Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 2-4451/10
РІШЕННЯ

Іменем України

10.11.2010 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючого судді Медвідь Н.О.

при секретарі Остролуцької Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Києво-Святошинська державна нотаріальна контора, Боярська міська рада про визначення частки у спільній сумісній власності , -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 треті особи: про визначення частки у спільній сумісній власності, посилаючись на те, що позивачці та її покійній матері ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належить двокімнатна квартира загальною площею 50,1 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

25.03.10 р. померла її мати ОСОБА_4. За життя вона склала заповіт, посвідчений Києво-Святошинською державною нотаріальною конторою 04.09.01 р. за реєстровим номером 1622.

Згідно з даним заповітом частка квартири у праві спільної сумісної власності, що належала її матері переходить до відповідача. Однак, в свідоцтві про право власності на житло не визначено частки у спільній сумісній власності її покійної матері.

Також зазначає, що між нею та її покійною матір'ю за домовленістю були встановлені частки їх квартири. Так її частка згідно з домовленістю з покійною матір'ю становить 31,36 кв. м., що відповідає 3/5 квартири, а частка покійної матері становила 17,75 кв. м.

Дане рішення було прийнято у зв'язку з проживанням разом з нею двох малолітніх дітей ОСОБА_5 1996 р. н. та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1

Домовленістю вважає, те, що у 2002 р. позивачка та її покійна мати особисто звернулися до житлово-експлуатаційні організації та повідомили про їх домовленість з приводу поділу їх квартири. Після чого особовий рахунок по оплаті витрат по утриманню квартири було розділено.

Просила визнати, що їй, належить ідеальна частка, яка дорівнює 3/5 частини спірної квартири а також стягнути судові витрати на її користь.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали.

Відповідач та представник відповідача позов не визнали, оскільки частка померлої а також позивачки не була визначена, тому вважають частки сторін є рівними, оскільки свою частку померла заповідала відповідачу.

Представники 3-х осіб в судове засідання не з»явилися, про день слухання справи повідомлені належним чином, згідно заяви від 16.10.10 року Києво-Святошинської нотаріальної контори просили розглянути справу за відсутності представника їх.

Суд вислухавши осіб, які приймали участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє частково з таких підстав:

Судом встановлено, що позивачці та її покійній матері ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належить двокімнатна квартира загальною площею 50,1 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2.

25.03.10 р. померла мати сторін ОСОБА_4. За життя вона склала заповіт, посвідчений Києво-Святошинською державною нотаріальною конторою 04.09.01 р. за реєстровим номером 1622, згідно з яким свою частку спірної квартири заповідала відповідачу.

Однак, в свідоцтві про право власності на житло не визначено частки у спільній сумісній власності її покійної матері та її.

Посилання позивачки та її представника , що між позивачкою та її покійною матір'ю за домовленістю були встановлені частки їх квартири є голослівними , необґрунтованими.

Судом встановлено, що до даного часу частки в спірній квартирі не визначені.

Наполягаючи на своїх вимогах , позивачка посилається на те що ще у 2002 р. житлово-експлуатаційною організацією особовий рахунок по оплаті витрат по утриманню квартири було розділено, що не є підставою вважати, що частки сторін в праві власності на спірну квартиру були визначені.

Згідно статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

2. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач та представник її не довели свого позову , що є їх обов»язком відповідно до засад змагальності процесу за ст.. 10 ЦПК України . При цьому суд створив всі умови для змагального процесу , роз»яснював позивачці та представнику її їх права та обов»язки.

Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про часткову обґрунтованість та доведеність вимог позивачів, оскільки вони не частково відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України.

За таких обставин вимоги позивача суд знаходить частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та Керуючись ст.ст. 368, 369, 370, 372 ЦК України, ст.ст. 9, 10, 11, 209, 212-214, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_3.

В решті позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя