Ленінський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 2-361/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2010 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя у складі :

головуючого судді Козлової Н.Ю.,

при секретарі Вакареско Н.С.,

за участю прокурора Малої О.Р.,

адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3-тя особа: орган опіки та піклування Ленінського району м.Запоріжжя про позбавлення батьківських прав.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який в порушення духовних та моральних принципів протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків по утриманню, вихованню, навчанню своєї неповнолітньої дитини.

В позові позивачка зазначила, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 27 серпня 1999 року по 03 грудня 2003 року. Від даного шлюбу у них народилася донька - ОСОБА_4. Після народження дитини, стосунки між ними стали псуватися. Подружжя мешкало у батьків позивачки, оскільки ОСОБА_3 не працював і сімю утримувати не міг. 3 часом чоловік почав влаштовувати дома гучні сварки під час яких завдавав дружині телесні ушкодження. Домашні сварки відбувалися на очах маленької дитини, що не могло не відобразитися на психічний та моральний стан дитини. Дівчина стала дуже вразливою та замкнутою. 3 2002 року подружжя перестало мешкати разом і у грудні 2003 року шлюб їх був розірваний за рішенням суду, а з 13. 11.2003 року з ОСОБА_3 за рішенням суду почали стягувати аліменти на утримання дитини. Після розірвання шлюбу, за усною домовленістю з дружиною, ОСОБА_3 виявив бажання кожної суботи брати доньку до себе у гості та проводити з нею час. Саме так було протягом двох місяців, після чого позивачка стала примічати, що відповідач бере дитину у стані алкогольного спяніння, на що вона зробила йому зауваження, після чого відповідач взагалі припинив свої побачення з дитиною.

У судовому засіданні позивачка, наполягаючи на позові довила суду, що відповідач протягом тривалого часу не піклується про фізичний та духовний стан дитини, не забезпечує їй необхідного харчування та медичного догляду, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Тому, враховуючи, що відповідач байдуже ставиться до своєї родини, протягом тривалого часу не відвідував своєї доньки, не надавав їй матеріальної допомоги, позивачка просить суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно їхньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно висновку органу опіки та піклування Ленінської райадміністрації, поведінка ОСОБА_3 свідчить про відсутність у нього духовних та моральних принципів необхідних для виховання дитини, а його небажання утримувати свою дочку, надають право органу опіки та піклування просити суд позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Прокурор, наполягаючи на позові довів суду, що відповідач є батьком неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, але незважаючи на ці обставини, відповідач протягом тривалого часу не займався вихованням та утриманням своєї дитини.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 факти, що викладені у позовній заяві, визнав, але проти позову заперечував, пояснюючи, що він намагався допомагати дитині матеріально, намагався також зустрічатися з донькою, але позивачка всяк раз перешкоджала йому бачити дитину та спілкуватись з нею.

Для можливості обґрунтувати свої заперечення проти позову, а також для надання інших доказів по справі, у судових засіданнях декілька разів була об»явлена перерва, але ніяких пояснень та жодних доказів, які б спростовували викладені у позові факти, відповідач не надав.

Розглянувши материали справи, вислухавши пояснення зявившихся у судове засідання осіб, а також дослідивши висновок представника служби у справах неповнолітніх, та інші докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що позов предявлений обгрунтовано і підлягає задоволенню за наступних підстав :

Відповідно до ст.. 150 СК України батьки несуть обовязки по вихованню та розвитку дитини.

Законом України «Про охорону дитинства» батьки забов»язані виховувати дитину, пілкуватися про її стан здоров»я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти.

Законом предбачено, що у разі встановлення судом не виконання батьками своїх обов»язків, їх не належного ставлення до дитини, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав відносно дитини на підставі ст..164 СК України.

Приймаючи до уваги, що висновки про відсутність у ОСОБА_3 духовних та моральних принципів, необхідних для виховання дитини, а також його небажання утримувати свою доньку, маючи на меті захист прав неповнолітньої дитини, а також враховуючи, що відповідач мав обактивну можливість спілкуватися з дитиною, проте свідомо не бажав цього робити, тобто нехтував своїми батьківськими обовязками, слід позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_4.

Керуючись ст.ст. 141, 150,164,180 СК України, ст.ст. 10, 60, 81, 88, 212, 228, 367 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Суддя