вимоги не визнали, як представники позивача за зустрічним позовом позовні вимоги підтримали, в останнє судове засідання не зявилась.

Представник третьої сторони на боці відповідача без самостійних вимог за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом - Ізяславської міської ради ОСОБА_7 в судовому засіданні проти позовних вимог ОСОБА_1 в частині усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою не заперечувала, зустрічний позов не визнала.

Допитавши сторони, свідків, перевіривши матеріали справи, матеріали інвентарної справи, наданої на огляд суду Комунальним підприємством «Ізяславське бюро технічної інвентаризації» та технічних документів, наданих на огляд суду сторонами, суд знаходить, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 9/20 частин будинку № 33 по вул. Сошенській в м. Ізяславі згідно договору купівлі-продажу від 05 липня 1980року.

ОСОБА_2 на праві приватної власності належить 11/20 частин будинку № 33 по вул. Сошенській в м. Ізяславі згідно договору дарування від 21 лютого 1992 року.

Рішенням № 120 виконавчого комітету Ізяславської міської ради від 29 вересня 1994 року був затверджений варіант розподілу земельної длнки№ 33по вул. Сошенській в м. Ізяславі, в результаті чого в користуванні ОСОБА_2 залишається 11/20 або 658 кв. м, а в користуванні ОСОБА_1 9/20 або 639 кв. м, що підтверджується копією зазначеного рішення. Схема з затвердженим варіантом розподілу у міській раді відсутня, сторони такої схеми суду не надали.

Рішенням № 69 виконавчого комітету Ізяславської міської ради від 30 травня 1996 року було прийнято доповнення до рішення № 120 виконавчого комітету Ізяславської міської ради від 17 серпня 1994 року, яким встановлено зону загального користування площею 5,3 кв. м згідно схеми, що підтверджується копією рішення та схеми.

Рішення № 120 виконавчого комітету Ізяславської міської ради від 17 серпня 1994 року не існує, на чому наполягала представник Ізяславської міської ради.

Рішенням 5 сесії Ізяславської міської ради 22 скликання від 05 червня 1996 року земельна ділянка була передана у приватну власність ОСОБА_1, що підтверджується копією рішення.

03 жовтня 1996 року ОСОБА_1 був виданий Державний акт на право приватної власності на землю, що підтверджується копією акта.

Згідно ст. 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Відповідно до ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до вимог ст. 131 Земельного Кодексу України громадяни України мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Згідно ст. 60 Цивільного процесуального Кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

ОСОБА_2 посилається на те, що про порушення своїх прав вона довідалась після подачі ОСОБА_1 позовної заяви.

Однак ці твердження ОСОБА_2 в ході судового розгляду були спростовані.

Як стверджували ОСОБА_3 та ОСОБА_4 рішенням № 69 виконавчого комітету Ізяславської міської ради від 30 травня 1996 року, про яке їм було відомо після винесення, не змінювало конфігурацію земельних ділянок, затверджених рішенням № 120 виконавчого комітету Ізяславської міської ради від 17 серпня 1994 року, а лише встановлювалась зона загального користування. Схема, додана до рішення № 69 виконавчого комітету Ізяславської міської ради від 30 травня 1996 року повністю відповідає варіанту розподілу, на підставі якого ОСОБА_1 виданий Державний акт на право приватної власності на землю. Такий же варіант розподілу підтверджується і планами земельної ділянки, які були надані на огляд суду Комунальним підприємством «Ізяславське бюро технічної інвентаризації». Згідно довідки Комунального підприємства «Ізяславське бюро технічної інвентаризації» зміни в плани земельних ділянок вносились згідно рішень Ізяславської міської ради.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які входили до земельної комісії Ізяславської міської ради підтвердили, що дійсно відбувався розподіл земельної ділянки № 33 по вул. Сошенській в м. Ізяславі, підтвердили затвердження варіанту, за яким ОСОБА_1 був виданий Державний акт на право приватної власності на землю, вказували, що ОСОБА_2 та Гутники при цьому виказували своє невдоволення таким розподілом.

Таким чином посилання позивачки та її представників на те, що варіант розподілу існував інший та про необізнаність їх з варіантом розподілу, який існує в даний час будь-якими документальними доказами підтверджені не були.

Як стверджували представники ОСОБА_2 про розподіл земельної ділянки та прийняття Ізяславською міською радою відповідних рішень їм було відомо відразу після винесення таких рішень.

Представник Ізяславської міської ради наполягає на застосуванні строків позовної давності.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 3 ст. 152 Земельного Кодексу України захист прав на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Згідно вимог ст. 158 Земельного Кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками.

ОСОБА_1 посилається на те, що ОСОБА_2 безпідставно користується частиною земельної ділянки, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності та перешкоджає користуватись землею загального користування.

Вказаний ОСОБА_1 факт знайшов підтвердження в наданих суду доказах.

Зокрема це підтверджується актом комісії Ізяславської міської ради від 08 жовтня 2008 року, висновком експерта, приписом інспектора Державної інспекції з контрою за використанням і охороною земель, яким надано вказівку ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку ОСОБА_1 Не заперечували факт користування спірною земельною ділянкою ОСОБА_3 та ОСОБА_4

ОСОБА_1 просить суд провести необхідні будівельні роботи по влаштуванню перемички над дверним отвором підвального приміщення будинку № 33 по вул. Сошенській в м. Ізяславі, демонтувати господарську споруду, розташовану на ділянці ОСОБА_2

Суду не було надано доказів того, що відсутність перемички над дверним отвором підвального приміщення будинку № 33 по вул. Сошенській в м. Ізяславі будь-яким чином порушує права ОСОБА_1 ОСОБА_1 не надала суду доказів правомірності своїх вимог щодо знесення господарської споруди. Суд вважає, що в цій частині позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Суд приходить до висновку, що права ОСОБА_1 на користування земельною ділянкою були порушені і підлягають захисту шляхом відновлення меж земельної ділянки згідно Державного акту на право приватної власності на землю.

Керуючись ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 17, 22, 23, 28, 29, 30, 39, 40, 43, 44, 63, 103 Земельного Кодексу України в редакції 1990 року, ст.ст. 81, 103, 140, 152, 158 ЗК України в редакції 2001 року, ст. ст. 71, 75, 80 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, ст. ст. 373, 376, 386, Прикінцевими та перехідними положеннями ЦК України в редакції 2003 року, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 грудня 1996 року № 13 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», ст.ст. 10, 11, 57, 58, 59, 60, 62, 64, 79, 81, 88, 207, 209, 212, 213, 214, 215, 216, 292, 294, 296 ЦПК України,

Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 відновити межі земельної ділянки № 33 по вул. Сошенській в м. Ізяславі згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки у Державному акті на право приватної власності на землю ОСОБА_1, не чинити перешкод ОСОБА_1 в користуванні земельною ділянкою загального користування, встановленою рішенням № 69 виконавчого комітету Ізяславської міської ради від 30 червня 1996 року.

В решті позову відмовити.

В задоволенні ОСОБА_2 до ОСОБА_1 відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду Хмельницької області через Ізяславський райсуд.

Суддя