Полтавський районний суд Полтавської області
Справа № 2-1030/2010р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2010 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі: головуючого Кін дяк І.С.

при секретарі Ладур О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Полтаві справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства житлово комунальний комбінат с. Супрунівка Полтавського району, Супрунівська сільська рада Полтавського району, третя особа ОСОБА_2 про скасування рішення сесії сільської ради, визнання формування причин звільнення не вірним та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

22.03.2010 року позивач звернулася до Полтавського районного суду з позовом про скасування рішення сесії сільської ради, визнання формування причин звільнення не вірним та стягнення моральної шкоди, в обгрунтування своїх вимог зазначила, що з 01.09.2001 року вона працювала начальником комунального підприємства Житлово-комунальний комбінат с. Супрунівка.

01.01.2009року позивачка була переведена на контрактну форму трудового договору, відповідно укладеного контракт № 1 від 1 січня 2009 року.

Рішенням сесії Супрунівською сільської ради № 46 від 23.02.2010 року позивачка була звільнена з займаючої посади за згодою сторін по п.1 ст.36 КЗПП України, дане звільнення вважає незаконним, так як формулювання причини звільнення не відповідає чинному законодавству.

В зв'язку з загостренням хронічних хвороб і неможливістю виконання своїх посадових обов'язків позивачка на прохання голови Супрунівською сільської ради написала заяву 23.02.2010 року про дострокове розірвання контракту, в якій просила звільнити її з роботи в зв'язку з хворобою, відповідно до п. 6.5 у разі дострокового припинення контракту із ініціативи начальника на підставі п. 6 ст. 6.4 встановлені додаткові гарантії на компенсації - матеріальна допомога в розмірі трьох середніх зарплат начальника, обчислених за останні три місяці.

Позивачка вважає, що сільський голова та сесія Супрунівської сільської ради порушили чинне законодавство і звільнили її за згодою сторін по п.1 ст.36 КЗПП України, незаконно, тому вона змушена звернутися до суду з даною позовною заявою.

Також позивачка вважає, що інспектором по кадрам не був внесений запис в трудову книжку, а саме: наказ № 21 від 19.02.09 р. про переведення її на контрактну форму трудового договору, вважає, що порушення прав позивача з боку відповідача очевидне.

Внаслідок порушення трудових прав позивачу було причинено моральну шкоду, яку позивачка оцінює в 5000 грн.

23.02.2010року позивачка подала додаткову позовну заяву, в якій просила скасувати рішення сесії Супрунівської сільської ради № 467, 5 скликання від 23.02.2010 року про звільнення її по п.1 ч. 36 КЗпП України, визнати формулювання причин звільнення неправильним і змінити його на звільнення по п.8 ст.36 КЗпП України на умовах контракту згідно п.п.6.4;6.5. Також просила стягнути з відповідачів матеріальну допомогу в розмірі трьох середніх заробітних плат та моральну шкоду в сумі 5 000 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримав, частково, на вимогах щодо внесення запису в трудову книжку згідно наказу № 21 від 19.02.09 р. про переведення на контрактну форму трудового договору не наполягав, в іншій частині підтримали в повному обсязі та підтвердили обставини, викладені в позовній заяві, просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача, комунального підприємства житлово комунальний комбінат с. Супрунівка Полтавського району, в судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити в його задоволенні, пояснив, що запис в трудовій книжці про звільнення здійснений на підставі рішення сесії сільської ради.

Представник Супрунівської сільської ради Полтавського району, в судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити в його задоволенні, пояснив, що сесія сільської ради звільнила позивача в зв»язку з поданою нею заявою, за згодою сторін, інших документів до сесії не надходило.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити в його задоволенні, пояснив, що на сесії сільської ради розглядалася заява прозивачки про звільнення, в якій остання просила звільнити її за згодою сторін, медичних документів на сесію не надавала.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач згідно рішення XX сесії Супрунівської сільскої ради XXIII скликання від 08.01.2001 року затвердила розпорядження № 23 від 1 вересня 2001 року сільського голови про призначення ОСОБА_1 начальником підприємства «Житлово-комунального комбінату» села Супрунівка.

31.12.2008 року голова Супрунівської сільської ради ОСОБА_2 уклав з начальником комунального підприємства «Житлово-комунальний комбінат» с. Супрунівка Полтавського району ОСОБА_1 контракт №1, термін дії якого з 01.01.2009 р. по 01.01.2014 р.

19.02.1009 року наказом № 21 по комунального підприємства «Житлово-комунальний комбінат» с. Супрунівка Полтавського району введено в дію Контракт з начальником КП «ЖКК» з 01.01.2009 року і позивачка була переведена на контрактну форму трудового договору.

09.02.2010 року позивачка звернулася до голови супрунівської сільської ради про звільнення її з займаної посади за згодою сторін, на підставі п.п.6.4; 6.5 контракту, в зв'язку з неможливістю виконання роботи за станом здоров'я, а саме загострення хвороби гіпертонії, сахарного діабету та хірургічного висновку.

23.02.2010 року рішенням 46 сесії Супрунівською сільської ради 5 скликання звільнено з займаної посади начальника КП ЖКК села Супрунівка ОСОБА_1 23 лютого 2010 року на підставі п.1 ст.36 КЗпП України (за згодою сторін) Закону України «Про Працю».

Згідно ч. 3 ст.21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватись угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Суд вважає, що контракт може припинятись за підставами, передбаченими законом, разом з тим сторони укладаючи контракт можуть передбачити додаткові підстави для припинення трудового договору. При припиненні контракту з підстав, не передбачених в законі, але обумовлених сторонами в контракті, звільнення проводиться за п.8 ст.36 КЗпП України і з посиланням на підставу, передбачену контрактом.

Відповідно підпункту-в, п.6.4 контракту начальник може за своєю ініциативою розірвати контракт до закінчення строку дії, у випадку хвороби чи інвалідності (підтверджених відповідними медичними висновками), що перешкоджають виконанню обов'язків за контрактом.

Позивачка не надала доказів про припинення контракту на підставі п.6.4 контракту, а виписний епікриз наданий суду, не є відповідним медичним висновком, що перешкоджає виконанню обов'язків за контрактом і не може бути підставою для її звільнення за п.8 ст.36 КЗпП України.

Згідно п.1 ст.36 КЗпП України підставою для припинення трудового договору є угода сторін.

Сесія Супрунівської сільської ради дійшла правильного висновку щодо звільнення позивача на підставі п.1 ст.36 КЗпП України (за згодою сторін), так як ОСОБА_1 сама написала дану заяву, не надала сесії доказів, а саме відповідний медичний висновок, про неможливість виконувати свої обов'язки за станом здоров'я, як підставу передбачену контрактом для її звільнення за п.8 ст.36 КЗпП України, тому суд вважає, що в позовних вимогах про скасування рішення сесії сільської ради та зміну причин формування звільнення, слід відмовити за недоведеністю.

Відповідно п.6.5 контракту у разі дострокового припинення контракту на підставі п.6.4 підпункту-в, встановлюються додаткові гарантії та компенсації, а саме: матеріальна допомога у розмірі 3 (трьох) середніх заробітних плат начальника, інші виплати, передбачені законодавством.

Суд вважає, так як позивачці відмовлено в задоволенні про її звільненя на підставі п.6.4 контракту, тому вимоги про стягнення матеріальної допомоги у розмірі 3(трьох) середніх заробітних плат, задоволенню не підлягають.

Стаття 1167 ЦК України та п. З постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди» вказує, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до статті 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

В судовому засіданні позивач не обґрунтував завдану йому моральну шкоду, не довів, що діями відповідача йому завдано моральні страждання які призвели до втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, тому суд вважає, що дані вимоги задоволенню не підлягають.

Позовні вимоги про внесенння запису в трудову книжку наказу № 21 від 19.02.09 р. про переведення позивача на контрактну форму трудового договору, судом не розглядалося, так як позивачка в додатковій позовній заяві дані вимоги не ставила, в судовому засіданні вони не були предметом розгляду, позивачка на них не наполягала, так як нема предмету спору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10 - 14, 18, 33, 38, 79, 84, 86, 88, 209, 212, 214-215, 218, ЦПК України, ст.ст. 21, 36, 237-1 КЗпП України, трудовим контрактом, ст. 1167 ЦК України, -

ВИРІШИВ :

В позових вимогах ОСОБА_1 - відмовити за недоведеністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги з подачею її копії до апеляційного суду або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: