АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-7255/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Варенко О.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2010 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів: Варенко О.П., Петешенкової М.Ю,

при секретарі Лещинській О.В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради на постанову Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20 січня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради про визнання дій незаконними та зобовязання до вчинення певних дій,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2009 року ОСОБА_2 звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради про визнання дій незаконними та зобовязання здійснити виплату компенсації при встановлені 2 групи інвалідності, що настала внаслідок ліквідації наслідків аварії ЧАЕС та щорічної допомоги на оздоровлення, згідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20 січня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено, а саме: визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради щодо відмови у перерахунку виплаченої ОСОБА_2 одноразової допомоги на оздоровлення відповідно до вимог ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; покладено зобовязання на Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради перерахувати ОСОБА_2 виплачену одноразову допомогу у звязку із ушкодженням здоровя та допомогу на оздоровлення відповідно до вимог ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідачем подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовної заяви відмовити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує невірним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач є особою, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС та згідно довідки МСЕК серії ДНА-02 № 029479 йому 12.03.2009 року була встановлена П група інвалідності у звязку з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС(а.с.3-7) і виплачена відповідачем одноразова виплата у звязку із зміною групи інвалідності у розмірі 284,40 грн. та щорічна допомога на оздоровлення у розмірі 100 грн. (а.с.9).

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом першої інстанції, в апеляційній скарзі вказується на порушення норм матеріального права.

Як вважає апелянт, при виплаті одноразової компенсації на оздоровлення треба керуватись розміром такої допомоги, який встановлений Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Колегія суддів вважає такий висновок помилковим, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 48 зазначеного Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачена одноразова компенсація при встановлені 2 групи інвалідності, що настала внаслідок ліквідації аварії на ЧАЕС, виплачується у розмірі 45 мінімальних заробітних плат, при цьому розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент встановлення інвалідності, щорічна допомога на оздоровлення виплачується у розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Статтею19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоровя довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціальний захист потерпілого населення, визначені Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Статтею 63 Закону передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок Державного бюджету України.

Відповідно до ст.48 спеціального Закону сума одноразової компенсації на оздоровлення сплачується органами соціального захисту населення за місцем проживання громадянина.

Постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року № 256, якою затверджений Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, встановлено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту населення.

Таким чином, відповідач є головним розпорядником коштів місцевого бюджету за рахунок субвенцій з державного бюджету та на нього покладений обовязок щодо реалізації механізму фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, зокрема, пільг громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Колегія суддів вважає необґрунтованим застосування відповідачем при виплаті одноразової компенсації та щорічної допомоги на оздоровлення розміру таких виплат, який встановлений Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Тобто, нормами спеціального Закону визначений розмір одноразової компенсації та щорічної допомоги на оздоровлення як величина, кратна розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на час здійснення виплати.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при вирішенні даного спору підлягають застосуванню норми ст. 48 Закону Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та Законом України «Про Державний бюджет на 2009 рік», яким встановлений розмір мінімальної заробітної плати на 2009 рік, а не вказаної Постанови КМУ.

Таким чином, суд першої інстанції вірно дійшов до висновку, що виплата компенсації за встановлення позивачу другої групи інвалідності, що настала внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській атомній електростанції та щорічної допомоги на оздоровлення, здійснена відповідачем з порушенням норм спеціального закону.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.209, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради відхилити.

Постанову Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20 січня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту оголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий

Судді