АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-4746/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1. Доповідач - Повєткін В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2010 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Лисичної Н.М., Повєткіна В.В.

при секретарі: Худолій Н.А.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Царичанському районі Дніпропетровської області

на постанову Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2010 року

за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Царичанському районі Дніпропетровської області про визнання протиправною бездіяльності відповідача, донарахування сум підвищення до пенсії «дітям війни» та стягнення недоплаченої щомісячної соціальної допомоги, зобовязання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и в :

В лютому 2010 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до УПФ України у Царичанському районі Дніпропетровської області про визнання протиправною бездіяльності відповідача, донарахування сум підвищення до пенсії «дітям війни» та стягнення недоплаченої щомісячної соціальної допомоги, зобовязання вчинити певні дії посилаючись на те, що вона є дитино війни, а тому згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» їй повинна виплачуватись щомісячна соціальна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Оскільки відповідач у 2006-2010 роках таку допомогу не виплачував, просила суд визнати бездіяльність відповідача протиправною, зобовязати УПФ України у Царичанському районі Дніпропетровської області нарахувати і виплатити їй щомісячну соціальну державну допомогу з 01 січня 2006 року по 31 січня 2010 року в розмірі 5301,81 грн., з 01 лютого 2010 року згідно з законом (а.с.2-7).

Постановою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково, бездіяльність відповідача визнана протиправною, УПФ України у Царичанському районі Дніпропетровської області зобовязане нарахувати та виплатити ОСОБА_2 недоплачену як «дитині війни» щомісячну соціальну допомогу в розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком за період з 24 лютого по 31 грудня 2009 року і з 01 січня по 28 лютого 2010 року, а також стягнуто з відповідача на користь позивача судові витрати (а.с.39-47).

В апеляційній скарзі (а.с.50-53) УПФ України у Царичанському районі Дніпропетровської області просить постанову суду скасувати, як ухвалену з порушенням норм матеріального права, та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки:

- судом не враховані вимоги ст.99,100 КАС України щодо наслідків пропускку строку звернення до суду;

- відповідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання з 01 січня 2006 року підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком, розмір якої для здійснення розрахунку законом чітко не визначено, оскільки визначення в ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" терміну «мінімальний розмір пенсії за віком» застосовується лише в цьому законі;

- на підставі ст.111 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» та у звязку з зупиненням цим законом дії ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», дітям війни підвищення до пенсії у 2007 року виплачувалась тільки тим особам, які є інвалідами, у розмірі 50 % від розміру надбавки, встановленої для учасників війни;

- в 2008 році надбавка до пенсії «дітям війни» згідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни» проводиться із державного бюджету України в розмірі, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян».

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є необґрунтованою і не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_2 народилась 05 січня 1943 року, тому має статус «дитини війни» та відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Не можуть бути прийняті до уваги доводи апеляційної скарги відповідача щодо пропуску позивачкою строку звернення до суду за захистом своїх порушених прав.

Згідно з судовим рішенням, судом першої інстанції застосовані наслідки пропуску позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом, у зв'язку з чим позовні вимоги задоволені в межах строку, передбаченого ст.99 КАС України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 положення п.41 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким було змінено редакцію ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", визнані такими, що не відповідають Конституції України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 22 травня 2008 року відновлено дію ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

В 2009-2010 роках обмежень дії вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не встановлювалось.

Тому посилання на застосування до спірних правовідносин з 2008 року вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» не можуть бути прийняті до уваги.

Як вбачається з матеріалів справи, в 2009-2010 роках надбавка до пенсії «дітям війни» виплачувалась відповідно до положень Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік», що не відповідає вимогам Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Доводи відповідача стосовно того, що відповідно до вимог ст.28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсії за віком як розрахункова величина застосовується лише до правовідносин, що регулюються цим законом, і до такої категорії громадян як діти війни не застосовується, а згідно ст.7 Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій дітей війни здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України і Пенсійний фонд України не повинен нести відповідальність за позовами вказаної категорії громадян - є неправильним виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Тому положення ч.З ст.28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування не є перешкодою для застосування мінімального розміру пенсії за віком до обрахування інших пенсій чи доплат, пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого в Законі України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

З огляду на це суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про неправомірність дій відповідача щодо несвоєчасного перерахунку та виплати позивачці надбавки до пенсії як "дітині війни" в розмірі, передбаченому ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», та про необхідність зобовязання відповідача нарахувати та забезпечити виплату позивачці підвищеної пенсії за вказаний період.

З огляду на це колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про необґрунтованість постанови суду першої інстанції в зазначеній частині є безпідставними.

Що ж стосується стягнення з відповідача судового збору в розмірі 3,40 грн., то в цій частині постанову суду слід змінити, виключивши з постанови висновок суду першої інстанції про відшкодування позивачці судових витрат за рахунок відповідача, який звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог п.34 ч.1 ст.4 Декрету Кабінета Міністрів України «Про державне мито».

У зв'язку з викладеним і керуючись ст.ст.307,308,309,314,316 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В :

Постанову Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2010 року в частині стягнення на користь ОСОБА_2 судових витрат в сумі 3,40 грн. змінити, виключити з постанови висновок суду першої інстанції про відшкодування позивачці судових витрат за рахунок відповідача.

В решті постанову Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2010 року залишити без зміни, а апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Царичанському районі Дніпропетровської області - відхилити.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: