Справа № 2-824/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2010 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста ОСОБА_1 у складі : головуючого-судді: Ваврушак Н.М.. при секретарі: плотнікової Т.Б.,

за участю сторін: позивача ОСОБА_2 представника позивача ОСОБА_3. представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, в обґрунтування позову додав, що працював бурильником шУ «Октябрьська» ВАТ «КЗРК». 01 листопада 1986 року з ним стався нещасний випадок, акт про розслідування нещасного випадку складено 03 липня 2007 року та згідно з висновком МСЕК позивачу встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 10%. Вважає, що відповідач завдав моральну шкоду яку він оцінює у 100 мінімальних заробітних плат, а саме у 121000 грн. Моральні страждання позивача виражені у постійному болю та обмеження руху, утрудненні ходи, шаткості при ходьбі, слабкість, головні болі, головокружіння, зниження пам'яті та безсоння. Самостійно не може себе обслуговувати. Всі ці обставини змушують позивача докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

У судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на ті самі підстави.

У судовому засіданні представник відповідача - Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» ОСОБА_4 позовні вимоги не визнала, та просила суд у задоволені позову відмовити оскільки вважає, що вимоги не мають законодавчого підґрунтя.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за таких підстав.

У судовому засіданні встановлено, що позивач працював бурильником шІІУ «Октябрьське» ВАТ «КЗРК». 01 листопада 1986 року з ним стався нещасний випадок, акт про розслідування нещасного випадку складено 02 липня 2007 року та згідно з висновком МСЕК позивачу встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 10%. За фактом нещасного випадку проведено розслідування, та складений акт розслідування нещасного випадку за формою 11-1. 11-5 від 03 липня 2007 року.

Висновком МСЕК від 01 січня 2008 рокУ позивачу встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 10 % з 10 грудня 2007 безстроково. Згідно рекомендацій позивач потребує медикаментозного лікування, санаторно-курортного лікування.

Причиною нещасного випадку є отруєння позивача окисом вуглецю після проведенню вибухових робіт.

Відповідно до п.7 акту від 03 липня 2007 року нещасний випадок стався із за виконання робіт у виробітку з незадовільне ним провітрюванням.

Постановою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі від позивачу призначені щомісячні страхові виплати та одноразова допомога.

Внаслідок професійного захворювання, позивачу заподіяні моральні іі фізичні страждання, що спричинили погіршення реалізації його фізичних і професійних можливостей, погіршилися відносини з оточуючими людьми, змінився його звичний спосіб життя, спричинені й інші негативні наслідки морального характеру, тобто позивачу заподіяна моральна шкода.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що, саме з вини відповідача, який порушив норми з безпеки праці та не забезпечив безпечні умови роботи, позивач частково втратив працездатність, і як наслідок втрати здоров'я, була спричинена моральна шкода.

Відповідно до ст. 1167 Цивільного Кодексу України, установлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Частина 1 ст. 237-1 КЗпП України вбачається, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних грав призвело до моральних страждань, утрати нормальних життєвих зв'язків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Таким чином, позивач отримав професійну травму під час виконання трудових обов'язків, то заподіяна йому моральна шкода випливає з трудових правовідносин, і має відшкодовуватися роботодавцем, який не створив безпечних умов праці.

Суд встановив, що обставини, заподіяння позивачу моральної шкоди, викладені в позовній заяві, так і в судовому засіданні, повністю підтверджуються наданими письмовими доказами, з чого слід зробити висновок про те. що неправомірними діями відповідача, позивачу дійсно заподіяно моральну шкоду, яка повинна компенсуватися в грошовому вигляді.

Підприємство на якому працював позивач, порушував діюче законодавство, зокрема, ст. 153 КЗпП України, не створив нешкідливі і безпечні умови праці, протягом тривалого часу не приймали мір до усунення і зменшення шкідливих виробничих факторів.

Стаття 23 Цивільного Кодексу України, вказує на те, шо моральна шкода полягає у душевних стражданнях через фізичний біль.

Позивач постійно відчуває біль, утруднена хода, порушена рухливість, слабкість, головні болі, головокружіння, зниженні пам'яті та безсоння. Він не може себе обслуговувати. Через травму він пережив стрес, моральні страждання. З кожним роком стан здоров'я погіршується, незважаючи на щорічне лікування. Такий психологічний та фізичний стан здоров'я не дає можливості спокійно спати по ночам, займатись фізичною роботою, спокійно жити. Фізичні навантаження викликають у позивача сильні болі, що примушують його докладати додаткових зусиль для організації свого побуту та життя . У зв'язку з травмою змінилися, його образ і якість життя, що завдає моральних страждань.

Рішення Конституційного Суду від 27січня 2004 року громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1 цього ж рішення, ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності заподіюють йому моральні й фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і переносить значно більшу моральну шкоду, чим працівник, шо не втрачає професійної працездатності.

У відповідності зі ст. 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в області охорони праці, базується, зокрема, на принципах пріоритету життя й здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві й професійних захворюваннях.

З документів медичних установ, встановлено, що позивачу протипоказана важка фізична праця. Він повинен періодично проходити курс оздоровлення та лікування.

Беручи до уваги, що обставини, викладені в позовній заяві, про заподіяння моральної шкоди, знаходять доказове підтвердження, а також з огляду на те, що настали важкі наслідки для позивача, а саме: втрата працездатності - 10 % та відбулися зміни в стані його здоров'я, викликані травмою, говорить проте, що позивач відчуває моральні страждання.

Суму, заподіяної моральної шкоди, позивач оцінює в межах 100 мінімальних заробітних плат - 121000 гри., суд вважає, що розмір моральної шкоди слід встановити з урахуванням ступеня втрати професійної працездатності встановленої позивачу у розмірі 1000 грн. Вказана сума стягується на корить позивача в рахунок відшкодування моральних страждань.

Розглядаючи вимоги щодо стягнення витрат на користь позивача за правову допомогу у розмірі 800 гривень, суд зазначає наступне. Статтею 79 ЦГІК встановлено, що до складу судових витрат відносяться витрати на правову допомогу, тобто витрати повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5, ОСОБА_3 є представниками позивача за усним клопотанням й приймають участь у справі як його представники, та мають відповідний процесуальний статус особи, що передбачено ст.. 26, 42 1І.ГІК України і не можуть одночасно мати процесуальний статус особи, яка надає правову допомогу. Крім того, документи на які посилається позивач про сплату ОСОБА_5 800 гривень за представництво інтересів у суді суд не приймає до уваги, так як витрати пов'язані з оплатою представництва не віднесені до судових витрати і не підлягають розподілу між сторонами в порядку ст. 88 ЦГ1К України, і тому вказані вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно до ст.. 88 ЦПК України з відповідача стягуються судові витрати на користь держави у розмірі державного мита - 8,50 гривень, витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи - 15 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. 46 Конституції України, ст. 4, 9 Закони України «Про охорону праці», ст. 237-1 ч.І КЗпГІ України, ст. 26.42, 79. 88. 213. 214. 215 ЦПК України,

суд, -

ВИРІШИ В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_2 моральне відшкодування 1000 гривень (одну тисячу гривень).

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави судові витрати у розмірі: державного мита - 8,50 гривень, витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи - 1 5 гривень.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі заяви на апеляційне оскарження на протязі 10 днів з моменту проголошення рішення, та апеляційної скарги на протязі 20 днів з моменту подачі заяви на апеляційне оскарження.

Суддя: Н. М. Ваврушак