Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 2-1939/10
РІШЕННЯ

Іменем України

13.05.2010 року Києво-Святошинський районний суд в складі:

головуючого - судді Медвідь Н.О.,

при секретарі Вдовенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Овдєй ОСОБА_1 ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк про визнання недійсними окремих положень кредитних договорів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_3 ОСОБА_4 звернулися в суд з позовом Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк про визнання недійсними окремих положень кредитних договорів посилаючись на те, що 23 листопада 2007 року між ОСОБА_5 та ЗАТ „Альфа-Банк", а також між ОСОБА_4 і ЗАТ „Альфа-Банк" було укладено два кредитні договори № 800002723 і № 800002724 відповідно. Згідно з вказаними договорами відповідач надав кожному з позивачів у тимчасове користування кредит у розмірі 292 250 доларів США з процентною ставкою 11,75 % з метою придбання у власність квартири кожним з позивачів.

За час користування кредитними коштами позивачами не було допущено затримок повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним, оплати вартості супутніх послуг тощо.

У вересні 2008 року позивачі дізналися про односторонню зміну відповідачем умов відповідних кредитних договорів. Зокрема, позивач ОСОБА_4 отримав від ЗАТ „Альфа-Банк" лист про зміну умов кредитного договору, а саме про збільшення процентної ставки до 16,5 %, починаючи з 23 вересня 2008 року. При цьому, до вказаного листа не було додано жодного обґрунтування розміру і причин такого підвищення процентної ставки. В самому ж листі у якості обґрунтування причини підвищення процентної ставки відповідачем вказано, що „фінансова ситуація та зниження суверенного рейтингу України міжнародним агентством Standart & Рооrs не дозволяє зберегти відсоткову ставку на тому ж рівні".

Крім того, додаткова угода як підстава зміни умов договору не була надана відповідачем для підписання, а надісланий ЗАТ „Альфа-Банк" лист не містить ніякої печатки чи оригінального підпису уповноваженої особи.

Подальше листування позивачів з ЗАТ „Альфа-Банк" з приводу обґрунтування такого різкого підвищення процентної ставки за кредитом і можливості його реструктуризації не дали жодних результатів. При цьому, відповідач неодноразово в своїх листах вказував, що позивачі надавали згоду на односторонню зміну процентної ставки і, що таким чином відповідач дотримався вимог законодавства України при підвищенні процентної ставки. При цьому, відповідач жодного разу так і не спробував чітко вказати причину підвищення процентної ставки і надати обґрунтування розміру такого її підвищення.

Вважають, що дії ПуАТ „Альфа-Банк" щодо одностороннього підвищення процентної ставки за кредитами так само, як і зазначені вище положення, які містяться в п. 5.2. і п. 10.3. кредитних договорів № 800002723 і № 800002724, є незаконними і такими, що порушують їх права, свободи і законні інтереси, , оскільки порушується по-перше, ч. 4 ст. 11 Закону України „Про захист прав споживачів" згідно якому у договорі про надання споживчого кредиту може бути зазначено, що процентна ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки НБУ або в інших випадках.

У вказаних вище кредитних договорах закріплено невичерпний перелік підстав, що можуть слугувати причиною одностороннього підвищення ПуАТ „Альфа-Банк" процентної ставки, а самі кредитні договори є договорами приєднання. .

По-друге Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку" від 12 грудня 2008 року ЦК України було доповнено ст. 1056-1, згідно з якою встановлений кредитним договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Крім того, цим же Законом було доповнено ст. 55 Закону України „Про банки і банківську діяльність", відповідно до якого банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами.

По-третє, постановою Господарського суду м. Києва № 18/363-а від 22.11.2007 р. визнано недійсним абз. 1 п. 3.5. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління НБУ № 168 від 10.05.2007 р„ а саме: «Банки мають право змінювати відсоткову ставку по кредиту тільки у випадку настання випадку, не залежного від волі сторін договору, яке має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів банку».

По-четверте, згідно з ст.ст. З, 333 і 334 Господарського кодексу України банки є суб'єктами господарювання, які займаються підприємницькою діяльністю, тобто мають на меті одержання прибутку.

Згідно з п. 10.3. вищезазначених кредитних договорів судовий захист прав і законних інтересів, які мають сторони, підлягають остаточному вирішенню у Постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації „Всеукраїнський фінансовий союз" у відповідності до його Регламенту, про що йшлося вище.

Вважають що вказане в кредитних договорах № 80000 2723 і № 800002724 третейське застереження є незаконним і дискримінаційним.

А тому вважають, що відповідач ставив перед собою протизаконну мету, а саме - максимально ускладнити або взагалі позбавити , позивачів, можливості захищати свої права споживачів фінансових послуг в майбутньому позбавленням можливості захищати свої права в державному суді.

Просили визнати недійсним пункт 5.2. кредитного договору № 800002723 від 23.11.2007 р., укладеного між ОСОБА_5 та ЗАТ „Альфа-Банк", з моменту укладення кредитного договору № 800002723 від 23.11.2007 р.

Визнати недійсним пункт 5.2. кредитного договору № 800002724 від 23.11.2007 р., укладеного між ОСОБА_4 та ЗАТ „Альфа-Банк", з моменту укладення кредитного договору № 800002724 від 23.11.2007 р.

Визнати недійсним пункт 10.3. кредитного договору № 800002723 від 23.11.2007 р., укладеного між ОСОБА_5 та ЗАТ „Альфа-Банк", з моменту укладення кредитного договору № 800002723 від 23.11.2007 р.

Визнати недійсним пункт 10.3. кредитного договору № 800002724 від 23.11.2007 р., укладеного між ОСОБА_4 та ЗАТ „Альфа-Банк", з моменту укладення кредитного договору № 800002724 від 23.11.2007 р.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_5 та представник позивача ОСОБА_4 позов підтримали.

Представник відповідача позов не визнала, посилаючись на законність укладених кредитних договорів..

Суд, вислухавши осіб, які приймали участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи, позов знаходить таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав:

Судом встановлено, що 23 листопада 2007 року між ОСОБА_5 та ЗАТ „Альфа-Банк", а також між ОСОБА_4 і ЗАТ „Альфа-Банк" було укладено два кредитні договори № 800002723 і № 800002724 відповідно. Згідно з вказаними договорами відповідач надав кожному з позивачів у тимчасове користування кредит у розмірі 292 250 доларів США з процентною ставкою 11,75 % з метою придбання у власність квартири кожним з позивачів.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Підтвердженням досягнення згоди з усіх істотних умов договору є підписи представника Банку та безпосередньо позичальників - ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

Суд вважає, що відповідачем при укладанні кредитних договорів №800002723 та №800002724 від 23.11.2007 р., дотримані всі вимоги, встановлені Законом України «Про захист прав споживачів», в тому числі і статті 11 зазначеного Закону.

Відповідно до ст. 1056-1 Ц К України та ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» забороняється банку збільшувати розмір процентів в односторонньому порядку.

Вказаними нормами ЦК України та Закон України «Про банки і банківську діяльність» були доповнені відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» від 12.12.2008 N 661-УІ

Відповідно до статті 5 ЦК акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акти цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Тобто недійсними умови договору щодо одностороннього підвищення банком процентної ставки, можуть бути визнанні лише з моменту набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» від 12.12.2008 року N 661-VI. Відповідно до матеріалів справи зміна процентної ставки за договорами відбулася починаючи с 23.09.2008 року.

Пунктом 5.2 кредитних договорів №800002723 та №800002724 передбачена можливість зміни процентної ставки за договором банком в односторонньому порядку.

Отже, Банк підвищуючи процентну ставку діяв в межах чинного на той момент законодавства.

Так, банк повинен повідомити позичальника за сім днів до моменту настання таких змін шляхом направлення рекомендованого листа. Внесення змін здійснюється шляхом внесення змін до договору та викладення додатку 1 у новій редакції. Оновлений додаток 1 набуває чинності з дати зміни розміру процентної ставки. Позичальник отримує копію в Банку самостійно.

Як встановлено судом, позивачі для отримання копії до банку не з'явилися, хоча про зміну процентної ставки були належним чином повідомлені що підтверджується копіями поштових реєстрів.

Така неявка до банку за зміненим договором не перешкоджає набуттю чинності змін, оскільки порядок набуття чинності змін чітко прописаний в пункті 5.2 кредитних договорів * №800002723 та №800002724.

Твердження Позивачів, що третейське застереження є незаконним і дискримінаційним не відповідає дійсності, виходячи з такого.

Згідно ст.17, ЦПК України «Сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом». Ст. 112 ЦПК України, передбачена договірна підсудність: «Сторони мають право письмово визначати територіальну підсудність справи, крім справ, для яких встановлена виключна підсудність».

Відповідно до ст.114 ЦПК України предмет спору не віднесений до виключної підсудності, тобто може бути переданий на розгляд до третейського суду шляхом встановлення сторонами за взаємною домовленістю та згодою договірної підсудності.

Також статею 12 Закону України «Про третейські суди», передбачено, що третейська угода можу бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору.

Статею 5 Закону України «Про третейські суди» передбачено,що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Пунктом 10.3 кредитних договорів №800002723 та №800002724 від 23.11.2007 р., укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та позивачами , сторони домовилися, що судовий захист прав і законних інтересів, які мають сторони у зв'язку з цим договором, у тому числі розгляд та вирішення спорів, які виникають при виконанні або припиненні даного договору, включаючи спори про відшкодування завданих порушенням договору збитків та недійсність (неукладеність) договору, підлягають остаточному вирішенню у Постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» у відповідності до його Регламенту.

Сторони домовилися, що якщо одна із сторін письмово не наполягає на іншому, то розгляд їх спору у Третейському суді буде проходити виключно на підставі наданих сторонами письмових матеріалів, без проведення усного слухання і виклику сторін.

Відповідно до ст.50 ЗУ «Про третейські суди», сторони, які передали спір на вирішення третейського суду, зобов'язані добровільно виконати рішення третейського суду, без будь-яких зволікань чи застережень.

Згідно з п. 10.2. кредитних договорів №800002723 та №800002724, договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами при умові наявності відтиску печатки Кредитора, і діє до повного виконання обов'язків позичальником за договором.

Згідно з п. З ст. 203 ЦК України - волевиявлення учасника правочину має бути:

1. Вільним (формуватися за відсутності тиску на психику або особистість

тощо); Таким, що відповідає внутрішній волі (намірам) суб'єктів правочину

Те, що позивачів влаштовували умови договорів на момент на момент їх укладення та підписання договорів свідчать підписи їх в договорах, тобто підписання . кредитних договорів №800002723 та №800002724. свідчить про намір сторін прийняти на себе права та обов'язки, зазначені у договорі.

Статею 629 ЦК України передбачено обов'язковість договору до виконання сторонами.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.

Суд вважає, що укладені кредитні договори відповідають чинному законодавству у тому числі вимогам цивільного законодавства.

Згідно із ч.5 ст.130 Цивільного процесуального кодексу України «якщо між сторонами укладено договір про передачу спору на вирішення третейського суду, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду». У п.6 ч.1 ст.207 Цивільного процесуального кодексу України та п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 вказується на обов'язок суду залишити заяву без розгляду, якщо від відповідача надійшло до початку з'ясування обставин у справі заперечення проти вирішення спору в суді.

Але представник відповідача не заперечувала проти розгляду справи в суді загальної юрисдикції,що не проти ричить вимогам чинного законодавства, та просила відмовити в заявлених вимогах, а не залишити без розгляду як вказано в запереченнях.

Тому посилання позивача та представника позивача на порушення їх прав щодо позбавлення їх можливості звернутися у суд загальний щодо захисту своїх прав та законних інтересів є необґрунтованими.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права.

Отже правових підстав для залишення даного позову без розгляду , суд не вбачає.

Позивачі та представник позивача не довели свого позову, що є їх обов»язком відповідно до засад змагальності процесу за ст.. 10 ЦПК України . При цьому суд створив всі умови для змагального процесу , роз»яснюючи позивачу та представнику позивача їх права та обов»язки

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позивачів, оскільки вони не відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 526, 629, 638, 10561, ЦК України, ст.55 Закону України Про банк та банківську діяльність, ст.9, 10, 11, 209, 212-214, 215 ЦПК України , суд,

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк про визнання недійсним пункту 5.2. та 10.3 кредитного договору № 800002723 від 23.11.2007 р., укладеного між ОСОБА_5 та ЗАТ „Альфа-Банк відмовити.

В позові ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк про визнання недійсними пунктів 5.2. та 10.3 кредитного договору № 800002724 від 23.11.2007 р., укладеного між ОСОБА_4 та ЗАТ „Альфа-Банк - відмовити.

На рішення може бути подано заяву про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення

Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: