Ізяславський районний суд Хмельницької області
Справа № 2-672-10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2010 року Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючої судді Пєнти І.В., при секретарі Вербіцькій М.О., Островській В.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяславі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про врахування індексу інфляції,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про врахування індексу інфляції. В обґрунтування позову зазначає, що 14.07.2008 року позивачка звернулась до Ізяславського райсуду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 матеріальної шкоди у розмірі 800 грн. та моральної шкоди в сумі 1000 грн., за рішенням Ізяславського райсуду від 11.11.2008 року позовні вимоги були задоволені частково, та вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 800 грн. матеріальної шкоди, 400 грн. моральної шкоди та 81 грн. на відшкодування судових витрат, за цей час відповідач тричі не зявлявся в судові засідання, 28.01.2009 року за рішенням апеляційного суду Хмельницької області рішення Ізяславського райсуду в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 800 грн. було скасовано і в задоволенні позову ОСОБА_1 в цій частині відмовлено, в іншій частині рішення Ізяславського райсуду від 11.11.2008 року залишено без змін. Відповідно позивач вважає, що суми, що підлягають стягненню, а саме 400 грн. моральної шкоди та 81 грн. судових витрат, підлягають індексації за період з липня 2008 року по дату ухвалення судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просили суд стягнути з відповідача суму інфляції 103 грн. 04 к., повязану з підвищенням вартості життя, 510 грн. моральної шкоди та 396 грн. 04 к. витрат, повязаних з переїздом за місцем знаходження суду представника позивача.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши це тим, що дані вимоги є безпідставними, та такими, що не підлягають задоволенню.

Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Постанови КМУ №1078 від 17.07.2003 року «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» встановлено, що обєктами індексації можуть бути доходи громадян, які не мають разового характеру.

З матеріалів справи встановлено, що за рішенням Ізяславського райсуду від 11.11.2008 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково, та вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 800 грн. матеріальної шкоди, 400 грн. моральної шкоди та 81 грн. на відшкодування судових витрат, 28.01.2009 року за рішенням апеляційного суду Хмельницької області рішення Ізяславського райсуду в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 800 грн. було скасовано і в задоволенні позову ОСОБА_1 в цій частині відмовлено, в іншій частині рішення Ізяславського райсуду від 11.11.2008 року залишено без змін.

Доводи представника позивача про те, що стягненню з відповідача на підставі ст. 8 ЦПК України, ст. 1208 ЦК України, за аналогією закону, підлягає сума грошового боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за період з липня 2008 року по дату ухвалення судового рішення, суд вважає безпідставними, оскільки ці правові норми до розглядуваних судом правовідносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до винесення рішення суду від 11.11.2008 року та після рішення суду, не можуть бути застосовані.

Крім того, в судовому засіданні з пояснень сторін та матеріалів справи, встановлено, що рішення суду про стягнення з відповідача на користь позивача 400 грн. моральної шкоди та 81 грн. судових витрат на даний час не виконано, виконавчий лист про стягнення боргу до виконання до відділу ДВС Ізяславського РУЮ не предявлявся. Проте, як стверджує у судовому засіданні представник позивача, у позивача є трьохрічний строк для предявлення виконавчого листа до виконання, це його право, та врахування індексу інфляції на дану суму боргу не повязане з невиконанням судового рішення.

Відповідно, суд вважає, що позовні вимоги про врахування індексу інфляції задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, суд вважає їх такими, що задоволенню не підлягають, оскільки в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження той факт, що відповідач мав на меті принизити честь, гідність та ділову репутацію позивача, або поширити неправдиві відомості, та відсутні відповідні докази цьому. Крім того, висловлювання відповідача щодо повернення боргу, яке було ним проголошено в судовому засіданні та викладено письмово в запереченнях проти позову, не може розцінюватись як приниження честі та гідності, розповсюдження неправдивих відомостей. Дані висловлювання, суд вважає оціночними судженнями відповідача, які нічим не підтверджується. Право висловлювати судження, оцінки, думки гарантовані ст. 34 Конституції України.

Згідно Постанови Пленуму ВСУ №7 від 28.09.1990 року Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності та ділової репутації громадян та організацій , суди повинні зясувати чи поширені відомості, про спростування яких предявлений позов, порочать вони честь, гідність або ділову репутацію позивача, чи відповідають вони дійсності. Тому має існувати причинно-наслідковий звязок між протиправним винним діянням та негативними наслідками. Але позивачем ОСОБА_1 не було суду надано належних доказів, що підтверджують зниження рівня ділової репутації внаслідок висловлювання ОСОБА_2

Відповідно до розяснень, що містяться в п. 5 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд згідно загальних підстав цивільно-правової відповідальності повинен обовязково зясувати наявність моральної шкоди, протиправність діяння заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно, суд вважає, що підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди немає.

Вимоги про відшкодування витрат, повязаних з переїздом за місцем знаходження суду представника позивача, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 526, 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України, ст. ст. 85, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України,

р і ш и в :

Відмовити в задоволенні позову.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: