РІШЕННЯ

Іменем України Справа № 2-242/10

26.12.2010 року Бердичівський міськрайонний суд в складі: головуючого-судді Хавронюк О.Л.., з участю секретаря Лободи В.Л.,позивачки -ОСОБА_1 , відповідача - ОСОБА_2 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бердичів цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 до ОСОБА_4,ОСОБА_5, ОСОБА_2 про визнання втратившими право користування житловим приміщенням, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про вселення

ВСТАНОВИВ:

Позивачами заявлено вказаний позов з тих підстав, що відповідачі ОСОБА_4,ОСОБА_5,ОСОБА_3Е зареєстровані в належній їм на праві власності квартирі, але не проживають там без поважних причин понад рік, оплату за комунальні послуги не здійснювали і не здійснюють, що спричиняє їм перешкоди як власникам в належному користуванні житлом.

В зустрічному позові відповідач ОСОБА_2 заявив вимогу про вселення його в квартиру АДРЕСА_1 в ОСОБА_6 ,оскільки в січні 2009 року позивачка ОСОБА_1 виселила всіх з квартири, замки вхідних дверей замінили, в зв"язку з чим він змушений винаймати житло. В даний час в квартирі проживає позивач ОСОБА_3 .

В судовому засіданні позивачі заявлені вимоги підтримали. Позивач ОСОБА_1 ствердила, що відповідачі з 1999 року постійно проживали в належній їй та її сину - ОСОБА_3, квартирі АДРЕСА_2 тимчасово за їх згодою. З січня 2005 року відповідачі перестали проживати у вказаній квартирі. Відповідач ОСОБА_2 з 2007 року постійно проживає у своєї дружини по вул.ГорькогоДО кв.б в ОСОБА_6. В квартиру ніхто з них не повертався жити, комунальні послуги ними не оплачувались, хоча між: ними була домовленість про оплату спожитих послуг, в квартирі взагалі були відсутні замки, а сама квартира була приведена у непридатний для проживання стан. Вона та інший позивач несли всі витрати за утримання квартири. Онук -ОСОБА_2 з моменту одруження проживає у дружини, з нею не спілкується і ніяких вимог про вселення не заявляв, перешкод у проживанні вони відповідачам не чинили, вони перестали проживати в квартирі без поважних причин. В зустрічному позові просять відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечив, вимоги про вселення підтримав. Суду ствердив, що в спірній квартирі він проживав разом з батьками та сестрою. Батьки розлучились в 2005 році. Він в 2006-2007 році був в армії. Але надавав кошти на оплату комунальних послуг. Після повернення з армії він став проживати у своєї дружини . В 2007-2008 роках батько в квартирі не проживав, а мати і сестра проживали. Він також: приходив з дружиною і проживав в квартирі .Оскільки його мати- відповідачка ОСОБА_4 зловживала спиртними напоями, то він не міг там проживати , в квартирі був останній раз в липні 2008 року. В лютому-березні 2009 року він говорив з позивачкою та своїм батьком, що не може вселитись в квартиру, оскільки замки вхідних дверей замінені, там живуть квартиранти. Позивачі самі в квартирі не живуть, і не дають можливості користуватись квартирою йому. Позов про вселення підтримує.

Відповідачі ОСОБА_4,ОСОБА_5 ствердили, що в квартирі позивачів не проживають з 2008 року з власної ініціативи , з квартири пішли добровільно.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши представлені письмові докази, прийшов до висновку про задоволення первісного позову та про відмову в зустрічному позові.

Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини .

Судом встановлено, що позивачі є власниками квартири АДРЕСА_3 в ОСОБА_6, що стверджено свідоцтвом про право власності на житло( а.с.4). Відповідачі зареєстровані у вказаній квартирі як члени сім"ї власника, , що стверджено довідкою житлово-експлуатаційної організації ( а.с.5,8).

Згідно зі ст.386,391 ЦК України позивачі як власник квартири можуть вимагати усунення будь-яких порушень їх права, навіть якби ці порушення і не були поєднані з позбавленням права володіння. В належному позивачам на праві власності житловому приміщенні зареєстровані відповідачі, вони більше одного року без поважних причин не проживають в ньому. Такий факт ствердили суду свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8які пояснили, що відповідачка ОСОБА_4 зловживала спиртними напоями, що призвело до розпаду сім"ї. ОСОБА_5 залишилась з матір"ю , вони обидві продовжували вести аморальний спосіб життя.Відповідач ОСОБА_2 після служби в армії в квартирі не проживав, одружився і весь час проживав у дружини. Відповідачі ОСОБА_3,ОСОБА_5 самі залишили квартиру, позабирали свої речі 2008 році і проживають окремо. ОСОБА_7 комунальні послуги вони не платили , їм перешкод в проживанні ніхто не чинив, всі комунальні послуги оплачувала позивачка . Такі доводи свідків об"єктивно узгоджуються з актом житлово-експлуатаційної організації від 4.12.2008 року , згідно з яким відповідачі в квартирі позивачів не проживають, про що при обстеженні ствердили сусіди.

Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України право членів сім"ї власника житлового приміщення на користування помешканням припиняється в разі відсутності члена сім"ї власника в ньому без поважних причин понад рік.

Кожна сторона, як це встановлено ст. 10 ЦПК України, зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень . Позивачами доведено обставини, які стверджують той факт, що відповідачі без поважних причин понад рік відсутні і не користуються житловим приміщенням , належним позивачам на праві власності .Такі обставини відповідачами не спростовані, жодного доказу в спростування заявлених до них вимог суду не представлено. Відповідачем ОСОБА_2 зустрічні позовні вимоги про вселення не доведені, доказів на підтвердження обставин, викладених в зустрічному позові не представлено, а тому суд відмовляє в задоволенні його вимог за безпідставністю. . Суд приходить до висновку , що права позивачів ,як власників жилого приміщення, порушені і підлягають захисту шляхом визнання відповідачів втратившими право користування жилим приміщенням ,.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,214,215 ЦПК УКраїни, ст.346,386,391,405 ЦК України

ВИРІШИВ:

Визнати ОСОБА_4 ,ОСОБА_5, ОСОБА_2 втратившими право користування квартирою № 3 по вул.Будьонного, 4 в ОСОБА_6.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про вселення відмовити за безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження , таку заяву може бути подано протягом 10 днів. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана протягом 20 днів після подання заяви, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження. В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються в апеляційний суд Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд .

Головуючий :