Справа №22-ц-2476/10 Суддя-доповідач - Рибалка
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Рибалки В.Г.

суддів - Криворотенка В.І., Попруги С.В.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль»

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 11 травня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль», про стягнення пені, інфляційних збитків та 3% річних для прострочення виконання грошових зобовязань,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 11 травня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення грошового зобовязання в сумі 5070 грн. 00 коп., 3% річних в сумі 811грн. 20 коп., та інфляційні збитки в сумі 6480 грн. 00 коп. та судові витрати в розмірі 120 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального і процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи. Просить скасувати рішення Зарічного районного суду м. Суми від 11 травня 2010 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Судом першої інстанції встановлено, що 27 серпня 2008 року між сторонами було укладено договір № 15 на вклад «Заощадження» (з пролонгацією) згідно якого позивач передав, а банк прийняв грошові кошти в сумі 60 000 грн. 00 коп. на строк до 28 серпня 2009 року зі сплатою Банком Вкладнику процентів за зазначений період. Пунктом 11 договору передбачено, що окрім цього договору сторони керуються умовами, викладеними в «Правилах здійснення депозитних операцій фізичних осіб», затверджених Постановою Правління банку №П-85/4 від 07 серпня 2006 року.

27 листопада 2008 року позивач звернувся до відповідача із заявою про дострокове розірвання договору і повернення йому вкладу, але листом відповідача від 05 грудня 2008 року йому в цьому було відмовлено з посиланням на п. 2.5. Постанови Правління Національного Банку України № 319 від 11 жовтня 2008 року «Про додаткові заходи щодо діяльності банків», якою зазначено, що банки зобовязані виконувати свої зобовязання за всіма типами договорів із залученням коштів у будь якій валюті лише в разі настання строку завершення зобовязань, незалежно від категорії контрагентів.

Після зняття заборони Національного банку України на дострокове розірвання депозитних договорів позивач 28 травня 2009 року отримав кошти в сумі 62275 грн. 00 коп., з яких 60000 грн. 00 коп. сума вкладу та 2275 грн. 00 коп. - відсотки по ньому за період з 27 серпня 2008 року по 27 листопада 2008 року.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 1075 ЦК України, договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь який час.

Відповідно до п. 7 «Правил здійснення депозитних операцій фізичних осіб» від 07 серпня 2006 року, якщо вкладник бажає отримати суму вкладу до закінчення строку Договору, він повинен попередити про це ОСОБА_1 за два банківські дні. В даному випадку, повернення суми вкладу та відсотків проводиться з умовами дострокової видачі вкладу, які визначені Договором вкладу.

Пунктом 6 «Правил здійснення депозитних операцій фізичних осіб» 07 серпня 2006 року передбачено, що ОСОБА_1 виплачує вкладнику пеню у розмірі 0,05 % від неповерненої суми по вкладному рахунку за кожен день затримки.

Так як між сторонами існували договірні відносини, на письмову вимогу позивача про дострокове повернення банківського вкладу, з яким він звернувся 27 листопада 2008 року відповідач, відповідно до умов договору, повинен був повернути вклад протягом двох банківських днів, не пізніше ніж 01 грудня 2008 року. Таким чином, відповідач прострочив виконання грошового зобовязання і повинен нести відповідальність за порушення грошового зобовязання.

Доводи апеляційної скарги про те, що договором про вклад «Заощадження» від 27 серпня 2008 року визначений день закінчення строку вкладу і саме після цієї дати вкладник мав би право вимагати сплату банком пені в розмірі 0,05 % від неповерненої суми по вкладному рахунку за кожен день затримки обґрунтовано спростовані судом першої інстанції.

Нарахування процентів вкладнику після розірвання договору не звільняє банк від відповідальності за порушення грошового зобовязання передбаченого ст. 625 ЦК України.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судове рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315, ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 11 травня 2010 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий:

Судді: