Справа № 2-114/10
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 червня 2010 року

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Седун Ф. В., При секретарі Довгаленко О. І.

З участю представника позивача ОСОБА_1

Відповідача ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Брусилів справу за позовом Автотранспортного митного господарства Державної митної служби України до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди ,

ВСТАНОВИВ:

03.08.2009 року Автотранспортне митне господарство Державної митної служби України звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в розмірі 4354 грн. 48 коп. , мотивуючи це тим що ОСОБА_2 працював на вказаному підприємстві водієм у відділі експлуатації автотранспорту та з 12.09.2008 року по 02.02.2009 року керував закріпленим за ним на підставі наказу про закріплення автомобілів за водіями від 11.01.2008 року № 23 та акту прийняття машини водієм від 12.09.2008 року № 89 автомобілем марки Опель Астра д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є позивач . 02.02.2009 року під час передачі названого автомобіля були виявлені пошкодження автомобіля , що було зафіксовано в акті від 02.02.2009 року № 15. Згідно експертного авто товарознавчого дослідження автомобіля вартість матеріального збитку , завданого власнику транспортного засобу в результаті неналежного догляду та експлуатації його відповідачем становить 3904 грн. 48 коп. Вартість експертного авто товарознавчого дослідження становить 450,00 грн. , що підтверджується платіжним дорученням № 362 від 21.07.2009 року. Відповідно до ст.ст. 22,1166 ЦК України просять стягнути з відповідача суму матеріального збитку в розмірі 4354 , 48 грн. та судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав з мотивів , викладених в позовній заяві , збільшив суму позову в частині відшкодування судових витрат на 500 грн. 00 коп. , додатково пояснив , що відповідач був присутнім при огляді автомібяля , коли здавав його, але відмовився від підпису в акті від 02.02. 2009 року про пошкодження автомобіля , на що була подана службова записка керівнику. Відповідач виконував трудові обовязки , керував автомобілем Опель Астра , який був за ним закріплений . Він повинен був здати автомобіль . Розмір судових витрат він збільшує на 500 грн. , з них 300 грн. він затратив на покупку пального , коли їхав у суд , а 200 грн. це оплачені витрати по приїзду в суд експерта. Доказів , що відповідач використовував закріплений за ним автомобіль в особистих цілях не має. Просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав , підтримав своє письмове заперечення по позову , пославшись на те , що 02.02.2009 року він передав автомобіль Опель Астра іншому водієві , автомобіль пошкоджень не мав , якщо ним шкода заподіяна підприємству під час роботи , то справу потрібно розглядати в межах Кодексу законів про працю України , відповідно до глави 9 цього Кодексу. Також додатково пояснив , що він прийняв автомобіль Опель Астра з 12.09.2008 року , працював на ньому. Передачі автомобіля 02.02.2009 року не було і він не міг підписати акт. Він поставив автомобіль не передавши його. Він прийняв автомобіль по акту , а коли звільнився , то чому не здав автомобіль по акту не знає. На експертизу по автомобілю його ніхто не викликав. Він не згоден з тими довідками про розмір його заробітної плати , дійсно він був на лікарняному. Просить позов не задовольняти.

Вислухавши пояснення представника позивача , вивчивши матеріали справи та дослідивши докази суд приходить до слідуючого :

Копія трудової книжки відповідача , копії наказів № 9-к від 04.02.2002 року , № 42-к від 09.06.2009 року та № 52-к 14.07. 2009 року про призначення та звільнення з роботи підтверджують , що позивач працював на посаді водія відділу експлуатації автотранспорту Автотранспортного митного господарства Державної митної служби України з 04.02.2002 року по 13.07.2009 року.

Копія наказу № 23 від 11 січня 2008 року , копія акту № 89 від 12.09.2008 року свідчать , що ОСОБА_2 прийняв для експлуатації автомобіль Опель Астра д.н. з. 11103 КА та стан цього автомобіля , а копія акту № 15 від 02.02.2009 року та копія службової записки від 02.02.2009 року свідчать про наявність пошкоджень вказаного автомобіля , відмову ОСОБА_2 від підпису акта, відсутність підпису ОСОБА_2 у вказаному акті.

Висновок № С-953 експертного авто товарознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку , завданого власнику транспортного засобу , складений 15.07.2009 року підтверджує що вартість матеріального збитку власнику автомобіля ОСОБА_3 держ. № НОМЕР_1 в результаті неналежного догляду та експлуатації водієм цього автомобіля складає 3904 , 48 грн.

Опитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_4 підтвердив свій висновок і показав при дачі висновку брався процент зносу автомобіля , вартість ремонту бралася середня по Україні .

Відповідно до п. 2 Посадової інструкції відділу експлуатації автотранспортну Автотранспортного митного господарства , затвердженої начальником Автотранспортного митного господарства 4.10.2006 року водій вказаного відділу при звільненні , відпустці , переході на другий автомобіль або роботу повинен закріплений автомобіль передати начальнику відділу експлуатації транспорту.

В судовому засіданні встановлено , що автомобіль Опель Астра д.н.з. НОМЕР_1 був закріплений за відповідачем ОСОБА_2 , який на ньому працював під час виконання своїх трудових обовязків і що в результаті неналежного догляду та експлуатації автомобіль отримав пошкодження на суму 3904, 48 грн., чим позивачу було заподіяно матеріальну шкоду.

Питання відшкодування шкоди, заподіяної підприємству , установі ,організації працівником при виконанні ним трудових обовязків регулюються Кодексом законів про працю України. Тому при вирішенні даного спору суд керується нормами КЗпП України , а не ст.ст. 22, 1166 ЦК України , на які послався позивач.

Згідно ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду , заподіяну підприємству , установі , організації внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків.

Відповідно до ст. 132 КЗпП України за шкоду , заподіяну підприємству , установі, організації при виконанні трудових обовязків , працівники , з вини яких заподіяно шкоду , несуть відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди , але не більше свого середнього місячного заробітку .

Згідно довідки про заробітну плату № 28/3-126 та довідки про доходи від 27.05.2010 року заробітна плата ОСОБА_2 за період з травня 2009 року по червень 2009 року становить 7181 , 98 грн.

Оскільки довідки про середню заробітну плату відповідача позивач суду не надав , то

згідно вищевказаної вказаної довідки про доходи за два місяці середня заробітна плата буде становити 7181,98 : 2 = 3590 грн.05 коп. , яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача . Тому позов підлягає частковому задоволенню .

Заперечення відповідача , що автомобіль не мав пошкоджень , коли він його ставив , що заподіяна шкода відноситься до категорії нормального виробничо господарського риску суд рахує необґрунтованими , так як відповідач допустив порушення вимог п. 2 вищевказаної Посадової інструкції , не передав закріплений за ним автомобіль , як це нею передбачено , не надав доказів на підтвердження своїх заперечень.

Суд також вважає необґрунтованим посилання представника позивача на те , що з відповідачем укладено договір про повну матеріальну відповідальність , так як вказаний договір суперечить ст. 135-1 КЗпП України , є нікчемним , посилання на те , що водій ОСОБА_2 прийнятий на роботу з повною матеріальною відповідальністю відсутні і в наказі про прийняття його на роботу і про це не зазначено в Посадовій інструкції.

Копія платіжного доручення № 362 від 21 липня 2009 року , квитанція № 75 від 21.04.2010 року свідчать , що за проведення автоекспертизи позивачем оплачено 450 грн.00коп. , а із переїздом експерта до іншого населеного пункту ( в суд в смт. Брусилів ) позивачем оплачено 200 грн.00 коп.

Так як позов підлягає частковому задоволенню , при подачі позову позивачем понесені витрати по оплаті судового збору , витрати з інформаційно-технічного забезпечення , витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження , витрати по переїзду експерта до іншого населеного пункту ( в суд в смт. Брусилів ) , то з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 51 грн. 00 коп. , судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30 грн. , витрати на проведення експертного авто товарознавчого дослідження в сумі 450,00 грн. та витрати по переїзду експерта до іншого населеного пункту ( в суд в смт. Брусилів ) в сумі 200 грн.00 коп.

Вимогу представника позивача щодо стягнення з відповідача витрат в сумі 300 грн.00коп. , повязаних з придбанням представником позивача бензину для поїздки в смт. Брусилів в судове засідання суд не задовольняє , оскільки це не передбачено законом.

Керуючись ст. ст. 10, 11,15, 60, 79,81 86, 88, 209, 212,213, 215 ЦПК України, ст. ст. 130,132 КЗпП України суд ,

ВИРІШИВ:

Позов Автотранспортного митного господарства Державної митної служби України до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Автотранспортного митного господарства Державної митної служби України 3904 грн.48 коп. в якості заподіяного матеріального збитку та судові витрати в сумі 731 грн. 00 коп., а саме : 450 грн.00 коп. за проведення експертного автотоварознавчого дослідження , 51 грн. 00 коп. в якості оплати судового збору , 30 грн. 00 коп. в якості оплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення , 200 грн. 00 коп. в якості витрат повязаних з переїздом експерта , а встого стягнути в загальній сумі 4635 грн.48 коп .

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення. Рішення може бути оскаржене в Житомирський апеляційний суд через Брусилівський районний суд . Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення . Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Ф. В. Седун