АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-9863/10 Головуючий у 1-й інстанції Дігтяр М.І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2010 року м. Полтава

Колегія судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Тимчук Л.А.

Суддів: Мартєва С.Ю., Пікуля В.П.

при секретарі: Зеленській О.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 29 червня 2010

року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про право власності у вигляді спадкового нерухомого майна частково недійсним та виділення частки спадкового майна, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, просив суд визнати частково недійсним свідоцтво про право власності видане Зіньківською нотаріальною конторою 08.08.1992 року на імя ОСОБА_2, та визнати за ним право власності на частку у спадщині.

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 29 червня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Свідоцтво про право на спадщину видане Зіньківською Державною нотаріальною конторою від 08.08.1992 року по реєстру № 1866 на імя ОСОБА_2 на нерухоме майно, що знаходиться у м. Зіньків Полтавської області по 2-му провулку Гоголя, 25 визнано частково недійсним.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на х/г частину спадкового нерухомого майна, що знаходилось у господарстві № 25 по 2-му провулку Гоголя в м. Зіньків Полтавської області яким володів на праві співвласника його батько ОСОБА_4, що помер 15.01.1992 року.

Загалом визнано право власності за ОСОБА_3 на 1А частину нерухомого майна, що знаходилось в господарстві № 25 по 2-му провулку Гоголя в м. Зіньків Полтавської області на час смерті його батька ОСОБА_4

У решті позову відмовлено, вирішено питання щодо судових витрат.

Із вказаним рішенням суду не погодилась ОСОБА_2, в апеляційній скарзі просила рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу слід задовільнити частково.

*

Виходячи з п.4 ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, та не заперечувалось сторонами, після смерті ОСОБА_4 15.01.1992 року відкрилась спадщина на його Уг частку в господарстві № 25 по другому провулку Гоголя в м. Зіньків Полтавської області.

08.08.1992 року ОСОБА_2 успадкувала за законом 1/2 частину господарства, що належала померлому ОСОБА_4, що підтверджується відповідним свідоцтвом про право на спадщину за законом.

На момент смерті батька, позивач проживав у спірному будинку разом зі своєю сімєю, та вів спільне з матірю та батьком господарство.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР , у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній господарській або адміністративній справі , що набрало законної сили , не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Зіньківського районного суду від 05.03.2008 року встановлено, що після смерті спадкодавця всі повноваження по володінню і управлінню спадковим майном взяла на себе ОСОБА_2 Вона несла всі витрати по утриманню даного майна, подала заяву до нотаріальної контори у встановлений законом строк про вступ в спадщину.

Крім того, вищезазначеним рішенням суду встановлено юридичний факт, щодо того, що ОСОБА_3 знав про прийняття матірю спадщини, сам возив її до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 автомобіля «ЗАЗ», що входив до складу спадкового майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 553 ЦК України (в ред. 1963р.), вважається таким, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано жодного належного доказу про вчинення будь-яких дій, що свідчать про прийняття спадщини.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню із ухваленням нового.

Керуючись ст.ст. 303, 307,п. 4 ст. 309, 315 ЦПК України,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 29 червня 2010 року скасувати, та постановити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про право власності у вигляді спадкового нерухомого майна частково недійсним та виділення частки спадкового майна.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий у справі: підпис

Судді: підписи

З оригіналом згідно: