МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 2- 2195
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 вересня 2010 року м.Одеса

Малиновський районний суд м.Одеси у складі:

судді Маркарової С.В.

за участю секретаря Тітової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяних внаслідок нападу собаки, -

ВСТАНОВИВ:

6.10.2009 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулась з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяних нападом собаки.

В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що 24.06.2009 року вона знаходилась на присадибній ділянці кооперативу «Якір» в с.Мар*янвка. В той час собака бойцовської породи на прізвисько «Бой», якого утримував ОСОБА_3 напав на неї, заподіявши тілесні ушкодження.

З 24.06 2009 року вона знаходилась на амбулаторному лікуванні, а з 22.07.2009 року по 31.07.2009 року - на стаціонарному лікуванні в Одеській обласні клінічній лікарні.

Враховуючи характер пошкоджень, вік та стан здоров*я за проведення лікування та перевезення до лікарні нею були витрачені 5.000, які вона просила стягнути із відповідача.

Крім того, позивач стверджувала, що в результаті нападу їй заподіяна моральна шкода, яка полягає у порушені нормального ритму життя, отриманому стресі, відчутті після нападу страху до собак взагалі.

Розмір компенсації позивач визначила у сумі 5.000 грн.

Від відшкодування шкоди в добровільному порядку відповідач ухиляється.

Представник позивача за довіреністю в судовому засіданні позов підтримала.

Відповідач позов визнав частково, не заперечував проти відшкодування ним майнової шкоди у розмірі 1.000 грн., вимоги про відшкодування моральної шкоди вважав необгрунтовними.

Зясувавши обставини, на які сторони послались, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши наявні докази, надані учасниками цивільного процесу, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до Закону України «Про захист тварин від жорсткого поводження» фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин зобовязані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, зазначених у статті 2 цього закону, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин (ст. 9)

Шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи тварино, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 утримував собаку породи піт бультер*єр на прізвисько «Бой», який відповідно до переліку порід собак визнаний потенційно небезпечним (рішення Одеської міської ОСОБА_4 № 2476 V від 5.04.2008 року).

Відповідно до вищевказаному закону утриманням в домашніх умовах тварини є обмеженням природної волі домашніх тварин, що виключає їх вільне переміщення за межами квартири, подвір'я окремого будинку.

При супроводженні домашніх тварин не дозволяється залишати їх без нагляду.

Особа, яка утримує тварину, зобовязана забезпечити наявність намордника, повідка, що необхідні для здійснення вигулу домашньої тварини поза місцем її постійного утримання.

Крім того, відповідно до «Правил утримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР» затверджених Міністерством охорони здоровя УРСР без повідка та намордника дозволяється тримати собак тільки у отарах і гуртах тварин, у оперативному використанні спеціальними організаціями собак спеціального призначення, а також собак під час муштри, на полюванні, на учбово-дресирувальних площадках.

Так, 24.06.2009 року ОСОБА_3 на присадибній ділянці кооперативу «Якір» в с.Мар*янівка в порушення Закону України «Про захист тварин від жорсткого поводження», «Правил утримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР» допустив його вільне переміщення за межами подвір'я будинку, не забезпечив наявності намордника та повідка, у наслідок чого ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 зазнала нападу собаки, отримавши тілесні ушкодження.

Зазначені обставини визнавались відповідачем в процесі розгляду справи та за ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Окрім того, вони підтверджуються і показаннями допитаних в судовому засіданні свідків, зокрема батьків ОСОБА_3 ОСОБА_3 та ОСОБА_5 які показали, що собака «Бой» знаходився на території подвір'я будинку в с.Мар*янівка відповідача без намордника та через пошкоджений паркан, ремонт якого здійснював син вибіг та покусав сусідку позивача у справі, з якою до зазначеного випадку у них складались нормальні сусідські стосунки.

Сусіди сторін - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 показали, що відповідач утримує двох собак бойцовської породи, яких привозить до с.Марянівка, допускає їх вільне переміщення, намордників собаки не мають, і раніше «БОЙ» намагався напасти на людей. 24.06.2009 року собака напав на позивача, яка є літньої особою, ОСОБА_2 дуже кричала, ноги, руки були в крові, від отриманих укусів їй стало погано. Відповідач допоміг відвезти її до лікарні.

Свідки також показали, що в звязку з систематичним порушенням ОСОБА_3 правил утримання собак сусіди та члени садівницьких товариств «Якір», «Дачне», «Тілігульський масив 12» неодноразово звертались до Комінтернівського РВ з заявами, скаргами, повідомляючи, що ОСОБА_3, утримуючи тварин, не забезпечуює безпеки оточуючих людей, про що в матеріалах справи наявні відповідні письмові заяви.

ОСОБА_4, допитана у якості свідка показала, що відвідувала позивача у лікарні, де вона знаходилась у звязку із отриманими пошкодженнями від нападу собаки відповідача, мала укушено рвані рани.

За актом судово-медичного обстеження №149 від 6.08.2009 року у позивача виявлені укушено-рвані рани на передній та внутрішній поверхні правого переплічча у верхній треті, на передньо-внутрішній поверхні правої голені в середній (дві) та нижній третях, - забої в нижній треті правої голені по зовнішній поверхні, на передній поверхні правого плеча в нижній треті і в середній треті правого передпліччя (численні). Вказані ушкодження могли утворитися 24.06.2009 року від дії зубів тварини (собаки) та згідно п.2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Характер отриманих ОСОБА_2 тілесних ушкодження та необхідних для лікування медичних препаратів підтверджується також карткою звернення позивача за антирабічною допомогою від 25.06.2009 року ІДП № 2045 Д-7, медичною карткою Лоба нової Л.П., направленням до реабілітолога за місцем проживання від 2.06.2009 року Комінтернівської ЦРБ, випискою з медичної картки стаціонарного хворого № 16218 Одеської обласної клінічної лікарні.

За випискою з медичної картки стаціонарного хворого № 14380 Одеської обласної клінічної лікарні 30.06.2009 року ОСОБА_2 була проведена операція вскриття, дренаж флегмони правої голені, проведена консервативна, інфузіонна та протизапальна терапія.

На проведення лікування відповідно до медичних приписів та наданих квитанцій (аркуш справи 18,19,21-24) позивачем було сплачено 1.000 грн.

Відповідно до статті 1187 ЦК України діяльність пов'язана з утриманням собак бійцівських порід, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб є джерелом підвищеної небезпеки.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка зокрема, утримує собаку.

Крім того, за ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому додаткові витрати, викликані необхідністю придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року у разі, коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

Оскільки в добровільному порядку вищевстановлені збитки на придбання ліків, проведення медичних заходів у розмірі 1.000 грн. відповідачем не відшкодовані, вони підлягають стягненню на користь позивача.

Водночас, вимоги ОСОБА_2 про стягнення на свою користь 4.000 грн. є безпідставними, оскільки жоднихдоказів на підтвердження своїх вимог в цій частині в процесі розгляду справи, відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, за якою сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, не надано.

Згідно ст. 23 Цивільного Кодексу України особа має право також на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Така шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна громадянину діяннями іншої особи, яка порушила її законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини.

Згідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» розмір відшкодування моральної шкоди визначає суд залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В судовому засіданні встановлено, що позивачу заподіяна моральна шкода, яка полягає у перенесених моральних стражданнях в звязку з нападом собаки, отриманими тілесними ушкодженнями, що призвело до вимушених змін у звичайному укладі життя, повязаних із стресом, почуттям страху, болем, вимагало додаткових зусиль на лікування.

Суд не приймає на увагу твердження відповідача про відсутність заподіяної позивачу моральної шкоди, оскільки це спростовується встановленими на підставі досліджених судом доказів обставинами.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості з урахуванням обставин справи, тяжкості страждань позивача, наданої ОСОБА_3 допомоги у вчасному доставлені ОСОБА_2 до лікарні суд вважає, що компенсація моральної шкоди підлягає стягненню з відповідача у розмірі 2.000 грн.

З вимогою про присудженні судових витрат позивач не зверталась.

Керуючись ст.ст. 23, 1167, 1187, 1195 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», ст.ст. 60, 61, 209, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяних внаслідок нападу собаки задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2 в відшкодування майнової шкоди 1.000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2 компенсацію моральної шкоди у розмірі 2.000 грн.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Малиновський районний суд м.Одеси.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя