Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 2-179/11
РІШЕННЯ

Іменем України

06.06.2010 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Дубас Т.В.,

при секретарі - Іскрі І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи із самостійними вимогами: ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_5 про визнання житлового будинку, господарських будівель та споруд обєктом права сумісної власності,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи із самостійними вимог

ами: ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_5. Первісною позовною вимогою було визнання обєктом сумісної власності подружжя житлового будинку та добудови до нього. В порядку уточнення позовними вимогами є визнання обєктом права сумісної власності подружжя житлового будинку з визначенням конкретних приміщень по ? та відповідну частку в господарських будівлях за кожним із подружжя, визнання права спільної сумісної власності на будинковолодіння з визначенням конкретних приміщень по ? та відповідну частку в господарських будівлях за кожним за громадянами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, визнання за ОСОБА_1 право часткової власності на 3/8 частин будинковолодіння.

Свої вимоги мотивує тим, що в 1982 році між нею та відповідачем укладений шлюб. За відповідачем рахується на праві власності житловий будинок №204 по вулиці Київська в селі Горенка Києво-Святошинського району Київської області та господарські будівлі і споруди. В період шлюбу позивачкою було здійснено значні грошові та трудові вкладення в добудову будинку та його поліпшення, які значно збільшили його вартість. Крім того нею зроблені значні грошові та трудові вкладення в добудову та поліпшення господарських будівель та споруд. Станом на 1982 рік будинок мав незначну площу і був вкрай занедбаним. В 1984-1985 роках виконані всі будівельно-монтажні роботи по добудові до будинку нових приміщень: 1-1-прихожої, 1-5-ванної, 1-6 кухні, 1-7-житлової кімнати, ганку. В цей же період зроблено систему водопостачання будинку та систему каналізації. Було також зроблено нову покрівлю над будинком. В 2006 році зроблений капітальний ремонт будинку: замінені вікна, двері, підлога, виконані, всі внутрішні та оздоблювальні роботи. В 1990 році було збудовано теплицю, підведений до неї газ та та змонтований калорифер. Крім того зроблене асфальтне покриття в дворі та огорожа садиби. В добровільному порядку відповідач не бажає через нотаріуса оформити будівлі та інші будівлі на праві сумісної власності з позивачкою. В звязку з тим, що до участі в справі на стороні позивача залучені треті особи з самостійними вимогами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було уточнено, що при проведення капітального будинку та прибудинкової території вказані треті особи вкладали трудові сили та власні кошти. Письмової угоди щодо створення, визначення та набуття права власності на прибудову до житлового будинку розміром 7х7 м між сторонами по справі не укладалось. Враховуючи це, вважає, що згідно домовленості між членами сімї, здійснення за рахунок їх спільної та за спільні кошти прибудови до житлового будинку, в звязку з проведення в ньому капітального ремонту та благоустрою території, вказане домоволодіння (прибудова 7х7 м та господарські будівлі є спільною власністю ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (ОСОБА_7Б.).

Відповідач проти позову заперечує. З ОСОБА_1 вони 6 листопада 1982 року зареєстрували шлюб. Спірний будинок будували батьки відповідача ОСОБА_8 та ОСОБА_9. До реєстрації шлюбу відповідач згідно свідоцтва на право на спадщину від 20 квітня 1982 року успадкував ? частину будинку, його брат - ОСОБА_5 також успадкував ? частину будинку, а батько успадкував ? частину будинку. За договором дарування від 9 вересня 1982 року батько - ОСОБА_5 подарував відповідачу ? частину будинку. В 2006 році брат - ОСОБА_5, подарував відповідачу ? частину будинку. В період прийняття спадщини житлова площа будинку складала 52 кв.м. На даний час вона складає 61,4 кв.м., що є незначним збільшенням. Будинок є цегляним, з шиферним покриттям. Цегла, арматура та металічний кутник були придбання батьками та знаходились на подвірї. В період шлюбу дійсно були проведені ремонтні роботи, але вони істотно не збільшили вартість будинку, який був до шлюбу.

Треті сторони з самостійними вимогами ОСОБА_3 та ОСОБА_4, вказують, що позивачка та відповідач є їхніми батьками. Від народження і по даний час вони проживають в спірному будинку. В 1984-1985 роках виконані всі будівельно-монтажні роботи по добудові до будинку нових приміщень: 1-1-прихожої, 1-5-ванної, 1-6 кухні, 1-7-житлової кімнати, ганку. В цей же період зроблено систему водопостачання будинку та систему каналізації. Було також зроблено нову покрівлю над будинком. Станом на 2005 рік технічний стан будинку погіршився. В 2006 році було вирішено робити ремонт будинку. В 2006 році зроблений капітальний ремонт будинку: замінені вікна, двері, підлога, виконані, всі внутрішні та оздоблювальні роботи. При проведення капітального будинку та прибудинкової території вказані треті особи вкладали трудові сили та власні кошти. В цей час вже у них був самостійний заробіток. Первісними вимогами було визнання права спільної сумісної власності на будинковолодіння по ? частині за кожним, за громадянами ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 В порядку уточнення вимогами є визнання права спільної сумісної власності на будинковолодіння по 1/8 частині за кожним, за громадянами ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на прибудову до будинку 7х7м.

Третя сторона без самостійних вимог ОСОБА_5, проти позову заперечує. Позивачка і відповідач 6 листопада 1982 року зареєстрували шлюб. Спірний будинок будували батьки ОСОБА_10 та ОСОБА_9. Відповідач згідно свідоцтва на право на спадщину від 20 квітня 1982 року успадкував ? частину будинку, він, ОСОБА_5 також успадкував ? частину будинку, а батько успадкував ? частину будинку. За договором дарування від 9 вересня 1982 року батько - ОСОБА_9, подарував відповідачу ? частину будинку. В 2006 році він, ОСОБА_5, подарував відповідачу ? частину будинку. Цегла, арматура та металічний кутник були придбані батьками та знаходились на подвірї. В період шлюбу дійсно були проведені ремонтні роботи, він особисто приймав участь в ремонті будинку.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечують.

Треті сторони з самостійними вимогами ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в судовому засіданні позовні вимоги підтримали.

Третя сторона без самостійних вимог ОСОБА_5, в судовому засіданні в судовому засіданні проти позову заперечує.

Суд заслухавши позивача, її представника, відповідача його представника, третіх осіб, дослідивши матеріали справи, знаходить, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 6 листопада 1982 року зареєстрували шлюб.

Житловий будинок №204 по вулиці Київська в селі Горенка Києво-Святошинського району Київської області був збудований батьками відповідача ОСОБА_10 та ОСОБА_9. До реєстрації шлюбу відповідач згідно свідоцтва на право на спадщину від 20 квітня 1982 року успадкував ? частину будинку, його брат - ОСОБА_5 також успадкував ? частину будинку, а батько - ОСОБА_9, згідно Свідоцтва на право на частку в спільному майні подружжя від 20 квітня 1982 року отримав ? частину будинку. В період прийняття спадщини житлова площа будинку складала 52,0 кв.м.

За договором дарування від 9 вересня 1982 року батько - ОСОБА_9, подарував відповідачу ? частину будинку.

Таким чином на час реєстрації шлюбу між позивачкою та відповідачем спірний будинок належав на праві спільної часткової власності: ОСОБА_2 ? частини, ОСОБА_5 ? частина.

Доказів про те, що будинок був поділений в натурі суду не надано

Відповідно до ч. 1 ст. 113 чинного на той час Цивільного кодексу України 1963 року володіння, користування і розпорядження майном при спільній частковій власності провадиться за згодою всіх учасників, а при відсутності згоди спір вирішується судом.

Відповідно до ст. 119 Цивільного кодексу України 1963 року коли учасник спільної часткової власності на жилий будинок збільшить у ньому за свій рахунок корисну площу будинку шляхом прибудови, перебудови, надбудови або перебудови, проведеної за згодою решти учасників і в установленому порядку, частки учасників у спільній власності на будинок і порядок користування приміщеннями підлягають зміні.

Доказів про наявність згоди іншого співвласника будинку - ОСОБА_5, на здійснення добудови суду не надано. З договору дарування від 22 вересня 2006 року вбачається, що ОСОБА_5, подарував відповідачу ? частину будинку житловою площею 61,4 кв. м, загальною площею 87,4 кв.м., тобто з врахуванням того, що добудова за відсутністю згоди була також спільною частковою власністю.

З пояснень позивача, відповідача, третьої особи без самостійних вимог, показів свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_5, ОСОБА_14 вбачається, що за період 1984-1985 роках виконані всі будівельно-монтажні роботи по добудові до будинку. При цьому та використана цегла, арматура, які були придбані батьками відповідача та знаходились на подвірї. Доказів, яку саме конкретну суму коштів вклала позивачка в ремонтні роботи суду не надано. За їх відсутності неможливо зробити висновок чи є її внесок в будівництво істотним.

В звязку з тим, що 22 вересня 2006 році брат відповідача - ОСОБА_5, подарував відповідачу ? частину будинок, ця частина будинку відповідно до ст. 57 Сімейного кодексу України є особистою приватною власністю відповідача.

В звязку з тим, що до участі в справі на стороні позивача залучені треті особи з самостійними вимогами ОСОБА_3 та ОСОБА_4, було уточнено, що при проведення капітального будинку та прибудинкової території вказані треті особи вкладали трудові сили та власні кошти, виникла необхідність провести оцінку цих вкладень особою, що володіє спеціальними знаннями. Від проведення повторної чи додаткової експертизи позивачка та треті сторони із самостійними вимогами відмовились. За вказаних обставин неможливо встановити внесок позивачки та вказаних третіх сторін в капітальний ремонт будинку та покращення прибудинкової території, які здійснені в 2006 році.

Ч. 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ст. 15 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 11, 15, 16, 355, 356, 358, 361 Цивільного кодексу України, п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, ст.ст. 4, 113, 119 Цивільного кодексу України 1963 року, ст. 57 Сімейного кодексу України, ст. 24 КпШС Української РСР, керуючись ст. ст. 59, 60, 67, 208, 209, 211, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи із самостійними вимогами: ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_5 про визнання обєктом права сумісної власності подружжя житлового будинку з визначенням конкретних приміщень по ? та відповідну частку в господарських будівлях за кожним із подружжя, визнання права спільної сумісної власності на будинковолодіння з визначенням конкретних приміщень по ? та відповідну частку в господарських будівлях за кожним за громадянами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, визнання за ОСОБА_1 право часткової власності на 3/8 частин будинковолодіння - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Т.В.Дубас