Справа № 2-38/10 рік,
2-77/2009, 2-235/2008,
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2010 року Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Зінченко Ю.Є.

при секретарі Колтур Я.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи - Виконком Московської районної в м. Харкові ради, Орган опіки та піклування Московської районної в м. Харкові ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи Виконком Московської районної в м. Харкові ради, Орган опіки та піклування Московської районної в м. Харкові ради про зміну договору найму житлового приміщення та вселення, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися з позовом до суду в якому зазначили, що вони є наймачами квартири №3 розташованої у буд.№15 по вул. Івана Камишева у м. Харкові, також у даній квартирі прописані ОСОБА_4 та її два малолітні сини ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1) та ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_2). Наймачем даної квартири, відповідно до рішення Московського РВК № 216/12 от 07.06.2005року є ОСОБА_1. Відповідач після народження сина ОСОБА_5, тобто з 1996 року постійно мешкає за адресою свого чоловіка, а саме АДРЕСА_1. Ніякого майна та особистих речей ОСОБА_4 у квартири № 3 розташованої у буд.№15 по вул. Івана Камишева не залишилось, комунальні послуги вона не сплачує та взагалі з позивачами не спілкується, та потреби у користуванні спірною квартирою відповідач не має. На підставі цього просять суд визнати ОСОБА_4 та її малолітніх дітей, а саме ОСОБА_5 та ОСОБА_6 такими, що втратили право користування спірною квартирою.

Позивачі зі своїм представником в судовому засідання позов підтримали та просили задовольнити в повному обсязі.

Відповідач зі своїми представниками в судовому засідання позовні вимоги позивачів не визнали та підтримали зустрічні позовні вимоги в яких зазначили, що вона ОСОБА_4 та її малолітні діти прописані у квартирі №3 яка розташована у буд.№15 по вул. Івана Камишева у м. Харкові. На цей час вона не має можливості мешкати у даній квартирі, тому як позивачі перешкоджають їй здійснювати користування, та з 1996 року вона мешкає у свого чоловіка за адресою АДРЕСА_2, в квартирі залишилися її особисті речі.

Представник третьої особи - Виконкому Московської районної в м. Харкові ради в судове засідання не зявився, але надав до суду письмову заяву в якій просив розглядати справу без його участі та прийняти рішення на розсуд суду.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Московської районної в м. Харкові ради в судовому засіданні проти позову в частині визнання втрати права користування спірною квартирою відповідача не заперечували, але заперечували проти визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням її малолітніх дітей, оскільки у такому разі порушаться їх права на участь у приватизації майна. В останнє судове засідання представник органу опіки та піклування не з'явився, але надав до суду письмову заяву в якій просив розглядати справу без своєї участі та прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини на підставі наявних у справі документів.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази вважає, що основний позов підлягає задоволенню в повному обсязі, зустрічний позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у квартирі АДРЕСА_3 сім осіб: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5(ІНФОРМАЦІЯ_1) та ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_2). На цей час постійно мешкають позивачі, чоловік позивача ОСОБА_7 та їх малолітній син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідач ОСОБА_4 з 1996 року та ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1) та ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_2) постійно мешкають АДРЕСА_4, цей факт підтверджується поясненнями ОСОБА_4

Згідно довідки №452 видана Управлінням освіти Фрунзенського району від 17.10.2006 року, ОСОБА_5 навчається у школі №49 Фрунзенського району, яка розташована: м. Харків, вул. Харківський дивізій 7/3.

Згідно довідки дошкільного учбового закладу №265 Фрунзенського району, який знаходиться за адресою: м. Харків, пр. Московський 212/1, що ОСОБА_5 відвідував його з 2000 року по 2003рік.

Згідно довідки міської дитячої поліклініки №12 Московського району від 07.11.2006 року, ОСОБА_5 на обліку не перебуває.

Згідно акт КЖЕП від 07.11.2006 року, ОСОБА_4 в спірній квартирі не мешкає.

Відповідно до п.1,3 ст. 60. ЦПК України Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Таким чином судом встановлено, що відповідач не мешкає у спірній квартирі 12 років, з 1996 року відповідач постійно мешкає у двокімнатній квартирі АДРЕСА_5, яка належить її чоловіку.

Відповідно до ст.71 ЖК України При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

У зустрічному позові позивач посилається нате, що їй чинять перешкоди у користуванні квартирою № 3 розташованої у буд. № 15 по вул. Івана Камишева у м. Харкові.

Ці доводи суд вважає такими, що не найшли свого підтвердження, оскільки на протязі 12 років вона не зверталася до суду з позовом про вселення, також не залишала заяви про збереження житлової площі, що підтверджується довідкою КЖЕП №1242 від 03.11.2006 року, також відповідно до довідки Московського РВ ХМУ УМВС України у Харківській області №67/30222 от 13.11.2006 року про те, що відповідач з заявою про примусове виселення не зверталась, Крім того, у своїх поясненнях позивач за зустрічним позов посилалась на те, що вона постійно приймала участь у сплаті за комунальні послуги, але доказів цьому не надала.

Відповідно до п.10,11 Постанови Верховного Суду України від 12.04.1985 року У справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Наймачеві або членові його сім'ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо).

Суд вважає, що відповідач не довела поважність причини своєї відсутності.

У своїх позовних вимогах у зустрічному позові ОСОБА_4 просить змінити договір найма квартири №3 по вул. Івана Камишева у буд.15 м. Харкові, виділити їй у користування кімнату та вселити її у дану квартиру. Відповідно до ст.. 63. ЖК України, предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом. Згідно ст. 104 ЖК України, член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. Суд вважає, що дана вимога не відповідає закону та правовим нормам, тому як відповідно до п.2 ст.50 ЖК України при наданні жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за дев'ять років, крім подружжя.

Відповідно до ст.. 29. ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років або яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Діти мешкають за місцем проживання батьків, за адресою АДРЕСА_2, тому суд вважає, що реєстрація повинна бути за місцем постійного проживання.

На підставі вищевикладеного, суд задовольняє первісні позовні вимоги позивачів та визнає ОСОБА_4 та її неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_6.

В задоволені зустрічних позовних вимог, суд відмовляє в повному обсязі.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. ст. 10,11,60,61, 88,174, 209,212,214,215 ЦПК України, ст. 29 ЦК України, ст.ст. 50,48,63,71,104 ЖК України, суд

В И Р І Ш И В:

Первісний позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 та її неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_6.

У задоволенні зустрічного позову відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в апеляційний суд Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-тиденний термін з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подачі після цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги, або у порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлений 09.04.2010 року.

Суддя Московського районного

суду м. Харкова ОСОБА_9