Справа № 2-38/2010
Провадження № 2-38/2010
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2010 року смт. Баришівка.

Баришівський районний суд Київської області у складі судді Єременко В.М.

при секретарі Лунгул Т.А., Котенко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Баришівка Київської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, яке перебуває у спільній частковій власності,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про поділ майна, яке перебуває у спільній частковій власності, яке розташоване по вул.. Комсомольській, 36 в с.Селичівка Баришіського району Київської обл.

Позовні вимоги мотивує тим, що 12 грудня 2000 року помер його батько ОСОБА_3. Після його смерті залишилася спадщина, до складу якої входить 5/6 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, які розташовані за адресою с.Селичівка вул.. Комсомольська, 36 Баришівського району Київської області. Відповідно до заповіту, зробленого його батьком, він прийняв у спадщину зазначені 5/6 частин даного домоволодіння. 10.11.2006 року державним нотаріусом 16-ї Київської державної нотаріальної контори позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказане нерухоме майно. Право власності на решту домоволодіння, тобто на 1/6 частину, належить тітці позивача і одночасно відповідачці по справі ОСОБА_2, яка отримала частку у спадок після смерті своєї матері, як обов,язкову частку при заповіті, оскільки на час відкриття спадщини була непрацездатною.

Спірний будинок має загальну площу 42,2 м.кв., з яких: житлова площа 22.00 м.кв., допоміжна площа 20.2 м.кв. Житлова площа складається з однієї кімнати №3 площею 20.0 м. кв. Решту загальної площі будинку складають кухня №2 площею-10,3 м.кв., коридор №1 площею-0,9 м.кв. На подвір,ї розташовані погріб та вбиральня, по межі земельної ділянки встановлений паркан. З моменту прийняття спадщини позивач доглядає за спадковим будинком, проводить необхідні роботи по збереженню майна та обробляє присадибну земельну ділянку біля будинку. Тривалий час на пропозиції позивача врегулювати дане питання в добровільному порядку та скласти нотаріально договір конкретного користування спільним майном відповідачка відмовляється і між ними постійно виникають сварки, ініціатором яких є ОСОБА_2 Вона постійно намагається привласнити земельну ділянку значно більшої площі ніж її частка в нерухомому майні. З огляду на проведену судову будівельну-технічну експертизу, просить припинити право власності ОСОБА_2 на 1/6 частину у спільному майні в домоволодінні по вул. Комсомольській, 36 в с.Селичівка Баришівського району Київської області.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав уточнені ним позовні вимоги та пояснив суду, що неодноразово тричі пропонував відповідачці по справі укласти мирову угоду стосовно спадкового майна. Погоджувався на те, щоб суд закріпив за нею право власності на кухню площею 10,3 м.кв. та відповідно до 1/6 частини її долі і користування земельною ділянкою біля будинку. Однак відповідачка ввесь час наполягала на розподілі в рівних частках домоволодіння і як потім з,ясувалося мала намір продати свою частку. В судовому засіданні також заявляла, що відмовиться від частки майна при умові, якщо позивач сплатить їй 20 тис. грн. за будинок 1920 року побудови. ОСОБА_1, дізнавшись про те, що будинок згідно висновку будівельно технічної експертизи розділити неможливо на дві ізольовані квартири, перерахував на депозитний рахунок Баришівського районного суду Київської області кошти відповідно до ринкової вартості житлового будинку з господарськими спорудами, де 1/6 частина від зазначеної ринкової дійсної вартості становить -1634 грн.50 коп. Просить суд припинити право власності ОСОБА_2 на 1/6 частину у спільному майні в домоволодінні по вул. Комсомольській, 36 в с.Селичівка Баришівського району Київської області, та стягнути з відповідачки 4100 грн. витрачених позивачем коштів на проведення будівельно технічної експертизи, 79 грн. 66 коп. витрати по сплаті державного мита.

Представник позивача ОСОБА_4 підтримав в повному обсязі позовні вимоги ОСОБА_1 та пояснив, що він тричі готував проекти мирової угоди з якими відповідачка по різних причинах не погоджувалася. 09.08.2010 року вона написала листа позивачу, що хоче продати свою 1/6 частину домоволодіння і пропонувала йому сплатити їй 20 тис. грн. ОСОБА_4 також зазначив, що відповідачка має житло і припинення права власності на спірне домоволодіння не завдасть їй ніякої шкоди і її правам. Позивачем не депозитний рахунок суду внесена сума вартості 1/6 частини спірного домоволодіння в сумі 1634 грн.50 коп., де вона при відповідному зверненні до Державного казначейства в Баришівському районі вправі отримати ці кошти. Так, як частка відповідачки ОСОБА_2 у спірному домоволодінні є незначною, згідно висновку експерта, то виділити в натурі її неможливо.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила суду, що вона погоджується на компенсацію їй вартості 1/6 частини домоволодіння, але не на таку суму, яка зазначена у висновку експерта. Хоче, щоб позивач сплатив їй 20 тис. грн. Вона не згодна з висновком будівельно-технічної експертизи, так як експерт у висновку зазначив про неможливість виділу частки в натурі із спірного майна. А взагалі вона хоче половину домоволодіння і стільки ж земельної ділянки.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, відповідачку, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення.

У відповідності із ст. 365 ЦК України:

1. Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1). частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2). річ є неподільною;

3). спільне володіння і користування майном є неможливим;

4). Таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім,ї.

2. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Згідно Постанови Пленума Верховного суду України №7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» із змінами, внесеними Постановами Пленуму Верховного Суду України №13 від 25.12.1992 року, №15 від 25.05.1998 року «при неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи».

Відповідно до ч.7 ст.319 ЦК України «діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов,язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Судом встановлено, що сторони по справі не дійшли згоди стосовно складання мирової угоди, яку позивач відповідачці пропонував тричі. В судовому засіданні вона погодилась лише на запропоновану нею компенсацію, але на таку, яка більша від ринкової дійсної вартості всього домоволодіння, а не 1/6 її частину.

Згідно висновку будівельно технічної експертизи №33/32/10 від 14.06.2010 року «при дотриманні вимог нормативних актів, зміст яких наведено у дослідницькій частині, неможливо здійсними розподіл в натурі до ідеальних часток житлового будинку №36 по вул.. Комсомольській в с.Селичівка Баришівського району Київської області в окремі ізольовані квартири, в розмірах відповідно до часток власності, а саме: 1/6 частину ОСОБА_2 та 5/6 частин ОСОБА_1 Експертизою також встановлено, що ринкова вартість усього спірного домоволодіння складає 9807 грн. Відповідно ринкова вартість 1/6 частини нерухомого майна, що належить відповідачці на праві приватної власності становить 1634 грн. 50 коп.

Заявлений позов позивачем в частині стягнення вартості будівельної технічної експертизи, яка становить 4100 грн. та витрати в сумі 79 грн. 66 коп. по сплаті державного мита підлягає задоволенню і стягненню з відповідачки ОСОБА_2

Встановлені судом обставини підтверджуються:

-ксерокопією технічного паспорта на жилий будинок в с.Селичівка по вул. Комсомольській, 36 Баришівського району Київської області із якого вбачається, що даний житловий будинок побудований в 1920 році,

-ксерокопією свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.12.1994 року, де ОСОБА_5 є власником 1/6 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходяться в с. Селичівка по вул. Комсомольській, 36 Баришівського району Київської області та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.05.2007 року де власником 1/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами є ОСОБА_5,

-ксерокопією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.11.2006 року про те, що власником 5/6 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд за адресою с.Селичівка вул.Комсомольська, 36 в Баришівському районі Київської області є ОСОБА_1, та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, де власником 5/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами є ОСОБА_1,

-висновком №33/32/10 судової будівельно-технічної експертизи від 14 червня 2010 року,

- банківською квитанцією № 2101/з104 від 29.09.2010 року з зазначенням платежу- відшкодування вартості 1/6 частини спільного нерухомого майна на користь ОСОБА_2 на загальну суму 1634 грн. 50 коп., платник ОСОБА_1 в банку платника ПАТКБ «Правекс-Банк» в м.Київ в Державному казначействі в Баришівському районі Київської області,

-іншими матеріалами справи.

Таким чином, суд з,ясувавши обставини по справі, вважає, що є підстави для припинення права власності ОСОБА_2 на частку у спільному майні, а саме на її 1/6 частину в домоволодінні по вул. Комсомольській №36 в с.Селичівка Баришівського району Київської області. А так, як позивач попередньо вніс вартість цієї частки на депозитний рахунок Баришівського районного суду Київської області на користь ОСОБА_2 на загальну суму 1634 грн. 50 коп., то відповідачка має право скористатись таким своїм правом і в Державному казначействі в Баришівському районі Київської області після вступу рішення суду в законну силу отримати зазначені кошти в сумі 1634 грн. 50 коп. Суд також зазначає, що відповідачка має житло і припинення права власності на спірне домоволодіння, побудови 1920 року по вул. Комсомольській №36 в с.Селичівка Баришівського району Київської області не завдасть їй ніякої шкоди і її правам.

Керуючись ст.ст.10,11,15,30,62,88,145, 208,209-214,215,218 ЦПК України, ст..319,321,365 ЦК України, Постанови Пленума Верховного суду України №7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» із змінами, внесеними Постановами Пленуму Верховного Суду України №13 від 25.12.1992 року, №15 від 25.05.1998 року суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Припинити право ОСОБА_2 на 1/6 частку у спільному майні, тобто в домоволодінні по вул. Комсомольській №36 в с.Селичівка Баришівського району Київської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по проведенню судової будівельно-технічної експертизи в сумі 4100 грн. та витрати, пов,язані зі сплатою державного мита в сумі 79 грн. 66 коп., а всього 4179 грн. 66 коп.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів до апеляційного суду Київської області через Баришівський районний суд Київської області.

Суддя Баришівського

районного суду ОСОБА_6