АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Категорія: житлові Доповідач Кірсанова Л.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2010 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Кірсанової Л.І., Трішкової І.Ю.,

при секретарі Андрійко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1, до якої приєдналася ОСОБА_2, на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 травня 2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2007 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом . В обґрунтування позовних вимог зазначав, що йому та відповідачам на праві власності спільної часткової власності належить по 1/3 частині приватизованої квартири за адресою м. Харків пер Титаренківський буд.. 26 кв. 42. Відповідачі по справі перешкоджають йому в користуванні його 1/3 частиною в спірній квартирі. Домовитися про поділ спільної часткової власності відповідачі не бажають. 06 жовтня позивач уточнив позовні вимоги та просив визначити порядок користування спірною квартирою на підставі висновку судової будівельно технічної експертизи. А саме, виділити йому в індивідуальне користування на 1/3 частку житлову кімнату „5 площею 11,6 кв. м., балкон площею 1,15 кв. м. у спірній квартирі. Відповідачам на 2/3 частки виділити в індивідуальне користування житлову кімнату „6 площею 17,8 кв м. , балкон площею 1,15 кв. м. у вказаній квартирі. Виділити в спільне користування його та відповідачів в цій квартирі коридор „1 площею 7,2 кв.м., вбиральню „2 площею 1,1 кв.м., ванну кімнату „3 площею 2,6 кв. м., кухню 2;2 площею 8,4 кв.м., вбудовану шафу „7, „8 площею 0, кв.м.9.

Відповідачі позов не визнали. Пояснили, що кімната на яку претендує позивач площею 11,6 кв. м., у дольовому відношенні суттєво перевищує його реальну долю у спільній частковій власності, що порушує їх законні інтереси та суперечить вимогам закону. Позивач у лютому 2003 року пішов з сімї і з того часу в спірній квартирі не мешкає, має інше житло. Маючи формальне право на долю в спільній квартирі, відповідач з лютого 2003 року не приймав жодної участі в утриманні сплати коштів на комунальні послуги і ремонтні роботи в квартирі. Раніше вони усно домовилися, що квартиру позивач залишає дочці, але потім він почав претендувати на свою долю.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 травня 2010 року позовні вимоги задоволені . Визначено порядок користування спірною квартирою між сторонами згідно висновку судової будівельно - технічної експертизи від 30 травня 2008 року. Виділено в спірній квартирі у користування ОСОБА_3 на 1/3 частку в індивідуальне користування житлову кімнату „5 площею 11,6 кв.м., балкон площею 1,15 кв. м. . Відповідачам на 2/3 частки в індивідуальне користування виділено у вказаній квартирі житлову кімнату „6 площею 17,8 кв. м., балкон площею 1,15 кв. м. Виділено сторонам у спільне користування коридор „1 площею 7,2 кв.м., вбиральню „2 площею 1,1 кв.м., ванну кімнату „3 площею 2,6 кв. м., кухню 2;2 площею 8,4 кв.м., вбудовану шафу „7, „8 площею 0,9 кв. м. .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне зясування обставин справи, просить рішення скасувати і постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на ті ж доводи, що і в суді першої інстанції. Крім того зазначає, що згода про визначення порядку користування спірною квартирою між сторонами не досягнута, а запропонований позивачем варіант порядку користування квартирою не відповідає його частці у праві спільної часткової власності. До вказаної апеляційної скарги приєдналася також ОСОБА_2

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи свідчать, що спірна квартира належить сторонам у справі на праві спільної сумісної власності. Рішенням Жовтневого районного суду від 21 лютого 2007 року визначено, що ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , як співвласникам спірної квартири належить кожному на праві спільної часткової власності по 1/3 частині цієї квартири. Квартира складається з двох кімнат жилою площею 11,6 кв. м. та 17,8 кв. м. , а усього 29,4 кв. м.. Загальна площа квартири становить 51,9 кв. м. . На 1/3 частини квартири припадає площі 17,3 кв. м., в тому числі по житловій площі 9,8 кв. м. На 2/3 частини квартири припадає площі 34,6 кв. м., в тому числі по житловій площі 19,6 кв. м. Враховуючи, що в квартирі три співвласники, то на кожного становить по 9,8 кв. м. жилої площі та по 17,3 кв. м. загальної площі. На розгляд суду експертом надано один варіант порядку користування спірною квартирою, згідно якого у користування ОСОБА_3 на 1/3 частку в індивідуальне користування пропонується виділити житлову кімнату площею 11,6 кв. м., балкон площею 1,15 кв. м. У користування відповідачам ОСОБА_1, ОСОБА_2 на 2/3 частки в індивідуальне користування пропонується виділити житлову кімнату площею 17,8 кв. м., балкон 1,15 кв. м.

Задовольняючи позовні вимоги та виділяючи у власність ОСОБА_3 на 1/3 частку в індивідуальне користування житлову кімнату площею 11,6 кв. м. , а загальної площі 20,70 кв. м. суд першої інстанції виходив з того, що запропонований експертом варіант є єдиним. Відступ від частки позивача на 3,4 кв. м. не є великим . Сторони мають рівне право користування, володіння та розпорядження своєю власністю, вищевказана квартира знаходиться на 11 поверсі 16- ти поверхового житлового будинку, складається з двох кімнат. Взаємовідносини між сторонами напружені.

Судова колегія не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, так як він не відповідає обставинам справи, наявним у справі доказам та вимогам матеріального і процесуального права.

У відповідності з вимогами ч. 2,3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року ( із змінами та доповненнями) „Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника ( Учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані житла та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням, якщо про це заявлено позов.

В даному випадку згода про визначення порядку користування спірною квартирою між сторонами не досягнута, а запропонований позивачем варіант порядку користування квартирою не відповідає його частці у праві спільної часткової власності, оскільки на 1/3 частину приходиться 17,3 кв. м., тоді як площа яку просить надати позивач складає 20,7 кв. м.

В звязку з наведеним висновок суду першої інстанції, що запропонований експертом варіант є єдиним, а відступ від частки позивача на 3,4 кв. м. не є великим не обгрунтований.

Позивач в суді першої та апеляційної інстанції підтвердив, що крім спірної квартири має також на праві власності 1- кімнатну квартиру , в якій він проживає. Крім того, він зазначив, що спірну кімнату він має намір здавати в оренду чи продати, так як йому потрібні гроші.

Крім того, судова колегія враховує, що суд першої інстанції позивачу виділив в користування одному ізольовану кімнату, а відповідачам на дві особи також одну кімнату, не врахувавши при цьому права повнолітньої дитини, яка також має рівні права користування спірним житлом.

За таких обставин судова колегія знаходить, що вимоги позивача на отримання в користування частки спірної квартири, розмір якої значно перевищує розмір, який йому міг бути наданий, не можуть бути задоволені, оскільки при такому вирішенні питання відбувається значний відступ від умов рівності власників у здійсненні своїх прав, права відповідачів значно порушуються та їх частка при цьому зменшується на 3,4 кв. м.

Судова колегія враховує, що сторони мають рівне право користування, володіння та розпорядження своєю власністю.

Тому судова колегія задовольняє апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції скасовує та відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.2 ч. 1 ст. 307, 309, 313, 314,316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, до якої приєдналася ОСОБА_2, задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 травня 2010 року скасувати.

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою..

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції в 20 - денний термін з дня набрання законної сили.

Головуючий Судді