Каланчацький районний суд Херсонської області
Справа № 2-421/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2010 року Каланчацький районний суд Херсонської області в складі:

Головуючого судді Ковальчук О.В.,

При секретарі Шаховій О.В.,

За участю:

представника позивача ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Каланчак в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Мирненської селищної ради про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати до Мирненської селищної ради.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що з 17.09.2008 року, згідно рішення сесії Мирненської селищної ради та контракту він обіймав посаду керівника Мирненського комунального підприємства «Селена», що є суб»єктом комунальної власності селищної ради смт. Мирне Каланчацького району Херсонської області. 17.09.2008 року між ним та відповідачем головою Мирненської селищної ради ОСОБА_3 було укладено трудовий контракт згідно якого керівникові повинна була нараховуватися заробітна плата. Згідно пункту 3.1 вказаного контракту Мирненська селищна рада встановила йому посадовий оклад виходячи із трьохкратного мінімального розміру тарифної ставки І розряду робітника основного виробництва і фактично відпрацьованого часу. Рівень посадового окладу збільшується при встановленні нового розміру мінімальної плати ~~ установленої йому надбавки за інтенсивність праці та особливий характер роботи у розмірі 30% посадового окладу і фактично відпрацьованого часу. Оскільки він був керівником підприємства, згідно статуту комунального підприємства «Селена», сам собі нараховувати та виплачувати заробітну плату він не міг, ці обовязки повинен був виконувати орган, до сфери управління якого входить комунальне підприємство, тобто Мирненська селищна рада. Починаючи з вересня 2008 року заробітна плата йому виплачувалася нерегулярно. Внаслідок чого на 31.01.2010 року Мирненська селищна рада заборгувала йому 63981,75 грн. В звязку з чим просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі.

В судовому засіданні позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі та за час затримки розрахунку в сумі 102 041,31 грн.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що відповідно до ч.З ст. 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі і матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Зідповідно до частини першої статті 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір - це індивідуальна угода між працівником і роботодавцем. Контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватись угодою сторін. Постановою Кабінету Міністрів України №859 від 19.05Л 999 року «Про умови і розміри оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, та об'єднань державних підприємств п.4 установлено, що керівники центральних і місцевих органів виконавчої влади несуть персональну відповідальність за встановлення розмірів оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, в тому числі казенних, об'єднань державних підприємств, утворених центральними органами виконавчої влади відповідно до законодавства, з якими укладаються контракти, згідно з цією постановою.

Майно комунального підприємства «Селена» перебуває у комунальній власності на праві оперативного управління і таким чином комунальне підприємство «Селена» являється комунальним некомерційним підприємством. Тобто Мирненська селищна рада уклала контракт з ОСОБА_2, що являється формою трудового договору зі всіма цивільно-правовими наслідками які витікають з трудового договору.

Відповідач голова Мирненської селищної ради ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що в контракті передбачено, що Мирненська селищна рада - це орган управління майном, а не роботодавець. Підприємство «Селена» будучи юридичною особою утворено з метою отримання прибутку на основі господарської діяльності використовуючи право господарського відання, як комунальне комерційне підприємство, або як комунальне некомерційне підприємство на праві оперативного управління отриманим майном. Мирненська селищна рада в повній мірі задовольнила право Керівника підприємства надавши як методику нарахування заробітної плати так і відповідні винагороди. Директору підприємства «Селена» - відповідачу надано право самостійно користуватися правом розпорядження коштами підприємства та заохочення як адміністрації підприємства так і його працівників, а тому вищевказані показники, а саме інтенсивність праці, особливість характеру окремих робіт, ведення звітів та табелів відпрацьованого часу не передбачалось надавати засновнику, а саме виконкому Мирненської селищної ради. Таким чином підприємство ОСОБА_1» діючи на принципі самоокупності та прибутку самостійно нараховувало заробітну плату як усім своїм працівникам так і його керівникові ОСОБА_2 по досягненим виробничим показникам, відповідно до відпрацьованого часу, табельного обліку, в межах зароблених підприємством коштів.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що табеля працівників комунального підприємства бухгалтером Мирненської селищної ради не велися. Фінансових відносин між Мирненською селищною радою та ОСОБА_2 не існувало. Позивач повинен був отримував заробітну плату на підприємстві.

Суд, заслухавши показання сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

17 вересня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено контракт згідно якого позивач обійняв посаду керівника Мирненського комунального підприємства «Селена». Згідно пункту 3.1 вказаного контракту Мирненська селищна рада встановила ОСОБА_2 посадовий оклад виходячи із трьохкратного мінімального розміру тарифної ставки І розряду робітника основного виробництва і фактично відпрацьованого часу. Рівень посадового окладу збільшується при встановленні нового розміру мінімальної плати - установленої мені надбавки за інтенсивність праці та особливий характер роботи у розмірі 30% посадового окладу і фактично відпрацьованого часу.

Згідно Закону України «Про оплату праці» оплата праці за контрактом визначається за угодою сторін на підставі чинного законодавства, умов колективного договору і пов'язана з виконанням умов контракту.

Відповідно до частини першої статті 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір - це індивідуальна угода між працівником і роботодавцем. Контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватись угодою сторін.

Посилання відповідача на те, що позивач повинен був нараховувати та виплачувати собі заробітну плату сам, є необґрунтованим оскільки, згідно положень Статуту Мирненського комунального підприємства «Селена» контракт передбачає умови оплати праці та компенсації. П.б.6. передбачає що керівник Підприємства не вправі приймати рішення, обов'язкові для Власника Уповноваженого органу. Згідно розділу 7 статуту правові відносини між виконкомом і підприємством п. 7.4 Уповноважений орган приймає на себе такі зобов'язання: 7.4.1. виконувати прийняті на себе у встановленому порядку зобов'язання стосовно Підприємства; 7.4.2. сприяти підприємству у здійсненні мети його діяльності. Тобто ОСОБА_2А, не міг сам собі нараховувати і сплачувати заробітну платню так як це передбачено контрактом між ним та Мирненською селищною радою і по умовам статуту Мирненського комунального підприємства «Селена» не мав права приймати рішення обов'язкові для Власника. Розділом 8 «Господарська діяльність підприємства» п.8.3.2. передбачено, що умови оплати праці та матеріального забезпечення керівника Підприємства (заробітна плата, одноразові виплати, винагороди, та інші умови) визначаються контрактом. Таким чином в статуті Мирненського комунального підприємства «Селена» не має жодних положень, щодо того, що позивач повинен був нараховувати та отримувати заробітну платню сам собі.

Постановою Кабінету Міністрів України №859 від 19.05.1999 року «Про умови і розміри оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, та об'єднань державних підприємств п.4 установлено, що керівники центральних і місцевих органів виконавчої влади несуть персональну відповідальність за встановлення розмірів оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, в тому числі казенних, об'єднань державних підприємств, утворених центральними органами виконавчої влади відповідно до законодавства, з якими укладаються контракти, згідно з цією постановою.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Згідно розрахунку 64718 грн. 30 коп. відповідач перед позивачем має заборгованість станом на 31.04.2010 року, тобто по день звільнення.

30 квітня 2010 року ОСОБА_2 В,А. звільнився з займаної посади в зв'язку з станом здоров'я, який не сумісний з виконанням посадових обов'язків.

Компенсація за невикористану відпустку складає 7777 грн. 58 коп. відповідно до Закону України «Про оплату праці».

З вище наведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково в сумі 72495 грн. 88 коп., оскільки позивачем не ставилась вимога про стягнення компенсації за час затримки розрахунку, що вбачається із позовної заяви про збільшення позовних вимог.

Виплати заробітної плати, що проводилась на Мирненському КП «Селена» ОСОБА_2 не відповідає нормативним документам, і він не мав права нараховувати та виплачувати собі заробітну плату, що є підставою для звернення до суду про повернення виплачених коштів.

Керуючись ст. ст. 21, 115 КЗпП України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Мирненської селищної ради про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати задовольнити частково.

Стягнути з Мирненської селищної ради на користь ОСОБА_2 не виплачену заробітну плату в сумі 64718 грн. 30 коп. та за невикористану відпустку в сумі 7777 грн. 58 коп., а всього 72495 грн. 88 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути Мирненської селищної ради на користь держави витрати по сплаті судового збору в сумі 1700 грн. 00 коп. та витрати за інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В. Ковальчук