Червоноградський міський суд Львівської області
Справа № 2-2458/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2010 року Червоноградський міський суд Львівської області в

складі: головуючого - судді Савуляка Р.В.

при секретарі Бицькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Червонограді справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, приватного натаріуса Червоноградського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання договору купівлі - продажу недійсним, та справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та вселення у будинок,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та приватного нотаріуса Червоноградського нотаріального округу ОСОБА_4, посилаючись на те, що їй на праві особистої власності належить будинок №7, що по вул.. Вишневій (пос. Ватутіно) у м. Червонограді Львівської області з господарськими будівлями та земельною ділянкою для обслуговування зазначеного будинку.

На початку квітня 2008 року до неї звернувся її родич і похресник ОСОБА_2 із пропозицією укласти договір довічного утримання, згідно якого вона мала передати останньому свій будинок із господарськими спорудами та землею, а він за то мав утримувати її до смерті.

10 квітня 2008 року вона із ОСОБА_2 поїхала до приватного нотаріуса ОСОБА_5, який мав уже всі підготовлені документи.

У нотаріальній конторі їй запропонували розписатися де потрібно, не роз»яснивши зміст договору.

У подальшому відношення ОСОБА_2 до неї різко змінилося. Всупереч очікуванням, їй ніхто не надавав жодної допомоги, більше того, почали принижувати її і вимагати грошей за догляд.

Вона хотіла розірвати договір довічного утримання, звернувшись за допомогою до родичів.

Тоді з»ясувалося, що 10 квітня 2008 року, між нею та ОСОБА_2 був укладений не договір довічного утримання, а договір купівлі-продажу житлового будинку по вул. Вишневій №7, що у м. Червонограді.

На думку позивачки ОСОБА_1, відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та приватний нотаріус ОСОБА_4 навмисно ввели її в оману, замість договору довічного утримання, 10 квітня 2008 року, уклали договір купівлі - продажу, внаслідок чого вона залишилася без житлового будинку.

Просила на підставі ч.З ст.16, ст.ст.203,216,230 ЦК України визнати недійсним договір купівлі - продажу житлового будинку з господарськими будівлями і надану під будівництво і обслуговування житлового будинку і господарських будівель земельну ділянку, що знаходиться по вул. Вишневій №7, у м. Червонограді Львівської області, укладений 10 квітня 2008 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 і стягнути із ОСОБА_2 20 000 гривень моральної шкоди.

Крім того, ОСОБА_1 звернулася із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом, а саме будинком №7, що по вул Вишневій у м. Червонограді.

У своїх вимогах ОСОБА_1 посилається на те, що у звязку із оскарженням нею договору купівлі - продажу будинку від 10 квітня 2008 року ОСОБА_2 вигнав її із помешкання, поміняв замки на дверях, вхід на подвір'я замотав дротом.

Вона проживає у сусідів і не може потрапити до дому.

Просила постановити рішення яким вселити її у будинок по вул. Вишневій №7 в м. Червонограді, та зобовязати ОСОБА_2 не чинити їй перешкод у користуванні зазначеним житлом.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свої вимоги підтримала покликавшись на обставини викладені в позовній заяві та додатково пояснила, що у зазначеному будинку вона проживала із 1958 року. Будинок будувала із чоловіком, який вже помер.

Власних дітей не має.

Відповідач ОСОБА_2 є її похресником і сином двоюрідної сестри.

10 квітня 2008 року, на вимогу ОСОБА_2, вона поїхала до приватного нотаріуса ОСОБА_4, якого найняв ОСОБА_2, де підписувала документи про договір довічного утримання. На той час, вона не розуміла, що це не був договір довічного утримання а договір купівлі-продажу.

Також нею був укладений договір про постійне проживання у зазначеному будинку.

В кінці 2009 року ОСОБА_2 почав виганяти її із будинку. Тому вона, на початку січня 2010 року, пішла проживати до ОСОБА_7, із яким уклала церковний шлюб.

У будику ОСОБА_7 ще проживає дочка останнього із своїми дітьми, тому вона хоче повернутися до дому.

Відповідач ОСОБА_2 зачинив браму, привязав собаку на подвірї і вона не може зайти у будинок.

Просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовних вимог ОСОБА_1 не визнав та пояснив, що у квітні 2009 року, остання сама запропонував укласти договір-купівлі продажу зазначеного будинку.

10 квітня 2008 року такий договір був укладений між ним та позивачкок Разом із зазначеним договором, між ним і його дружиною ОСОБА_3 з однієї сторони, та ОСОБА_1 з другої, була оформлена заява, згідно якої останній надавалося право по життєвого проживання у цьому будинку.

Після оформлення всіх документів у нотаріальній конторі, він завіз ОСОБА_1 до дому і віддав її кошти за будинок - 30 000 доларів США.

Відповідач стверджує, що ні він, ні його дружина ОСОБА_3, не чинять перешкод позивачці у користуванні будинком по вул. Вишневій №7 в м Червонограді.

На початку 2010 року ОСОБА_8 вийшла заміж за ОСОБА_7 і пішла жити до нього. Після укладення шлюбу, ОСОБА_1, разом із ОСОБА_7 хотіли поселитися у його будинку. Тому він, звичайно, був проти цього і не впускав їх на подвіря.

Просив у вимогах позивачки відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 заперечила та пояснила, що остання дійсно мата намір продати їм спірний будинок, а вони, відповідно, купити цей будинок.

10 квітня 2008 року, у нотаріальній конторі, приватний нотаріус ОСОБА_9, годину розяснював їм (у тому числі ОСОБА_1П.) суть зазначеної угоди, Після чого її чоловік відвіз ОСОБА_1 до дому і віддав її гроші - 30 000 доларів США.

Позивачка продовжувала проживати у їхньому будинку і її ніхто не виганяв. Потім у ОСОБА_1 стався серцевий напад і її свекруха довший час доглядала за нею.

Після одужання ОСОБА_1 повернулася до дому. До неї стали приходити друзі, а потім та пішла проживати до ОСОБА_7

Особисто вона перешкод позивачці у користуванні спірним будинком ніколи не чинила і не чинить.

Просила у вимогах ОСОБА_1 відмовити.

Приватний нотаріус Червоноградського нотаріального округу ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 заперечив та пояснив, що при укладенні договору купівлі - продажу будинку по вул. Вишневій №7 в м. Червонограді, він розяснював сторонам правові наслідки такої угоди. Розумів, що ОСОБА_1 є особою похилого віку, тому намагався більш детально розяснити останній наслідки такої угоди. Хотів переконатися чи дійсно є її добра воля на відчуження будинку.

Лише після того як ОСОБА_1 висловила своє бажання відчужити будинок, був укладений договір купівлі продажу.

У той же день, з ініціативи сторін, була складена заява про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надають право постійного по життєвого проживання ОСОБА_1 у даному будинку.

Позов до нього, як нотаріуса, вважає надуманим. Тому просив відмовити у ньому.

Вислухавши пояснення сторін та свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_3 А П ., ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_7, оцінивши наявні у справі письмові документи суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити частково виходячи із наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 квітня 2008 року між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу який був посвідчений приватним нотаріусом Червоноградського нотаріального округу ОСОБА_4згідно умов якого ОСОБА_1 продала а ОСОБА_2 купив житловий будинок з господарським будівлями і наданих під будівництво і обслуговування житлового будинку і господарських будівель земельну ділянку, що знаходиться по вулиці Вишневій 7 в м. Червонограді, Львівської області

Крім того, 10 квітня 2008 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з однієї сторони, та ОСОБА_1 з другої, у нотаріальній конторі склали заяву, згідно якої, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надають ОСОБА_1 право постійного, по життєвого та безоплатного проживання у проданому нею будинку, по вул. Вишневій №7 (а.с. 132-133).

Після укладання договору купівлі - продажу, ОСОБА_1 залишилася проживати у зазначеному будинку як член сімї ОСОБА_2, відтак вона, відповідно до ст..ст.64,65 ЖК України, має такі ж права і обовязки щодо користування даним жилим приміщенням як і його власники.

У той же час, із кінця 2009 року відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 загострилися, ОСОБА_1 пішла проживати до ОСОБА_7 і коли хотіла повернутися до дому, то ОСОБА_2 став чинити їй перешкоди, а саме замінив замок у вхідних дверях та не впускає її у будинок.

Зазначене ствердили в суді свідки ОСОБА_11, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_14, ОСОБА_13 і не заперечується в судовому засіданні самим ОСОБА_2

Відтак суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 чинить перешкоди ОСОБА_1 у користуванні нею будинком №7, що по вул. Вишневій у м. Червонограді.

Тому в цій частині її вимоги слід задовольнити.

Що стосується вимог ОСОБА_1 до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та приватного нотаріуса Червоноградського нотаріального округу ОСОБА_4 щодо визнання недійсним договору купівлі - продажу від 10 квітня 2008 року укладеного між нею та ОСОБА_2, та стягнення з останнього 20 000 гривень моральної шкоди, то такі не можуть бути задоволеними із наступних підстав.

Як передбачено ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього кодексу), такий правочин визнається недійсним.

Обман має місце, якщо стона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Сторона, яка застосувала обман, зобовязана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у звязку з вчиненням цього правочину.

У відповідності до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду страв про визнання правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину.

На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу у діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла піл впливом обману.

Із матеріалів справи убачається, що договір купівлі - продажу від 10 квітня 2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений у відповідності до вимог ст.203 ЦК України, зокрема зміст правочину не суперечить вимогам ЦК України. Приватний нотаріус ОСОБА_9 ретельно перевірив обсяг цивільної дієздатності сторін, волевиявлення учасників було вільним і відповідало його внутрішній волі. Правочин вчинений у формі встановленій законом і був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. При тому; не були порушені житлові права ОСОБА_1, оскільки за нею було забезпечене право постійного, по життєвого та безоплатного проживання у зазначеному будинку.

Що стосується тверджень ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_15, а також свідків ОСОБА_11, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_14, ОСОБА_13, які в суді стверджували, що позивачку обдурили, а саме замість договору довічного утримання уклали договір купівлі - продажу і не заплатили їй грошей за проданий будинок, то такі не можуть братися до уваги, оскільки власноручний підпис позивачки під умовами договору беззаперечно свідчить за те, що остання повністю була ознайомлена із його змістом та всіма цивільно-правовими наслідками його укладання.

Крім того, свідок ОСОБА_16 в суді заперечувала пояснення вищезазначених свідків і стверджувала, що ОСОБА_1 у квітні 2008 року дійсно добровільно і у свідомості продала свій будинок її сину, отримавши за це 30 000 доларів США.

Свідок ОСОБА_12 в суді стверджувала, що ОСОБА_2, перед тим як придбати будинок у ОСОБА_1, продав свій будинок у смт. Гірник, Львівсько області.

Тому жодних доказів того, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 та приватниий нотаріус Червоноградського нотаріального округу ОСОБА_9 своїми діями ввели в оману позивачку, щодо обставин які впливають на зміст правочину позивачкою та її представником не представлено, а судом не здобуто.

Відтак у вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, приватного натаріуса Червоноградського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання договору купівлі - продажу недійсним від 10.04.2008 року та стягнення моральної шкоди із ОСОБА_2 в сумі 20 000 гривень слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10,62, 212 ЦПК України, ст. ст.16, 203,

204, 207,209,215,216,230,391 ЦК України, ст.ст. 64,65 ЖК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні будинком №7, що по вул. Вишневій, в м. Червонограді Львівської області та вселити її у зазначений будинок.

У вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, приватного нотаріуса Червоноградського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі - продажу житлового будинку з господарськими будівлями і наданої для будівництва обслуговування цього житлового будинку і господарських будівель земельної ділянки, що по вул. Вишневій,№7, в м. Червонограді Львівської області від 10 квітня 2008 року - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 12 гривень 50 коп. судових витрат, та 41 гривню витрат за ІТЗ процесу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Савуляк Р.В.