Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2010 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді: Бондаренко В.М.

при секретарі: Троян В.Б.

за участю позивачів: ОСОБА_1

ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

представника відповідача: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду позовну заяву до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в якій просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявленого позову позивачі посилалися на те, що відповідач по справі доводиться позивачу ОСОБА_1 колишнім чоловіком, а позивачу ОСОБА_2 - батьком. З 1997 року їхня сім`я мешкала в квартирі АДРЕСА_1 . Наймачем даної квартири є відповідач. У 2000 році позивач ОСОБА_1 з відповідачем припинили шлюбні відносини, та з того часу відповідач, забравши свої власні речі, переїхав проживати за іншою адресою, за комунальні послуги відповідач не сплачує. Шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем було розірвано 04 липня 2001 року. Те, що відповідач не мешкає в зазначеній квартирі з 2000 року підтверджується актом від 28.09.2010 року, складеним працівниками КП «Павлограджитлосервіс».

В судовому засіданні позивачі підтримали свої позовні вимоги в повному обсязі та просили суд їх задовольнити, в своїх поясненнях спиралися на доводи, викладені в позовній заяві.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі, надав суду заперечення на позов, відповідно до змісту якого просили суд відмовити позивачам в задоволенні зазначеного позову, так як з липня 2010 року він проживає в квартирі АДРЕСА_1 , сплачує комунальні послуги, іншого житла він не має.

Суд, заслухавши думку позивачів, відповідача, представника відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Згідно з п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи прописані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

У судовому засіданні встановлено, що спірним житловим приміщенням є квартира АДРЕСА_1 . Відповідно до довідки «Житлосервіс 2» від 30.09.2010 року у спірній квартирі зареєстровані: ОСОБА_1 , 1961 року народження, ОСОБА_2 , 1989 року народження, ОСОБА_3 , 1967 року народження (а.с. 13). Наймачем даної квартири є відповідач.

Відповідно до акту від 28.09.2010 року, складеного працівниками КП «Павлограджитлосервіс» встановлено, що ОСОБА_3 , 1967 року народження не проживає в квартирі АДРЕСА_1 з 2000 року (а.с. 12).

Згідно з п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Також, в судовому засіданні встановлено, що відповідач з липня 2010 року він проживає в квартирі АДРЕСА_1 . Відповідач працює водієм в КП «Автобаза-0701», постійно знаходиться у відрядженнях, по декілька днів не буває вдома, що підтверджується довідкою від 04.10.2010 року, виданої КП «Автобаза-0701», відповідно до якої ОСОБА_3 перебуває на посаді водія КП «Автобаза-0701», його робота носить роз`їзний характер по містам України.

Відповідач не втратив інтерес до зазначеної квартири, хоче в ній проживати, сплачує комунальні послуги, про що надав суду копії квитанцій.

Тому, суду не було доведено, що відповідач втратив інтерес до спірного жилого приміщення, а обставини, на які посилаються позивачі не можуть бути визнані судом поважними.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що не має підстав для визнання ОСОБА_3 , 1967 року народження, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Таким чином, зібрані у справі докази та наявна їх оцінка вказують на наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 57-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 71 ЖК України, п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», ч.2 п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», ст. ст. 5, 6, 7, 58, 59, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: В.М. Бондаренко