Справа № 2 2833/10
«14» вересня 2010 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі
головуючого судді Целуха А.П.,
при секретарі судового засідання Корнієнко Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог приватне підприємство «АКС», приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_8 державна нотаріальна контора, Перша ОСОБА_8 державна нотаріальна контора про визнання купівлі продажу, дарування недійсними, визнання права власності на спадкове майно та витребування майна з чужого незаконного володіння, -
В Малиновський районний суд м.Одеси 13.01.2003 року звернулася ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_9 про визнання угоди дійсною та визнання права власності на квартиру (т.1, а.с. 2 3).
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27.01.2003 року (головуючий суддя Джабурія О.В.), ухваленим у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_9 про визнання угоди дійсною та визнання права власності на квартиру, позовні вимоги позивача задоволені в повному обсязі (т.1, а.с. 13 14).

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 07.10.2004 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 27.01.2003 року (головуючий суддя Джабурія О.В.) скасовано, справу направлено на новий розгляд (т.1, а.с. 166).

У звязку зі смертю ОСОБА_9 до справи була залучена його дружина ОСОБА_1 яка звернулась до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_10, ОСОБА_11, третя особа ОСОБА_12 про визнання права власності на спадкове майно, визнання договору купівлі продажу квартири недійсним, який був прийнятий судом до спільного провадження і в подальшому доповнений та змінені (т.1, а.с. 174 176, 210 213, 227 230, 292 294).

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 28.04.2005 року (суддя Демченко О.М.) по справі була призначена та проведена судова почеркознавча експертиза, за результатами якої було складено та приєднано до матеріалів справи експертний висновок № 4206 від 29.08.2005 року (т.1, а.с. 261 264).

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 25.12.2006 року (головуючий суддя Демченко О.М.) позов ОСОБА_2 до ОСОБА_9 про визнання угоди дійсною та визнання права власності на квартиру було залишено без розгляду (т.1, а.с. 357).

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25.12.2006 року (головуючий суддя Демченко О.М.), ухваленим у справі за позовом ОСОБА_13 до ОСОБА_3, за участю третіх осіб ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_6, ПП „АКС про витребування майна з чужого незаконного володіння у власність та визнання права власності на майно, позовні вимоги позивача задоволені в повному обсязі (т.1, а.с. 358 361).

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 11.09.2007 року, апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 25.12.2006 року (головуючий суддя Демченко О.М.) скасовано, справу направлено на новий розгляд (т.1, а.с. 469 470).

Ухвалою Малиновського районного суду міста ОСОБА_14 від 15.11.2007 року (суддя Буран О.М.) було відкрито провадження у справі (т.2, а.с. 2).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15.07.2009 року (головуючий суддя Буран О.М.), позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_9 про визнання угоди дійсною та визнання права власності на квартиру було залишено без розгляду, у задоволені зустрічних вимог ОСОБА_13 до ОСОБА_3, за участю третіх осіб ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_6, ПП „АКС про витребування майна з чужого незаконного володіння у власність та визнання права власності на майно відмовлено (т.2, а.с. 182 184).

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 11.11.2009 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15.07.2009 по справі № 2-8422/09 в частині залишення без розгляду позову ОСОБА_2 до ОСОБА_9 про визнання угоди дійсною та визнання права власності скасовано та справу за вказаним позовом направлено на новий розгляд, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15.07.2009 по справі № 2-8422/09 в частині відмови у задоволені позову ОСОБА_13 до ОСОБА_15, за участю третіх осіб: ОСОБА_16, ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_6, ПП «АКС» про витребування майна з чужого незаконного володіння у власність та визнання права власності на майно залишено без змін (т.2, а.с. 234 236).

Ухвалою Малиновського районного суду міста ОСОБА_14 від 15.11.2007 року (суддя Буран О.М.) було відкрито провадження у справі (т.2, а.с. 242).

В процесі судового розгляду ОСОБА_1 звернулась з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог приватне підприємство «АКС», приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_8 державна нотаріальна контора, Перша ОСОБА_8 державна нотаріальна контора про визнання купівлі продажу, дарування недійсними, визнання права власності на спадкове майно та витребування майна з чужого незаконного володіння (т.2., а.с. 246 252).

Ухвалою Малиновського районного суду міста ОСОБА_14 від 14.09.2010 року (головуючий суддя Целух А.П.) позов ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_9 про визнання угоди дійсною та визнання права власності на квартиру було залишено без розгляду (т.2, а.с. 283).

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просили задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_17, ОСОБА_5, ОСОБА_6 у судове засідання не зявилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, причин своєї неявки суду не повідомили, клопотань щодо розгляду справи у їх відсутності або про відкладення судового засідання не подавали. Заперечень на позов не надходило. Суд, у звязку з неявкою відповідачів та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача та її представника, ухвалює заочне рішення по справі, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, розглянувши й дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому у засіданні, 17 листопада 1990 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 в Малиновському РАЦС м.Одеси, про що було видано свідоцтво про укладення шлюбу III ЖД № 322512, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 1190 (т.1, а.с. 64).

16 лютого 2003 року ОСОБА_9 помер, про що Першим відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси зроблено запис за № 1761 (т.1, а.с. 65).

Після його смерті відкрилась спадщина у виді квартири АДРЕСА_1, яку позивачка фактично прийняла, оскільки є єдиною спадкоємицею за законом. Інших спадкоємців не має.

ОСОБА_1 своєчасно, у травні 2003 року, звернулась до Сьомої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право власності на спадкоємне майно ОСОБА_9 за законом (т.1, а.с. 63).

Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори було відмовлено у зв'язку з тим, що зазначена квартира вже належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27 січня 2003 року. В теперішній час ця квартира належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування, який був посвідчений 16 липня 2004 року державним нотаріусом Першої ОСОБА_8 державної нотаріальної контори ОСОБА_14

У матеріалах справи є угода про договір купівлі-продажу квартири від 4 жовтня 2002 року (т.1, а.с. 4 ) про виплату ОСОБА_2 ОСОБА_9 завдатку в сумі еквівалентної 1 500 доларів США і договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 20 грудня 2002 року (т.1, а.с. 5) про виплату ОСОБА_2 ОСОБА_9 8 500 доларів США. Ці дані не відповідають дійсності, оскільки підпис у зазначених документах виконана не ОСОБА_9 та цих угод не було взагалі.

Це підтверджується судово почеркознавчою експертизою № 4206 від 29 серпня 2005 року, якою встановлено, що рукописний текст розписки від 04.10.2002 року від імені ОСОБА_9 на ім'я ОСОБА_2 про отримання 1 500 доларів США - виконаний не ОСОБА_9, а іншою особою (т.1, а.с. 261 264).

Підписи від імені ОСОБА_9 ліворуч від запису його прізвища під текстом розписки від 04.10.2002 року від імені ОСОБА_9 на ім'я ОСОБА_2 про отримання 1 500 доларів США та в рядку «Продавец ОСОБА_9А.» у договорі купівлі продажу від 20.12.2002 р., укладеному від імені ОСОБА_9 та ОСОБА_2, - виконані не ОСОБА_9, а іншою особою з ретельним наслідуванням підпису ОСОБА_9

Таким чином, згоду на продаж свого майна - квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_9 не давав.

Квартира за адресою: АДРЕСА_4 належить на праві приватної власності ОСОБА_9, про що свідчить свідоцтво про право власності на житло від 19 грудня 2002 року № 173300, яке зареєстровано в КП «ОМБТІ т аРОН» під № 246 стр. 58 кн.469 пр від 04 січня 2003 року (т.1, а.с.6), спочатку вибула по мимо його волі - волі власника в чуже незаконне володіння.

В серпні 2003 року прокуратурою Малиновського району м.Одеси було порушено кримінальну справу за фактом шахрайства при купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 за ст.ст. 190 ч.4 та 358 ч.З КК України.

З огляду на вказаний факт вбачається, що спірна угода купівлі-продажу квартири мала місце у 2002 році. З таких обставин цивільні правовідносини, що виникли, регулюються ЦК України в редакції 1963 року.

Згідно ч. 1 ст. 86 ЦК України ( в редакції 1963 року ), право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Таким чином, на підставі підробних розписки від 04 жовтня 2002 року та договору купівлі-продажу від 20 грудня 2002 року за рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 27 січня 2003 року ОСОБА_2 стала власником квартири АДРЕСА_2. Право власності на ОСОБА_2 було зареєстровано у Комунальному підприємстві «ОСОБА_8 міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості», про що є запис у книзі 469 пр., на стор. 59 за реєстровим номером 246.

Згідно ч. 1 ст. 128 ЦК України ( в редакції 1963 року ), право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

На підставі ст. 48 ЦК України ( в редакції 1963 року ), недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону.

У вищевказаних розписці від 04 жовтня 2002 року та договорі купівлі-продажу від 20 грудня 2002 року вказано, що ОСОБА_2 сплатила ОСОБА_9 1 500 та 8 500 доларів США, однак згідно висновків судово-почеркознавчої експертизи встановлено, що підписи від імені ОСОБА_9 виконані не ним, а іншою особою. Виходячи з цього, ОСОБА_9 вказані суми від ОСОБА_2 не отримував, розписку від 04 жовтня 2002 року та договір купівлі-продажу квартири від 20 грудня 2002 року не укладав, ключі від квартири ОСОБА_2 ніколи не передавав, а ОСОБА_2 ніколи не сплачувала ОСОБА_9 гроші в сумі 10 000 доларів США за придбання квартири, як це вказано в розписці та договорі.

Крім того, 21 травня 2003 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_17 був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 21 травня 2003 року право власності ОСОБА_17 було зареєстровано у Комунальному підприємстві «ОСОБА_8 міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» про що є запис за р. № 6498, в книзі № 486 пр. на стор. № 82 за р.№ 246 (т.1, а.с.159).

У вищевказаному договорі вказано, що ОСОБА_17 за купівлю квартири сплатив ОСОБА_2 суму 8 910 гривень.

Відповідно до ст. 48 ЦК України ( в редакції 1963 року ), яка передбачає, що недійсною є угода, що не відповідає вимогам закону. З цих підстав договір купівлі-продажу від 21 травня 2003 року втрачає своє правове значення як підстава набуття ОСОБА_17 права власності на квартиру АДРЕСА_2, оскільки дії ОСОБА_2 є протиправними, так як 04 жовтня 2002 року та 20 грудня 2002 року ОСОБА_9 не укладав з ОСОБА_2 договір купівлі-продажу вищевказаної квартири і відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи № 4206 від 29 серпня 2005 року встановлено, що рукописний текст розписки від 04.10.2002 року від імені ОСОБА_9 на ім'я ОСОБА_2 про отримання 1 500 доларів США -виконаний не ОСОБА_9, а іншою особою.

Підписи від імені ОСОБА_9 ліворуч від запису його прізвища під текстом розписки від 04.10.2002 року від імені ОСОБА_9 на ім'я ОСОБА_2 про отримання 1 500 доларів США та в рядку «Продавец ОСОБА_9А.» у договорі купівлі-продажу від 20.12.2002 р., укладеному від імені ОСОБА_9 та ОСОБА_2, - виконані не ОСОБА_9, а іншою особою з ретельним наслідуванням підпису ОСОБА_9

В подальшому, 14 червня 2003 року між ОСОБА_17 та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, який був посвідчений державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_18 16 липня 2003 року право власності ОСОБА_5 було зареєстровано у Комунальному підприємстві «ОСОБА_8 міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» про що є запис за реєстровим № 1-2525 в книзі № 486 пр., на сторінці № 83, за № 246 (т.1, а.с. 160).

У вищевказаному договорі вказано, що ОСОБА_5 сплатила ОСОБА_17 суму в 90 661 гривню.

Відповідно до ст. 48 ЦК України ( в редакції 1963 року ), яка передбачає, що недійсною є угода, що не відповідає вимогам закону. З цих підстав договір купівлі-продажу від 14 червня 2003 року втрачає своє правове значення як підстава набуття ОСОБА_5 права власності на квартиру АДРЕСА_2, оскільки дії ОСОБА_2 є протиправними, так як 04 жовтня 2002 року та 20 грудня 2002 року ОСОБА_9 не укладав з ОСОБА_2 договір купівлі-продажу вищевказана квартири і відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи № 4206 від 29 серпня 2005 року встановлено, що рукописний текст розписки від 04.10.2002 року від імені ОСОБА_9 на ім'я ОСОБА_2 про отримання 1 500 доларів США - виконаний не ОСОБА_9, а іншою особою.

Підписи від імені ОСОБА_9 ліворуч від запису його прізвища під текстом розписки від 04.10.2002 року від імені ОСОБА_9 на ім'я ОСОБА_2 про отримання 1 500 доларів США та в рядку «Продавец ОСОБА_9А.» у договорі купівлі-продажу від 20.12.2002 р., укладеному від імені ОСОБА_9 та ОСОБА_2, - виконані не ОСОБА_9, а іншою особою з ретельним наслідуванням підпису ОСОБА_9

В подальшому, 21 жовтня 2003 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено договір дарування квартири АДРЕСА_2, який був посвідчений державним нотаріусом Першої ОСОБА_8 державної нотаріальної контори ОСОБА_14 13 листопада 2003 року право власності ОСОБА_19 було зареєстровано у Комунальному підприємстві «ОСОБА_8 міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» про що є запис Р.№ 4-5856, 246-стр. 172-кн. 503 пр. (т.1, а.с. 203).

У вищевказаному договорі вказано, що ОСОБА_19 безоплатно отримала від ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_2.

Відповідно до ст. 48 ЦК України ( в редакції 1963 року ), яка передбачає, що недійсною є угода, що не відповідає вимогам закону. З цих підстав договір дарування від 21 жовтня 2003 року втрачає своє правове значення як підстава набуття ОСОБА_6 права власності на квартиру АДРЕСА_2, оскільки дії ОСОБА_2 є протиправними, так як 04 жовтня 2002 року та 20 грудня 2002 року ОСОБА_9 не укладав з ОСОБА_2 договір купівлі-продажу вищевказаної квартири і відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи № 4206 від 29 серпня 2005 року встановлено, що рукописний текст розписки від 04.10.2002 року від імені ОСОБА_9 на ім'я ОСОБА_2 про отримання 1 500 доларів США - виконаний не ОСОБА_9, а іншою особою.

Підписи від імені ОСОБА_9 ліворуч від запису його прізвища під текстом розписки від 04.10.2002 року від імені ОСОБА_9 на ім'я ОСОБА_2 про отримання 1 500 доларів США та в рядку «Продавец ОСОБА_9А.» у договорі купівлі-продажу від 20.12.2002 р., укладеному від імені ОСОБА_9 та ОСОБА_2, -виконані не ОСОБА_9, а іншою особою з ретельним наслідуванням підпису ОСОБА_9

В подальшому, 16 липня 2004 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було укладено договір дарування квартири АДРЕСА_2, який був посвідчений державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_14 13 серпня 2004 року право власності ОСОБА_3 було зареєстровано у Комунальному підприємстві «ОСОБА_8 міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» про що є запис № 7А6 в книзі 529 пр.-62 (т.1, а.с. 208).

У вищевказаному договорі вказано, що ОСОБА_3 безоплатно отримала від ОСОБА_20 квартиру АДРЕСА_5

В даному випадку вважаю, що до угоди укладеної ніж ОСОБА_6 та ОСОБА_3 16 липня 2004 року необхідно застосувати ЦК України, який набрав чинності 01 січня 2004 року.

Так, вимогами частини 3 статті 388 ЦК України встановлено, якщо майно було набуте безвідплатне в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Також встановлено, що договір дарування від 16 липня 2004 року втрачає своє правове значення як підстава набуття ОСОБА_3 права власності на квартиру АДРЕСА_2, оскільки дії ОСОБА_2 є протиправними, так як 04 жовтня 2002 року та 20 грудня 2002 року ОСОБА_9 не укладав з ОСОБА_2 договір купівлі-продажу вищевказаної квартири і відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи № 4206 від 29 серпня 2005 року встановлено, що рукописний текст розписки від 04.10.2002 року від імені ОСОБА_9 на ім'я ОСОБА_2 про отримання 1 500 доларів СІЛА - виконаний не ОСОБА_9, а іншою особою.

Підписи від імені ОСОБА_9 ліворуч від запису його прізвища під текстом розписки від 04.10.2002 року від імені ОСОБА_9 на ім'я ОСОБА_2 про отримання 1 500 доларів США та в рядку «Продавец ОСОБА_9А.» у договорі купівлі-продажу від 20.12.2002 р., укладеному від імені ОСОБА_9 та ОСОБА_2, - виконані не ОСОБА_9, а іншою особою з ретельним наслідуванням підпису ОСОБА_9

Таким чином, ОСОБА_9 не давав згоду на продаж свого майна, а саме квартири АДРЕСА_2, а належна йому на праві приватної власності квартира вибула помимо його волі у незаконне володіння ОСОБА_2

Тому останній власник квартири ОСОБА_21 є добросовісним набувачем майна, так як на законних підставах стала власником квартири.

Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Позивачка є дружиною померлого ОСОБА_9, а тому відповідно до ст. 1261 ЦК України вона має у першу чергу право на спадкування за законом. Інших спадкоємців першої черги немає. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Позивачка такої заяви не робила.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. При цьому згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У позивача відсутній правовстановлюючий документ на квартиру, і таким чином суд вважає, що зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи, дозволяють задовольнити позов в повному обсязі.

На підставі викладеного, у відповідності зі ст.ст. З, 4, 5, 8, 10, 11, 60, 209, 212, 213 ЦПК України, ст.ст. 48, 86, 128 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст. 388, 392, 1258, 1261 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог приватне підприємство «АКС», приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_8 державна нотаріальна контора, Перша ОСОБА_8 державна нотаріальна контора про визнання купівлі продажу, дарування недійсними, визнання права власності на спадкове майно та витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнити в повному обсязі.

Визнати недійсним розписку від 04 жовтня 2002 року та договір купівлі-продажу від 20 грудня 2002 року квартири АДРЕСА_2, який укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_2.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 21 травня 2003 року квартири АДРЕСА_2, який укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_17.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 14 червня 2003 року квартири АДРЕСА_2, який укладений між ОСОБА_17 та ОСОБА_5.

Визнати недійсним договір дарування від 21 жовтня 2003 року квартири АДРЕСА_2, який укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Визнати недійсним договір дарування від 16 липня 2004 року квартири АДРЕСА_2, який укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, померлого 16 лютого 2003 року.

Витребувати у ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_2 та повернути її у власність ОСОБА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

ГОЛОВУЮЧИЙ А.П. ЦЕЛУХ

14.09.10