Справа № 2-924/11 Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Головуючий суддя Н. М.Погрібна
Справа № 2-924-2011

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.10.2011 року м. Артемівськ

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Погрібної Н.М.,

при секретарі Тулаіновій О.С.,

за участю представника позивача за первинним позовом відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1,

представника відповідача за первинним позовом відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Артемівську цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_3 „Приватбанк до ОСОБА_4 про звернення стягнення;

за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_3 „Приватбанк про розірвання кредитного договору,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовом, у якому вказує, що згідно умов кредитного договору № DN81АК002712 від 12.06.2007 року укладеного між ним та відповідачем, останній отримав від банку кредит у розмірі 107297,19 грн. Згідно умов даного договору відповідач повинен сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 9% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 11.06.2014року. Відповідач зобовязання за вказаним договором не виконував у звязку з цим, просить суд постановити рішення яким звернути стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль SOUEAST, модель LIONCER GLXI MT, рік випуску 2006, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі LDNE4LTE760121493, реєстраційний номер АН 2622СВ, що належить на праві власності відповідачу, шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ ОСОБА_3 банк „Приватбанк, з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям автомобіля в органах ДАЇ України, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

ОСОБА_4 звернувся до суду з зустрічним позовом до ПАТ „Приватбанк у якому вказав, що 12 червня 2007 року між ним та ПАТ КБ „ Приватбанк " був укладений кредитний договір № DN81АК002712 , відповідно до якого він мав сплатити кредит, відсотки по кредиту, винагороду та комісійні.12.06.2007 року, між ним та відповідачем було укладено договір застави рухомого майна. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним дого вором він надав у заставу, придбаний за кредитні кошти, автомобіль марки SOUEAST LIONCER GLXI MT, легковий седан, державний номер НОМЕР_1. Починаючи з жовтня 2008 року він не мав змоги платити кредит у повному обсязі тому, що його фінансовий стан дуже погіршився, бо у зв'язку з фінансовою кризою він роблячи у службі таксі, загубив суттєву частину свого заробітку, яким намагався оплачувати кредит. У листопаді 2008 року, робітники банку запропонували йому поїхати з ними до м.Горлівки де він, вимушений був залишити належним йому автомобіль, бо в нього ті ж робітники банку забрали технічний паспорт на автомобіль та ключі. При цьому йому сказали, що у зв"язку з тим, що він несвоєчасно розраховується за наданий кредит, його автомобіль буде проданий, а гроші за його продаж підуть на погашення його заборгованості по діючому кредиту. У грудні 2009 року відповідач повідомив йому про підвищення відсоткової ставки в обов'язковому порядку з 01 лютого 2009 року по його кредиту в односторонньому порядку, при цьому порушуючи: ч.4 ст.55 Закону України «Про банки та банківську діяльність», Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору», на цій підставі вважає, що дії банку в частині зміни відсоткової ставки в односторонньому порядку є нікчемними. У звязку з цим просив суд розірвати кредитний договір № DN81АК002712 від 12.06.2007 року укладений між ним та ПАТ „Приватбанком та зобовязати відповідача зробити перерахунок заборгованості за кредитними договором з урахуванням відсоткової ставки, яка діяла на момент підписання договору.

У судовому засіданні представник банку наполягала на своєму позові та просила його задовольнити у повному обсязі, зустрічний позов не визнала та пояснила, що відповідно до укладеного договору ОСОБА_4 12.06.2007 року отримав кредит у розмірі 107297,19грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9.09 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 11.06.2014р. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_4 12.06.2007 р. уклали договір застави рухомого майна. Згідно, якого ОСОБА_4 надав в заставу автомобіль, що належить йому на праві власності, відповідно до договору, та ст. 20 Закону України «Про заставу», ПАТ КБ «ПриватБанк» має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів виконання зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.. У відповідності до діючого законодавства , умов кредитного договору та договору застави транспорту ОСОБА_4 передав «ПриватБанк» заставний автомобіль для його подальшої реалізації, але не надав довіреність для здійснення продажу цього автомобілю. Крім того, на підставі ст. 20 ЗУ " Про заставу" та п. 23 договору застави рухомого майна , звернення стягнення на предмет застави - це право заставодержателя. а не його обов'язок. Наявність у особи будь-якого права не тягне за собою права його використання, особа може ним розпорядитись на свій намір. Відповідачем ОСОБА_4 невірно зроблено висновок про те, що вилучення автомобілю є підставою для розірвання кредитного договору та фактичним виконання зобов'язань. Відповідно до кредитного договору , банком виконані всі його умови, тобто відповідачу були видані кредитні кошти на купівлю автомобілю, а відповідач повинен був виконувати свої умови кредитного договору щодо щомісячної сплати платежів згідно п.7.1 кредитного договору з кінцевим терміном повернення кредиту 11.06.2014р.У зв'язку з порушенням зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував та станом на 25.10.2010р. має заборгованість у розмірі 152923,41 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості і тому ОСОБА_3 правомірно звернувся до суду за захистом своїх прав з позовом про звернення стягнення на предмет застави. Пунктами 5.1, 5.2, 5.3 кредитного договору передбачено, що сторони дійшли згоди, що договір діє в об'ємі виданих позичальнику коштів до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором .

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги ПАТ «ПриватБанку»визнала частково, а саме визнала звернення стягнення на предмет застави автомобілю, не визнала суму боргу, оскільки банком було збільшено відсоткову ставку в односторонньому порядку до 21%, зміна відсоткової ставки не була узгоджена відповідним чином з ОСОБА_4, додаткова угода, як того вимагає законодавство укладена не була, банк не мав права її збільшувати, тобто банк порушив умови кредитного договору та у звязку з цим, просила зробити відповідний перерахунок заборгованості до 01 лютого 2009 року з урахуванням тієї відсоткової ставки яка діяла на момент підписання кредитного договору.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що первинний позив позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний необхідно задовольнити у повному обємі з наступних підстав:

Згідно акту прийму автомобілю від 20.11.2008 року ОСОБА_4 працівники „Приватбанку прийняли автомобіль SOUEAST, модель LIONCER GLXI MT, рік випуску 2006, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі LDNE4LTE760121493, реєстраційний номер АН 2622СВ, та ОСОБА_4С передав його на реалізацію на погашення заборгованості у випадку невиконання ним зобовязань перед «Приватбанком» строком до 20.11.2008 р.

Згідно договору № DN81АК002712 від 12.06.2007 року укладеного між ПАТ „Приватбанком та ОСОБА_4, останній отримав у банку кредит у розмірі 107297,19 грн. Згідно умов даного договору відповідач повинен сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 9% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 11.06.2014року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ Приватбанк і ОСОБА_4, 12.06.2007 року уклали договір застави рухомого майна. Згідно договору застави ОСОБА_4 надав в заставу автомобіль SOUEAST , модель LIONCER GLXI MT , рік випуску 2006, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі LDNE4LTE760121493, реєстраційний номер АН 2622СВ, що належить на праві власності ОСОБА_4 .

З 01.02.2009 року ПАТ „ПриватБанк»в односторонньому порядку підвищив відсоткову ставку за користування кредитом до 21 % . Про те, що листа було направлено на адресу ОСОБА_4, у справі є реєстр № 267 на заказані листи від 08.01.2009 року.

Згідно ст.ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виковуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання , забезпеченого заставою, воно не буде виконано ( ч.1 ст.20 ЗУ «Про заставу»),звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду…якщо інше не передбачене законом, або договором застави ( ч.6 ст.20 ЗУ «Про заставу »).

Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та договору застави, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання Заставодержателем договору купівлі-продажу Предмету застави від імені Заставодавця.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що 12.06.2007 року укладено кредитний договір № DN81АК002712 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4, останній отримав банку кредит у розмірі 107297,19 грн. Згідно умов даного договору ОСОБА_4 повинен сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 9% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 11.06.2014 року, ОСОБА_4 порушив умови договору, щодо своєчасного повернення кредиту, тобто зобовязання за договором належним чином не виконав, з урахуванням викладено, суд вважає, що позовні вимоги щодо звернення стягнення на предмет застави автомобілю необхідно задовольнити.

Згідно ст.. 55 ч.4 ЗУ „Про банки та банківську діяльність , банку заборонено в односторонньому порядку змінювати вимоги укладених з клієнтами договорів в тому числі збільшувати розмір процентної ставки по кредитним договорам.

На момент укладання кредитного договору, відповідно до ч.1 ст.212, ч.2 ст.632 ЦК України, сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог зазначеного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Але п.2.3.1. кредитного договору регламентує, що ОСОБА_3 повинен направити Клієнту письмове повідомлення про зміну відсоткової ставки на протязі 7 календарних днів з дати вступу зміненої відсоткової ставки. Тобто, згідного цього пункту, ОСОБА_3 повинен був надати інформацію про підвищення відсоткової ставки після 01 лютого 2009 року, а на цей час вже діяла стаття 1056-1 ЦК України, згідно якої встановлену договором відсоткову ставку в односторонньому порядку збільшувати не можна. Тобто, Банк також порушив умови кредитного договору, несвоєчасно направив письмове повідомлення і не маючи права підвищувати відсоткову ставку в односторонньому порядку.

Згідно ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути… розірваним за рішенням суду…при істотним порушенні договору іншою стороною.

Згідно ст.653 ЦК України у разі розірвання договору зобовязання сторін припиняються.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим задовольнити зустрічний позов, оскільки банком були здійснені істотні порушення умов договору (підвищення процентної ставки в односторонньому порядку).

Відповідно до ст.88 ЦПК України суд, вважає за необхідне стягнути судові витрати за подачу зустрічного позову з ОСОБА_4, оскільки останньому було надано розстрочку по сплаті вказаних витрат до винесення судового рішення.

Керуючись ст.ст.212,525,526,632,651,653,1054,1056-1 ЦК України, ст.ст. 88, 212-218 ЦПК України, Законом України «Про заставу »ЗУ „ про банки та банківську діяльність, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_3 „Приватбанк до ОСОБА_4 про звернення стягнення, задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DN81АК00270012 від 12.06.2007 року, укладеним між Публічним Акціонерним Товариством ОСОБА_3 „Приватбанк та ОСОБА_4 звернути стягнення на предмет застави автомобіль SOUEAST: модель LIONCER GLXI MT, рік випуску 2006, тип ТЗ легковий седан, реєстраційний номер АН 2622СВ, що належить на праві власності ОСОБА_4, шляхом продажу вказаного автомобіля Публічним Акціонерним Товариством ОСОБА_3 „Приватбанк, з укладанням від імені ОСОБА_4 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України та наданням Публічному Акціонерному Товариству ОСОБА_3 „Приватбанк всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

В іншій частині позову відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_3 „Приватбанк про розірвання кредитного договору, задовольнити.

Розірвати кредитний договір № DN81АК00270012 від 12.06.2007 року, укладений між Публічним Акціонерним Товариством ОСОБА_3 „Приватбанк та ОСОБА_4 з моменту підвищення відсоткової ставки, тобто з 01.02.2009 року.

Зобовязати Публічне Акціонерне Товариство ОСОБА_3 „Приватбанк зробити перерахунок заборгованості за кредитним договором № DN81АК00270012 від 12.06.2007 року, укладеним між Публічним Акціонерним Товариством ОСОБА_3 „Приватбанк та ОСОБА_4, до 01.02.2009 року з урахуванням відсоткової ставки, яка діяла на момент підписання договору.

Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати: судовий збір на користь держави у розмірі 51.00 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Рішення винесено суддею одноособово в нарадчий кімнаті.

Суддя Артемівського

міськрайонного суду

Донецької області ОСОБА_5