№2-231/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2010р. Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Литвинової Р.А., при секретарі Заіка А.В.,

з участю сторін : позивача ОСОБА_1, відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Вільногірську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, що стягуються на утримання неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, що стягуються на утримання неповнолітніх дітей, в якому зазначає наступне.

Від шлюбу з відповідачкою ОСОБА_2, який розірвано в 1999р., він має дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якої відповідно до рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13.11.1997р. з нього стягуються аліменти на користь відповідачки в розмірі % частини всіх видів заробітку, але не менше ХА частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян до повноліття дитини.

Від шлюбу з відповідачкою ОСОБА_3, який розірвано в 2005р., він має дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання якої відповідно до рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 18.03.2005р. з нього стягуються аліменти на користь відповідачки в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян до повноліття дитини.

Він працює в філії «Вільногірський ГМК» ЗАТ «Кримський титан», його середньомісячна заробітна плата складає близько 2000грн., з неї щомісячно відраховуються аліменти в загальному розмірі 50%.

На протязі останніх трьох років його матеріальний та сімейний стан змінився, погіршилось здоров'я. На цей час він перебуває в цивільному шлюбі, утримує свою сім'ю та повинен утримувати житло, яке він наймає, купує продукти та ліки. Крім того, він сплачує свою частку квартплати та комунальних послуг за квартиру, де зареєстрований разом із матір'ю та двома братами.

З 2007р. погіршився стан його здоров'я, з приводу хронічного захворювання (остеохондроз шийно-грудного поясничного відділу хребта) він щорічно проходить курс стаціонарного лікування та ще раз на рік самостійно курс профілактичного лікування. Вартість медикаментів на проведення курсу лікування зараз складає близько 400 грн. Після виплати аліментів і проведення інших відрахувань із заробітної плати він в середньому отримує 650 грн. Постійна нестача грошей для утримання себе та своєї сім'ї призвела до того, що він змушений оформити кредитні договори в КБ «Приватбанк» на загальну суму 3080грн. та щомісячно сплачує суми по кредиту та відсотки. Таким чином, його матеріальне становище стало вкрай скрутним.

Стосовно відповідачів йому відомо, що вони одружені, мають чоловіків.

Відповідач зазначає, що зважаючи на погіршення стану його здоров'я та матеріального стану, зміну сімейного положення, також враховуючи матеріальне становище відповідачів і що вони також в рівній мірі повинні забезпечувати утримання своїх дітей, він просить суд зменшити розмір стягуваних з нього аліментів на утримання дочок з 1/4 до 1/6 частини усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, до їх повноліття.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, суду пояснив, що він страждає на остеохондроз, йому не можна підіймати важкого, кожні 6 місяців необхідно проводити курс лікування, на ліки кожен раз потрібно 600-800 грн. Крім того, він орендує в с. Посуньки житло, яке повинен оплачувати, а зареєстрований він у матері, де також повинен оплачувати за житло. В судовому засіданні у відповідях на запитання він уточнив, що будинок в селі купила його мати, але він за все платить, мати хворіє, в неї болять ноги, вона працює і також отримує пенсію. Він просить в повному обсязі задовольнити його позов.

Відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала, висловила категоричні заперечення проти нього. Вона суду пояснила, що їх з відповідачем дочка хворіє, в неї багато захворювань, всього діагнозів близько десяти, в тому числі і остеохондроз, як і у позивача.

Вона з дитиною проживає в сільській місцевості, їй треба купувати вугілля, оплачувати електроенергію, газ. Дитина перенесла дві операції, тоді позивач надав допомогу, а зараз крім аліментів не допомагає, а їй треба часто з дитиною відвідувати лікарні і це потребує значних коштів. Дочці вже 12 років, їй треба купувати одяг, взуття, а все це дуже дорого коштує.

Відповідачка пояснила, що у неї є ще дитина від іншого шлюбу і її чоловік повинен утримувати свою дитину, а не їх з відповідачем дочку. Вона заперечує проти задоволення позову.

Відповідачка ОСОБА_3 позов також не визнала і висловила категоричні заперечення проти нього, суду пояснила, що в неї всього троє дітей, в іншому шлюбі вона не перебуває, вона є одинокою матір'ю, отримує на меншу дитину державну допомогу, яку витрачає в тому числі і дитину позивача, тому що аліментів не вистачає.

Вона переїхала жити в село, щоб було не так важко. Позивач зовсім не бажає спілкуватись з дочкою, за 5 років він її бачив всього 2-3 рази. Вона вважає, що діти не винні в тому, що позивач взяв в банку кредити, він повинен утримувати своїх дітей, тому вона просить відмовити йому в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо., а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які посилались сторони як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, також враховуючи заперечення проти позову відповідачів, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Згідно з ч.І ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров'я когось із них.

Позивач не надав суду переконливих доказів того, що на даний час суттєво змінився його сімейний та матеріальний стан. Він пояснив суду, що має нову сім'ю, перебуває в «цивільному» шлюбі. Однак, дана обставина позивачем не доведена, більш того, перебування позивача, як він назвав, в «цивільному» шлюбі законодавчо не породжує для нього будь-яких обов'язків. Він не навів доказів того, що змінився склад його сім'ї, не надав доказів наявності на його утриманні неповнолітніх дітей (крім спільних дітей з відповідачами) чи інших непрацездатних членів сім'ї.

Також позивач не навів доказів, що погіршилось його матеріальне становище чи зменшилась його заробітна плата. З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що його заробітна плата за виключенням аліментів останнім часом складає приблизно 1533грн. (9201.82:6). - а.с.14. Надані позивачем виписки з банку -роздрукування отриманих ним послуг, товарів та продуктів харчування не свідчить про незадовільний його матеріальний стан (а.с.21-28).

До того ж судом встановлено, що позивач недобросовісним чином використовує свої процесуальні права. Так, в своєму позові він зазначив, що змушений орендувати в селі житло та оплачувати його. Як пояснив він в судовому засіданні, будинок, в якому він проживає в даний час, є власністю його матері. А за житло, в якому він зареєстрований з матір'ю та двома братами, він за взаємною між ними домовленістю оплачує лише частину платежів, в межах 100 грн. на місяць. Це виходить лише зі слів позивача, а заяву його матері з цього приводу (а.с.16) суд до уваги не приймає, оскільки вона не оформлена належним чином і навіть не підписана нею. Як пояснив позивач в судовому засіданні, його мати в даний час працює, також вона є пенсіонеркою, тобто отримує пенсію.

Щодо доводів позивача про погіршення стану його здоров'я, суд приходить до висновку, що ці його твердження також не обґрунтовані та не підтверджені доказами. Сам по собі факт наявності захворювання (остеохондроз-а.с. 19,44) не свідчить про необхідність нести значні витрати на його лікування. Захворювання з аналогічного діагнозу має також і його дочка від першого шлюбу Олена.

Як видно з наданих відповідачами медичних документів, обидві з дочок позивача мають незадовільний стан здоров'я, кожна з них страждає рядом серйозних захворювань, а саме : у дочки ОСОБА_6 - юнацький остеохондроз поясничного відділу хребта, сколіоз грудно- поясничного відділу 1-11 ст., хронічний пієлонефрит, астеноневрологічний синдром, захворювання жовчовивідних шляхів, реактивний артрит, вальгусна установка стоп, вона потребує амбулаторного, спеціалізованого стаціонарного лікування в обласній дитячій лікарні та санаторно-курортного лікування ; у дочки ОСОБА_7 - лор-захворювання аденоїдних вегетацій, пупкова грижа, потребує планового оперативного лікування (а.с.45-47,54).

Суд не поділяє доводів позивача стосовно того, що чоловіки відповідачок зобов'язані приймати участь в забезпеченні його та відповідачів спільних дітей, оскільки судом розглядається питання щодо утримання неповнолітніх дітей сторін по справі, а не про утримання відповідачок, до того ж в матеріалах справи відсутні докази про те, що відповідачки перебувають в шлюбі. Так, відповідачка ОСОБА_3 пояснила суду, що вона має трьох дітей, не працює, має статус матері-одиначки та її єдиним джерелом доходу є отримувана на меншу дитину державна допомога.

Як вбачається з матеріалів справи (копії виконавчих листів та довідка бухгалтерії - а.с.10-13,51), відповідач сплачує на користь кожної з відповідачок аліменти в розмірі по % його заробітку.

З врахуванням наданих по справі сторонами доказів, суд не вбачає підстав для зменшення розміру стягуваних з відповідача аліментів, оскільки це буде суперечити інтересам неповнолітніх дітей. Більш того, як вбачається з копій наданих позивачем виконавчих листів, нижня межа розміру аліментів є набагато меншою і не відповідає законодавчо встановленому розміру, вона повинна бути не меншою ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, що є підставою для відповідачів для звернення з позовами до суду для коригування цієї межі.

У відповідності до ст.88 ЦГЖ України, в даному випадку з врахуванням того, що позивачеві в задоволенні позову відмовлено, стягнення судових витрат на його користь з відповідачів не передбачено.

Керуючись ст.ст. 88, 209 ч.З, 212-215, 218 ч.2 ЦПК України, ст.ст.182 ч.2, 192 Сімейного кодексу України, суд

ВИРІШИВ;

ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, що стягуються на утримання неповнолітніх дітей, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду через Вільногірський міський суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду виготовлено 29.01.2010р.

Суддя Р.А. Литвинова