АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-9166/10 Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2010 року м. Полтава

Колегія суді судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого - ЧІЧІЛЯ В.А.

суддів - МАРТЄВА С.Ю.„ ОСОБА_2 п

ри секретарі - ЗЕЛЕНСЬКІЙ О.І.

розглянула провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у інтересах ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду Полтави від 25 лютого 2010 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про реальний поділ, домоволодіння і встановлення порядку користування земельною ділянкою і зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, АНДРІЇВНИ про виділ у самостійну частку із спільного майна і визнання прав власності на земельну ділянку, апеляційною скаргою ОСОБА_6 у інтересах ОСОБА_3 на додаткове рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 травня 2010 року у зазначеній справі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2007 року ОСОБА_5 звернулася до суду позовом, у якому зазначила, що за договором купівлі-продажу від 28.09.90 року їй праві власності належить1/2 частина домоволодіння № 7 по вул. Сорочинської м. Полтави.

Решта 1/2 частина домоволодіння належала ОСОБА_7 та її спадкоємцям, які постійно чинять їй перешкоди як у користуванні домоволодінням, так і у користуванні земельною ділянкою.

Просила поділити реально домоволодіння, виділивши їй приміщення, що фактично перебувають у її користуванні та встановити поря;док користування земельною ділянкою відповідно до ідеальних частин власності у будинку.

Оскільки згідно до нотаріально посвідченого договору купівлі- продажу від 22.08.07 року відповідачі ОСОБА_8 і ОСОБА_9 продали належну їм іншу 1/2 частину домоволодіння по вул. Сорочинській ,7 м. Полтави ОСОБА_3, ухвалою місцевого суду від 14 вересня 2007 року допущено заміну відповідача та останнього залучено до участі у справі як відповідача (т. 1 а.с. 45, 57-58).

У жовтні 2009 року ОСОБА_5 доповнила свої вимоги та зазначила, що відповідачем ОСОБА_3 знесено частину господарських споруд, то частки власності у домоволодінні змінилися, тому просила визнати за нею право власності на 63/100 частин спірного домоволодіння.

ОСОБА_3 звернувся до суд із зустрічним позовом, у якому також просив реально поділити домоволодіння, виділити його частку у окрему інвентарну одиницю та визнати право власності на заняту ним земельну ділянку площею 0,1265 га.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 25 лютого 2010 року позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Реально поділено спірне домоволодіння за фактичним

користуванням.

Встановлено порядок користування земельною ділянкою №7 по вул. Сорочинської м. Полтави відповідно до висновку судово-технічної експертизи від 10.07.09 року відповідно до варіанту №2 (а.с.35-53) та виділено у користування ОСОБА_5 земельну ділянку площею 793 кв.м. так, як позначено на схемі барвником синього кольору.

У решті позову ОСОБА_5 відмовлено.

У позові ОСОБА_3 відмовлено повністю.

Додатковим рішенням Київського районного суду м. Полтави від 13 травня 2010 року вирішено питання щодо судових витрат.

У апеляційних скаргах на рішення та додаткове рішення порушене питання про скасування рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права та невідповідності висновків суду обставинам справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційних скарг, вважає, що останні підлягають задоволенню частково.

Відповідно до п.п.3,4 ч1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи і неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Місцевим судом вірно встановлено, що відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу від 28.09.90 року ОСОБА_5 придбала у ОСОБА_10 1/2 частину домоволодіння по вул. Сорочинській ,7 м. Полтави (т.1 а.с.7-13).

Згідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 22.08.07 року ОСОБА_8 і ОСОБА_9 продали належну їм іншу у2 частину домоволодіння по вул. Сорочинській ,7 м. Полтави ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 45, 57-58).

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в

На підставі висновку судової будівельно-технічної експертизи № 6 від 10.07.2009 року визначений єдиний варіант поділу домоволодіння, та як встановлено місцевим судом, з даним розподілом сторони погодились без будь-яких заперечень.

З урахуванням викладеного місцевий суд дійшов до вірного висновку щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_5 у частині реального поділу домоволодіння за фактичним користуванням, проте, необгрунтовано відмовив у задоволенні аналогічних зустрічних вимог ОСОБА_3 у цієї частині (т.3 а.с.162) і зазначена відмова суперечить вимогам ст. 358 ЦК України.

З урахуванням викладеного рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні зустрічних вимог ОСОБА_3 про реальний поділ домоволодіння за фактичним користуванням підлягає скасувінню із постановлениям нового про задоволення зазначених вимог.

Крім того, визначаючи порядок користування земельною ділянкою №7 по вул. Сорочинській, м. Полтави відповідно до висновку судового експерта № 6 від 10.07.09 року (т.З а.с.35-51), суд першої інстанції помилково застосував ст. 88 Земельного Кодексу України щодо земельної ділянки, яка у дійсності не є спільною частковою власністю землекористувачів та виходив із фактичного розміру ділянки у 1586 кв. м. (т.З а.с.171 на звороті).

Між тим, із таким висновком місцевого суду також не можна погодитися, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи та суд дійшов його унаслідок порушення норм матеріального права.

Будь які відомості про отримання сторонами абоїх правопопередниками спірної земельної ділянки у спільну часткову власність у справі відсутні, згідно поданих документів вони є лише титульними землекористувачами.

Згідно до ч.1 ст. 116 ЗК України 2001 року, про підстави набуття права на землю, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч.2 ст. 120 ЗК України 2001 року про перехід прав; на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю або споруд) якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, ще перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувач; переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на ти? самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно до ч. 5 ст.20 Земельного Кодексу Української PCP 1970 рою про документи, що стверджують право землекористування, право землекористуванні громадян, які проживають в сільській місцевості, засвідчується записами в земельно шнурових книгах сільськогосподарських підприємств і організацій та погосподарських книгах сільських Рад, а в містах і селищах міського типу - в реєстрових книгах виконавчих комітетів міських, селищних Рад народних депутатів.

Апеляційним судом встановлено (т.3 а.с.286-287), що згідне архівних рахунків погосподарських книг с. Івонченці, які зберігаються в Тахтаулівсько сільської раді, згідно особистого рахунку №1157 ОСОБА_7 належало станом на 1.01.79 року спірне домоволодіння розташоване на земельній ділянц площею 0,15 га.

Рішенням виконкому від 3.08.79 року частину зазначеної земельної ділянки у розмірі 0,02 га виділено у користування гр. ОСОБА_11 у звязку із придбанням останньою1/4 частини спірного домоволодіння.

Таким чином у ОСОБА_7 у користуванні залишилося 0,13 га спірної земельної ділянки та 3/4 частини спірного домоволодіння.

Протягом 1980-1985 років за особовим рахунком № 1306 ОСОБА_11 рахувалося !4 частина домоволодіння та 0,02 га земельної ділянки.

25.10.80 року особовий рахунок №1306 переоформлено із ОСОБА_11, яка вибула до м. Чигирин на ОСОБА_10.

Станом на 1985 рік, у звязку із укладенням договору купівлі- продажу №56 від 9.07.85 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 1/4 частини домоволодіння, за особовим рахунком ОСОБА_7 № 1274 залишається 1/2 частина домоволодіння, розташована на земельній ділянці 0,13 га державного земельного фонду, а за особовим рахунком № 1275 ОСОБА_10 залишається 1/2 частина домоволодіння, розташована на земельній ділянці 0,02 га державного земельного фонду.

Таким чином, з огляду на рішення виконкому від 3.08.79 року про виділення частини спірної земельної ділянки у розмірі 0,02 га у користування гр. ОСОБА_11 у звязку із придбанням 1/4 частини домоволодіння, на підставі ч.2 ст.91 Земельного Кодексу Української PCP 1970 року наступні зміни у розмірі часток в спільній власності на будинок не тягнули за собою змін встановленого порядку користування земельною ділянкою.

Крім того, оскільки порядок користування земельною ділянкою співвласниками житлового будинку визначений не угодою співвласників житлового будинку а рішенням уповноваженого органу власника земельної ділянки, зазначений порядок не міг бути переглянутий у порядку cm. 167 ЗК Української PCP 1970 року.

Відповідно до Указу Президії Верховної Ради Української PCP від 26 січня 1988 року, с. Івонченці Тахтаулівської сільської ради Полтавського району включено в межі м. Полтави з прилеглою земельною ділянкою (т.1 а.с.137).

За договором купвлі-продажу від 28.09.90 року, ОСОБА_5 придбала у ОСОБА_10 належну йому 1/2 частину домоволодіння № 7 по вул. Сорочинській м. Полтави.

Як убачається із ч. З ст. 42 ЗК України 1990 року про порядок розпорядження і використання земельних ділянок громадянами, яким жилий будинок, господарські будівлі та споруди належать на праві спільної (часткової або сумісної) власності, порядок використання і розпорядження земельною ділянкою є обов'язковіш для особи, яка згодом придбала відповідну частку в спільній власності на жилий будинок і господарські будівлі.

За таких обставин вимоги позивачки про встановлення порядку користування земельною ділянкою пропорційно праву власності у домоволодінні не ґрунтуються на законі та не можуть бути задоволені.

Крім того, з огляду на правовстановчі документи, титульний розмір земельної ділянки по вул. Сорочинській ,7 м. Полтави складає 0,15 га.

Оскільки у основу судово-експертного висновку покладено визначення порядку користування земельною ділянкою по вул. Сорочинській ,7 м. Полтави площею 0,1586 кв.м. (с урахуванням самозахвату), такої висновок не може бути покладений у обґрунтування судового рішення, а визначаючи порядок таким чином суд першої інстанції перебрав на себе функції власника земельної ділянки - органу місцевого самоврядування та узаконив самозахват 0,0086 кв. м. з боку співвласників спірного домоволодіння у сусідів.

Оскільки вимоги сторін щодо виділу частки домоволодіння взаємно задоволені, спір має майновий характер, з урахуванням вимог ст. 88 ЦПК України слід перерозподілити й судові витрати виходячи з їх розміру на час подачі позовних вимог, тому додаткове рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 травня 2010 року також не може залишатися без зміни.

З урахуванням сплаченого сторонами, слід достягнути на користь держави із ОСОБА_5 1576 грн. 66 коп., а із ОСОБА_3 1692,5 коп. судового збору.

Також слід достягнути на користь Територіального управління Державної судової адміністрації України у Полтавській області із ОСОБА_5 21 грн. 50 коп., а із ОСОБА_3 22 грн. 50 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду.

Решта доводів апеляційної скарги не містить у собі нових фактів чи засобів доведення, яки б спростовували інші висновки суду першої інстанції.

Місцевим судом правильно відмовлено ОСОБА_3 у позові щодо присвоєння самостійного порядкового номеру виділеному у окрему одиницю домоволодінню, оскільки зазначене є компетенцією органів місцевого самоврядування і такого права у справі ніхто не оспорював.

Також обґрунтовано відмовлено ОСОБА_3 у визнанні права власності на земельну ділянку площею 1265 кв. м., оскільки порядок набуття права власності на земельну ділянку визначено ст. 118 ЗК України 2001 року.

За таких обставин рішення і додаткове рішення суду першої інстанції і підлягають частковому скасуванню з постановлениям нового по суті заявлених вимог.

Керуючись ст.ст. 303, п.3,4 ст. 309, ст.313,314,316 ЦПК України, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційні скарги ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у інтересах ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 25 лютого 2010 року та ОСОБА_6 у інтересах ОСОБА_3 на додаткове рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 травня 2010 року задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 25 лютого 2010 року у частині відмови у задоволенні зустрічних вимог ОСОБА_3 про реальний поділ домоволодіння за фактичним користуванням а також у частині встановлення порядку користування земельною ділянкою скасувати.

Доповнити перше речення резолютивної частини рішення Київського районного суду м. Полтави від 25 лютого 2010 року зазначенням про

одночасне часткове задоволення позовних вимог щодо поділу домоволодіння № 7 по вул. Сорочинській м. Полтави і ОСОБА_3.

У задоволенні вимог ОСОБА_5 про встановлення порядку користування земельною ділянкою № 7 по вул. Сорочинській м. Полтави відмовити.

Достягнути на користь держави із ОСОБА_5 1576 грн. 66 коп., а із ОСОБА_3 1692,5 коп. судового збору.

Достягнути на користь Територіального управління Державної судової адміністрації України у Полтавській області із ОСОБА_5 21 грн. 50 коп., а із ОСОБА_3 22 грн. 50 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду.

Решту рішення залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий у справі: підпис

Судді: підписи

З оригіналом згідно: