Глухівський міськрайонний суд Сумської області
Справа №2-282/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.10 місто Гдухів

Глухівський міськрайсуд Сумської області в особі судді Демченка О.C., при секретарі Бірюк О.І., з участю позивачки ОСОБА_1, її представника - адвоката ОСОБА_2, відповідачки ОСОБА_3, її представника - юриста Козака М.В., представника другого відповідача ОСОБА_4, третьої особи ОСОБА_5, представників інших третіх осіб ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, а також представника служби у справах дітей при Глухівській міській раді ОСОБА_10, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Миранта» (треті особи - ОСОБА_5, виконавчий комітет Глухівської міської ради, Сумський прикордонний загін і Східне регіональне управління Державної прикордонної служби України та Сектор громадянства, міграції, реєстрації фізичних осіб Глухівського MB ГУМВС України в Сумській області) про визнання незаконною реєстрації ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1, зобовязання зняття з реєстрації та виселення з квартири,

встановив.

За поданим до Глухівського міськрайсуду 22 березня 2010 року уточненим та підтриманим в суді позовом позивачка і її представник просять суд судовим рішенням визнати незаконною реєстрацію проживання відповідачки ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1, виселити ОСОБА_3 із цієї квартири та зобовязати сектор громадянства, міграції і реєстрації фізичних осіб Глухівського МВС ГУМВС України в Сумській області провести зняття з реєстрації ОСОБА_3 в зазначеній квартирі. При цьому, на обгрунтування позовних вимог сторона позивачки посилається на те, що зазначена квартира має статус службового житла, яке було надано теперішньому чоловікові ОСОБА_3 - ОСОБА_5, і позивачці як подружжю, що позивачка не давала своє згоди на реєстрацію і проживання ОСОБА_3 у даній квартирі, а відтак - реєстрація і вселення ОСОБА_3 у цю квартиру були здійснені протиправно .

При розгляді справи судом відповідачка ОСОБА_3 і її представник ОСОБА_11, не визнаючи позову ОСОБА_1, послалися на те, що ОСОБА_3, як дружина ОСОБА_5, правомірно зареєструвалась і вселилась у зазначену квартиру, а доводи сторони позивачки не ґрунтуються на законі. Цю позицію сторони відповідачки підтримав в суді й чоловік відповідачки - третя особа у справі ОСОБА_5.

З пояснень в суді представника співвідповідача у справі - виконавчого директора ТОВ «Миранта» ОСОБА_4, вбачається, що він вважає обґрунтованими позовні вимоги позивачки, оскільки реєстрація проживання ОСОБА_3 в зазначеній квартирі була проведена без письмової чи викладеної у будь-якій іншій формі згоди позивачки. Аналогічну позицію щодо предмету спору висловили суду й представники Східного Регіонального Управління Державної прикордонної служби України, Сумського прикордонного загону, виконавчого комітету Глухівської міської ради та сектору громадянства, міграції і реєстрації фізичних осіб Глухівського MB ГУМВС України у Сумській області - відповідно ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 і ОСОБА_6.

За висловленою в суді думкою представника служби у справах дітей при Глухівській міській раді ОСОБА_10, вирішуючи даний спір, суд має врахувати інтереси неповнолітньої доньки позивачки - ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зясувавши обставини справи, події і факти, що передували зверненню позивачки до суду з даним позовом, вислухавши доводи прийнявших участь у розгляді справи осіб та дослідивши надані документальні докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

За результатами розгляду справи судом встановлено, що у трьохкімнатну ізольовану квартиру № 37 житловою площею 35,4 м.кв. в будинку № 56 по вулиці Терещенків у місті Глухові Копичко ОСОБА_13 і ОСОБА_5 (як подружжя і військовослужбовці Сумського прикордонного загону) вселилися на підставі виданого виконкомом Глухівської міської ради 29 грудня 2007 року службового ордеру № 92. Разом з ними в цю квартиру відповідно до того ж ордеру вселилася й неповнолітня донька позивачки - ОСОБА_12. Зазначена квартира з 2006 року перебуває в загальнодержавній власності Східного Регіонального Управління Державної прикордонної служби України, і рішенням виконкому Глухівської міської ради № 338 від 29.11.2007 року включена до переліку службового житла. 31 грудня 2009 року шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_5 був розірваний, і у даний час ОСОБА_5 і ОСОБА_3 перебувають в зареєстрованому шлюбі. 23 лютого 2010 року ТОВ «Миранта», на комунальному обслуговуванні якого перебуває будинок № 56 по вулиці Терещенків у місті Глухові, за усною заявою ОСОБА_5 здійснило реєстрацію (прописку) ОСОБА_3 в зазначеній квартирі. Після цього реєстрація ОСОБА_3 у цій квартирі була проведена й по сектору громадянства, міграції і реєстрації фізичних осіб Глухівського MB ГУМВС України у Сумській області, і ОСОБА_3 Н.М.^ стала мешкати і мешкає у даний час в зазначеній квартирі як дружина ОСОБА_5. При цьому, ОСОБА_1 у будь-якій формі згоди на реєстрацію і проживання ОСОБА_3 в зазначеній квартирі не давала. Державною прикордонною службою та виконкомом Глухівської міської ради питання щодо вселення і реєстрації ОСОБА_3 в зазначену квартиру не вирішувалось. Ці встановлені судом обставини визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а судом сприймаються як такі, що визначають зміст склавшихся між сторонами спірних правовідносин, виходячи з яких та з врахуванням відповідних положень Житлового кодексу України (далі - ЖК України) і має вирішуватись даний спір.

Так, відповідно до частин 3 і 4 статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстави і в порядку, передбачених законом, а житлові права охороняються законом, за винятком, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. За змістом ч. 2 ст. 121 та ч. 1 ст. 122 ЖК України службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації власників такого житла або інших юридичних осіб, які наділені правами наймодавця щодо такого житла, а єдиною підставою для вселення громадянина у таке житло є спеціальний ордер, який видається виконкомом відповідної міської ради. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЖК України до користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, крім правил, передбачених статтями 73-76, 79-83, 85, 90, частиною 6 статті 101 та статтями 103-106 цього кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЖК України користування жилими приміщення у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. За змістом положень ст. 65 ЖК України члени сімї наймача (до яких належать кожен з подружжя, діти та батьки), які проживають разом з ним, користуються на рівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення, і якщо член сімї наймача перестав бути членом сімї наймача, але продовжує проживати в займаному жилому приміщенні, то така особа продовжує мати такі ж права і обовязки, як і наймач і члени його сімї.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сімї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Але, відповідно до ч. 3 ст.

116 ЖК України особи, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяються з такого приміщення без надання їм іншого жилого приміщення.

Наведені положення Житлового кодексу України та встановлені судом обставини щодо предмету спору дають суду підстави визнати слушними доводи сторони позивачки про те, що вселення відповідачки ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_2 та проведення реєстрації проживання (прописки) ОСОБА_3 у цій квартирі без письмової згоди позивачки на це було здійснено з порушенням визначених ч. 1 ст. 65 ЖК України умов щодо вселення і реєстрації особи в службове жиле приміщення, а відтак самоправно та з порушенням житлових прав позивачки, яка разом із своєю неповнолітньою донькою - інвалідом з дитинства вселилися на законних підставах і продовжує жити в зазначеній квартирі.

Разом з цим, позовні вимоги позивачки щодо зобовязання сектору громадянства, міграції і реєстрації фізичних осіб Глухівського МВ ГУМВС України у Сумській області зняти ОСОБА_3 з реєстрації проживання в зазначеній квартирі суд визнає такими, що не можуть бути задоволені судом у даній справі, оскільки зазначений підрозділ міськвідділу міліції не є юридичною особою взагалі, і особою яка приймала участь у даній справі в якості відповідача, а відтак, виходячи з визначеного ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України принципу диспозитивності цивільного судочинства, такі зобовязання у розглянутому судом цивільному спорі не можуть бути покладені на зазначений підрозділ Глухівського МВ ГУМВС.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 9, 61, 64, 65,116, 121-123 Житлового кодексу України, ст.ст. 1-4, 9, 11-16, 80, 810 Цивільного кодексу України, а також ст.ст. 1- 4, 8, 10, 11, 15, 57-61, 79, 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати незаконною реєстрацію ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 і виселити ОСОБА_3 з зазначеної квартири без надання іншого жилого приміщення.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 45 грн. 50 коп. в порядку відшкодування понесених позивачкою витрат на оплату судового збору та технічного забезпечення розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області шляхом подання до Глухівського міськрайсуду заяви про апеляційне оскарження рішення та подання на нього апеляційної скарги.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду, а апеляційна скарга - протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду.

Суддя Глухівського міськрайсуду

Повний текст рішення суду виконаний 20 серпня 2010 року.