Справа №2-170-10
Р І Ш Е Н НЯ

ІМЕН ЕМ У К РА Ї НИ

17 грудня 2010 року Краснолиманський міський суд Донецької обласп у складі :

головуючого, судді Шавиріної Л.П.

при секретарі Кононенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Красний Лиман Донецької ооласп за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2. справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності подружжя та поділ її, та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення 1610 грн., суд-

В СТА ПОВИВ :

28 жовтня 2009 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права сумісної власності на жилий будинок, розташований в с ОСОБА_5 німанської міської ради Донецької області по вул. Левапевського,32, поділу його в натурі та стягнення судових витрат по сплаті судового збору та витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги в частині поділу спірного будинку змінила і просила визначи за нею право власності на 1/2 частину спірного будинку, а також стягнути витрати по проведенню експертизи в сумі 850 грн. судовий збір в розмірі 51,00 три., витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 120 грн., а також витрати на правову допомогу в сумі 1500 гри. Позовні вимоїн обґрунтовувала тим, що вона забезпечена житлом, спірне житло їй потрібне для проживання. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення безпідставно отриманої грошової компенсації вартості жилого будннку в розмірі 4600 гри. не визнала і заперечувала проти їх задоволення.

Представник позивача ОСОБА_1 лав суду пояснення, аналогічні поясненням позивача.

Відповідач ОСОБА_6М. звернувся до суду з зустрічним позовом, який в судовому засіданні підтримав частково і просив стягнути з позивача на його користь 4600 грн., отримані нею в якості грошової компенсації її частки в будинку. Не заперечував проти визнання будинку з господарськими спорудами спільною сумісною власністю його та позивача.

Вислухавши поясненнями сторін, перевіривши їх письмовими доказами, суд встановив, що 28.06.2003 року між позивачем та відповідачем виконавчим комітетом Ямпільської селищної ради м. Красний Лиман Донецької обласп було зареєстровано шлюб(актовий запис № 8) -а.с.7- 8, 53-55.

Від сумісного проживання сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_7. 18 червня 2005 року народжепня(а.с.50-51).

20 травня 2005 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Краснолиманською державною нотаріальною конторою по реєстрі № І952, сторони придбали жилий будинок з господарськими спорудами, розташований в сіл. Ямпіль Краснолиманського району Донецької області по вул. Леваневського,32, право власності на який було зареєстровано за відповідачем (а.с.9,20-24).

05 лютого 2008 року шлюб між сторонами було розірвано(а.с.8).

Взв*язку з неможливістю врегулювати спір про поділ будинку в добровільному порядку

сторони звернулися до суду з позовом про його поділ.

Згідно висновку судової будіведьно-технічної експертизи вартість спірного будинку складає 58970,0 грн. і сторони п не оспорюють(а.с.64-8І).

Відповідно до ст. 60 СК України, набуде подружжми за час шлюбу , належить дружині та

чоловікові на праві спільної сумісної власності .

Тому суд приходить до висновку про те, що жилий будинок з усіма господарськими спорудами вартістю 58970,0 три., розташований в сел. ОСОБА_5 Крас:нолиманської міської ради Донецькій області по вул.. Леваневського,32, слід визнати спільною сумісною власністю

Згідно ст. 70,71 СК України у разі поділу майна, що спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка с рівними і мають дружина та чоловік не домовилися про порядок поділа- майна, спір може бути вирішений судом.Тбтоо позовні вимоги позивача в частині визнання за ним права власності на 1/2 частину жилого будинку з господарськими спорудами являєтьєя обгрунтованим та підлягає задоволенню

ПОВНІСТЮ.

Згідно висновку судової будівельно технічної' експертизи жплий будинок з господарськими спорудами розташований в ОСОБА_5, Красполиманської міської ради Донецької області по вул. Левансвського,32, поділити в натурі на 2 частини неможливо (а.с.64-81).

При поділі майна в натурі виділі частки із майна, що є у спільніїй сумісній власності, суд враховує, що відповідно до ст.ст.364,365,370 ЦК України співвласникі мають право на виділ у натурі частки із майнаа, що с у спільній сумісній власності. Якщо віділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає віділу, мас право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Між тим, судом встановлено, що сторони іншого жптла не мають, не бажають визнання за кожним із них права власності на весь будинок в цілому, як і категорично заперечують проти внесення добровільно, або стягнення з них грошової компенсації за частку будинку, яка перевищує розмір ідеальних часток.

Тому суд вважає, що позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню повністю в частині визнання за позивачем права власності на 1/2 частину жилого будинку.

Вирішуючи зустрічні вимоги відповідача в частиш стягнення з позивача безпідставно отриманої гршоової ком пенса ції вартості її частки в жилому будинку в сумі 4600 грн.(а.с.27), в зв'язку з неможливістю поділу будинку в натурі і визнанням за сторонами права власності по- 1/2 частині за кожним, на спірний будинок, суд знаходить зустрічні позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

При вирішенні позову в частині відшкодування судових витрат по сплаті судового збору та на інформаційно технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 171 грн. (а.с. І ) витрат на проведення експертизи в сумі 850 гри., правової допомоги в сумі 1500 грн.(а.с.103 105), суд знаходить їх обгрунтованими частково.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України до втрат, пов'язаних з розглядом справи, належать :

1)витрати на інформаційно технічне заоезпечення ,

2)витрати па правову допомогу ; ?

3)витрати сторін та їх представників, то пов'язані з явкою до суду ;

4) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та

проведення судових експертиз ; 5) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчинення інших дій, необхідних для розгляду справи. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, відповідно до ст 88 ЦПК України суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених

ПОЗОВНИХ вимог -

Відповідно до ст.ст.11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК. в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При винесення рішення відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не мас для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності.

Алє позивач не надав суду жодного доказу на підтвердження своїх заперечень проти зустрічних позовних вимог відповідача в частині стягення грошової компенсації в розмірі 1600 грн. В зв'язку з чим зустрічний позов ОСОБА_2 було задоволено, що на погляд суду є підставою до зобов'язання позивача ОСОБА_8 до несення витрат по розгляду зустрічного позову та вважає такими, що задоволено частково.

Тому з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути частину понесених нею витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи, тобто в сумі 60 грн.

Враховуючи те, що відповідач не заперечує проти стягнення з нього на користь держави неєплачепою позивачем судового збору, суд зв'язку з частковим задоволенням позову вважає можливим стягнути з ОСОБА_2 на користь держави решту судового збору в розмірі 538,70 грн.(58970.0 грн х 1% - 51 грн.).

Крім того позовні вимоги позивача в частині стягненні витрат на проведення експертизи будинку в сумі 850 гри. задоволенню не піддягають, бо позивач не надав суду жодного доказу оплати таких витрат.

А при вирішенні питання про стягнення витрат на правову допомогу суд враховує те, що відповідно до довіреності, посвідченої секретарем Ямпільської селищної ради 05.11.2010 року(а.с.97) ОСОБА_9 приймав участь у розгляді справи не як фахівець в галузі права, оплата правової допомоги якою може бути компінсована за рахунок відповідача, а як представик позивача. В зв'язку з чим вимоги позивача в частині відшкодування витрат на правову допомогу суд знаходить такими, що задоволеним не підлягають.

Керуючись ст.ст. 60,70,71 СК України, ст. 3 Декрету КМУ «Про державне мито» від 21.01.1993 року, ст.ст. 10,11,60,79,84,88,212,215 ЦПК України, суд,-

ВИР І Ш ИВ :

Позонні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати жилий будинок з господарськими спорудами, розташований в сел. ОСОБА_5 Краснолиманської міської ради Донецької області по вул. Леваневського,32 сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину жилого будинку з господарськими спорудами, розташованого в сел. ОСОБА_5 Краснолиманської міської ради Донецької області по вул. еваневського,32, за кожним.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування витрат на оплату інформаційно технічного забезпечення розгляду цивільної справи 60 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 4600(чотпри тисячі шістсот) грн. безпідставно отримані нею в рахунок компенсації вартості сумісно нажитого майна.

В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_10 залишити без задоволення. Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 538,70 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд в 10 денний сірок з дня отримання його копії.

Рішення виготовлено у нарадчій кімнаті у 1 примірнику.

З повним рішенням можна ознайомитись 23 грудня 2010 року

Головуючий суддя -