Ленінський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 2-642/2010 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2010 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого - судді Нікітенко Н.П., при секретарі Висоцькій О.О..,за участю адвоката ОСОБА_1»янко І.О.., розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного казначейства України, УМВС України в Дніпропетровській області, Прокуратури Дніпропетровської області, про відшкодування шкоди, завданої органами досудового слідства

В с т а н о в и в :

позивачка звернулася до суду з позовом до Державного казначейства України, УМВС України в Дніпропетровській області, Прокуратури Дніпропетровської області про відшкодування шкоди, завданої органами досудового слідства, в якому зазначила, що в 2006 році незаконно було порушено кримінальну справу, в рамках якої щодо неї були вчинені певні процесуальні дії, які обмежили та порушили її права і свободи.

Так, постановою слідчого СВ Жовтневого РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 23.06.2006 року було порушено кримінальну справу за фактом шахрайства, вчиненого відносно ТОВ «Мостбуд» за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Проте в мотивувальній частині постанови було зазначено її прізвище , як особи що підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ст.190 КК України, а також викладені відомості, що не відповідають дійсності.

Позивач вважала постанову про порушення кримінальної справи за фактом скоєння злочину незаконною, оскільки на момент порушення кримінальної справи слідчому була відома особа, підозрювана у вчиненні злочину , що не відповідає вимогам ч.2 ст.98 КПК України та Постанові Пленуму Верховного суду України від 11.02.2005р №1 «Про деякі питання, що виникають під час розгляду судами України скарг на постанови органів дізнання, слідчого, прокурора по порушення кримінальної справи» , а також кримінальна справа була порушена на підставі неперевірених відомостей, припущеннях зацікавлених осіб, що є недопустимим.

З цих підстав постанову слідчого від 23.06.2006року було скасовано ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.10.2007 року, а в порушенні кримінальної справи відносно неї за фактом шахрайства, вчиненого відносно ТОВ «Мостбуд», тобто за ознаками злочину, передбаченого ст.190 ч.2 КК України,- відмовлено.

За період провадження досудового слідства по справі - 13 місяців , щодо неї 03.11.2006 року було обрано запобіжний захід - підписку про невиїзд, а також 03.11.2006 року вона була допитана в якості підозрюваної .

Окрім цього, постановою слідчого Мельникової А.Н. від 26.06.2006р було накладено арешт на автомобіль НОМЕР_1, який належить їй, а 27.06.2006 року постановою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за поданням слідчого Мельникової А.Н. було накладено арешт на грошові кошти у видатковій частині на розрахунковому рахунку в філії ЗРУ ЗАТ КБ «Приватбанк», а також на інших її рахунках, відкритих в філії ЗРУ ЗАТ КБ «Приватбанк».

Позивач вважає , що у неї виникло право на відшкодування шкоди у звязку з відмовою в порушенні кримінальної справи, незаконним накладенням арешту на майно, та іншими процесуальними діями, що обмежили та порушили її права і свободи.

В судовому засіданні позивачка та її адвокат підтримали позовні вимоги , просили суд стягнути з Державного казначейства 25000 грн моральної шкоди та 19120 грн за надання юридичної допомоги.

Представник державного казначейства заперечує проти позову , вважає , що позивач не довела причинення моральної шкоди, а стягнення коштів на юридичну допомогу не передбачено законодавством.

Представник прокуратури позов не визнала, посилаючись на те, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження завдання їй моральної шкоди, а також посилаючись на те, що у позивачки відсутні підстави для відшкодування за рахунок державного бюджету заподіяної моральної шкоди та витрат за надання юридичної допомоги у заявленому розмірі позовних вимог, просить в позові відмовити.

Представник УВС України в Дніпропетровській області до судового засідання не з»явився , про день та час слухання справи повідомлений , заперечень не надав.

Вислухавши пояснення сторін , адвоката , дослідивши матеріали справи , суд вважає позов обґрунтованим , але таким , що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров»я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов»язком держави.

«Загальна декларація прав людини», прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року у статті 9 передбачає, що ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання. Також у статті 11 передбачено, що кожна людина, обвинувачена у вчиненні злочину, має право вважатися невинною доти, поки її винність не буде встановлена в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду, при якому їй забезпечують усі можливості для захисту.

Згідно п.2 ч.2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

Частиною першою ст. 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування , як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органів дізнання, попереднього /досудового/ слідства, прокуратури та суду.

Відповідно до п.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного притягнення, як обвинуваченого, незаконного проведення в ході розслідування кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

У випадках, зазначених у цій нормі, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб, органів дізнання, попереднього слідства, прокуратуру і суду.

Згідно ст.3 цього ж Закону громадянинові відшкодовуються (повертаються): судові витрати; суми, сплачені у звязку з наданням йому юридичної допомоги; моральна шкода.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, яка її завдала, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок незаконного застосування запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд.

Судом встановлено , що постановою слідчого СО Жовтневого РО ДГУ УМВС України у Дніпропетровській області ОСОБА_4 23.06.2006 року було порушено кримінальну справу по факту шахрайства, скоєного відносно ТОВ «Мостбуд» за ознаками злочину, передбаченого ч.2, ст. 190 КК України. Незважаючи на те, що кримінальна справа була порушена по факту скоєння злочину, в тексті постанови названа винна особа - ОСОБА_2, яка пізніше була допитана у якості підозрюваної.

Було накладено арешт на майно ОСОБА_2

Справа була порушена 23.06.2006 року, її розслідування тривало 15 місяців.

Постановою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25.09.2007 року позивачці було відмовлено у задоволенні скарги про скасування постанови про порушення кримінальної справи.

04.10.2007 року постановою Дніпропетровського апеляційного суду її скарга була задоволена, скасована постанова Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.02.2007 року та постанова слідчого СО Жовтневого РО ДГУ УМВС України у Дніпропетровської області від 23.06.2006 року. Відмовлено у порушенні кримінальної справи за ст.190 ч.2 КК України відносно неї.

Крім того , незважаючи на те, що постановою Дніпропетровського апеляційного суду постанову про порушення кримінальної справи №63061732 було скасовано, арешт з майна позивачки знято не було, що підтверджується довідкою про те, що арешт , накладений 30.06.2006 року було знято лише 06.03.2008 року за рішенням суду.

У зв?язку із порушенням та розслідуванням кримінальної справи, 12.07.2006 року між ОСОБА_2 та Українсько-американським товариством з обмеженою відповідальністю консалтингова компанія «Фарго» був укладений договір про надання юридичних послуг № 12/07/06-1 від 12.07.2006 року . На виконання умов цього договору 18.07.2006р ОСОБА_2 здійснила оплату послуг в сумі 6120 грн 00 коп, що підтверджується квитанцією банку.

Після розірвання договору з компанією «Фарго», ОСОБА_2 звернулась за захистом до адвоката ОСОБА_5, після чого між ОСОБА_2 та адвокатом ОСОБА_5 було укладено договір № 59 від 13 05.2007 року та 87/2 від 01.09.2007 року , згідно яких проведено оплату послуг адвоката загалом у розмірі 4000 грн.

Тобто , в рамках розслідування кримінальної справи, позивачкою було сплачено загалом 10120 грн 00 коп.

Відповідно до ст. 79,88 ЦПК України судові витрати підлягають відшкодуванню.

З метою захисту своїх інтересів щодо неправомірного притягнення до кримінальної відповідальності позивачка уклала договори № 120 від 26.11.2007 року та № 22 від 12.08.2008 року для надання адвокатської допомоги за заявою про відшкодування шкоди, завданої органами досудового слідства. На виконання умов обох договорів ОСОБА_2 сплатила адвокатські послуги у розмірі 9000 грн 00 коп.

Позивачкою ОСОБА_2 за період з 2006 по 2010 рік за надання адвокатської допомоги було сплачено загальну суму в розмірі 19120 грн. 00 коп., у тому числі за надання адвокатської допомоги на стадії досудового слідства 10120 грн . на стадії подання та розгляду заяви про відшкодування шкоди, завданої органами досудового слідства 9000 грн. витрати позивачки підтверджені належними доказами , тому вимоги про стягнення коштів за надання юридичних послуг підлягають задоволенню в повному обсязі.

Позовні вимоги позивачки в частині стягнення моральної шкоди обґрунтовані , але підлягають частковому задоволенню з наступних підстав :

протягом тривалого часу позивачка знаходилась під слідством , на майно ОСОБА_2 був накладений арешт , який позбавив її права користуватися майном та коштами .

Крім того , обранням запобіжного заходу стосовно ОСОБА_2 у виді підписки про невиїзд було обмежено її право вільного вибору та зміни місця проживання.

Оскільки відносно ОСОБА_2 кримінальна справа була закрита за відсутністю складу злочину, тобто по реабілітуючим підставам, суд вважає, що заподіяна моральна шкода повинна відшкодовуватись державою.

Суд вважає, що моральні страждання позивачці , дійсно, були спричинені незаконним кримінальним переслідуванням, притягненням в якості підозрюваної, обмеження тривалий час у вільному пересуванні та виборі місця проживання, незаконному накладанні арешту на майно.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості ( ч.3 ст. 23 ЦК України).

Пленум Верховного суду України в п.9 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди» також звертає увагу на те, що розмір відшкодування моральної шкоди повинен визначатися залежно від характеру й обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат і з урахуванням інших обставин; при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, виходячи із засад виваженості, справедливості та розумності, суд враховує характер моральних страждань, заподіяних внаслідок психологічного впливу у зв»язку з незаконним кримінальним переслідуванням на протязі більше 13 місяців, обмеження конституційних, майнових та немайнових прав ОСОБА_2, порушення нормальних життєвих зв»язків, втрату перспективи росту на роботі, фізичний та душевний біль позивачки та визначає, що сумма моральної шкоди, яка вказанна в позовній заяві 25000 грн, є занадто високою.

З урахуванням вищенаведенного суд визначає розмір відшкодування завданої ОСОБА_2 моральної шкоди у 10000 гривень.

На підставі викладеного , керуючись ст. 56 Конституції України, ст. 23,386,1167, 1176,1192 ЦК України, ст. ст. 31, 79, 88, 119, 120 ЦПК України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», суд

В и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_2 до Державного казначейства України, УМВС України в Дніпропетровській області, Прокуратури Дніпропетровської області, про відшкодування шкоди, завданої органами досудового слідства задовольнити частково .

Стягнути з Державного Бюджету України через Управління по обслуговуванню кошторисів бюджетних установ Державного казначейства України з єдиного казначейського рахунку № 3271, ОПЕРУ ДКУ, код 20055032 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 10000 ( десять тисяч )грн.;

Стягнути з Державного Бюджету України через Управління по обслуговуванню кошторисів бюджетних установ Державного казначейства України з єдиного казначейського рахунку № 3271, ОПЕРУ ДКУ, код 20055032 на користь ОСОБА_2 витрати, понесені нею у звязку з наданням їй юридичної допомоги в звязку з притягненням до кримінальної справи розмірі 10120,00 грн .

Стягнути з Державного Бюджету України через Управління по обслуговуванню кошторисів бюджетних установ Державного казначейства України з єдиного казначейського рахунку № 3271, ОПЕРУ ДКУ, код 20055032 на користь ОСОБА_2 витрати , понесені нею у звязку з наданням їй юридичної допомоги в звязку з відшкодуванням шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органами досудового слідства, прокуратури, судів в розмірі 9000,00 грн.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Суддя: Н.П. Нікітенко