Справа № 2-232/10
Провадження № _________
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
03.02.2010 року Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:головуючого судді Прижигалінської Т.В.
за участю секретаря Каліневич Ж.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної транспортним засобом,
Позивач звернулася до суду 05.10.2009 року з даним позовом до ОСОБА_3, в якому просить суд відшкодувати за рахунок відповідача стягнути з відповідача ОСОБА_3 матеріальні збитки на суму 1 000 грн. та моральну шкоду 5 000 грн.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 20 серпня 2009 року приблизно о 21.50 год. по дорозі, розташованій на території дитячого садка №10 м. Синельникове, в напрямку вул. Миру рухався автомобіль «Мазда 626», номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка при виконанні маневру повороту ліворуч скоїла наїзд на стоячу біля лівого краю проїзної частини неповнолітню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, якій позивач доводиться матірю.
Ушкодження здоровя стало причиною моральних страждань позивача. Вона втратила душевний спокій, нормальні життєві звязки, що впливає на реалізацію її намірів. Її переживання посилились, що у дочки внаслідок травми правого гомілко-стопового суглобу видно шрам, та не може нормально ступати на ногу.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та пояснив обставини справи таким чином як вони викладені вище, просила позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач у судове засідання не з'явилася, про причини своєї неявки суду не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.
ОСОБА_4 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
У судовому засіданні досліджені наступні письмові докази: копія паспорту ОСОБА_1; копія постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 04.09.2009 року; копія постанови Синельниківського міськрайонного суду від 07.12.2009 року у справі №3-2012/09 про адміністративне правопорушення; копія свідоцтва про народження ОСОБА_2; копія ОСОБА_4 судово-медичного обстеження№282 від 21.08.2009 року; лист Синельниківської центральної районної лікарні №1264 від 25.11.2009 року.
Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступного висновку.
ОСОБА_3 встановлено, що 20 серпня 2009 року приблизно о 21.50 год. по дорозі, розташованій на території дитячого садка №10 м. Синельникове, в напрямку вул. Миру рухався автомобіль «Мазда 626», номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка при виконанні маневру повороту ліворуч скоїла наїзд на стоячу біля лівого краю проїзної частини неповнолітню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, якій позивач ОСОБА_1 доводиться матірю. ДТП сталося внаслідок порушення водієм ОСОБА_3 Правил дорожнього руху, а саме п.13.1., п. 2.1. а).
Підстави виникнення цивільних прав та обовязків передбачені ст. 11 ЦК України. Так, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.
Однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Частиною 2 статті 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
ОСОБА_4 п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода підлягає відшкодуванню винною особою, яка її заподіяла, за умови, якщо між неправомірними діями та шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи.
Вина ОСОБА_3 встановлена Постановою Синельниківського міськрайонного суду від 07.12.2009 року у справі №3-2012/09, згідно якої ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та провадження у справі закрите у звязку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
ОСОБА_4 судово-медичного обстеження №282 від 21.08.2009 року суд вбачає причинний звязок між ДТП 20 серпня 2009 року та його наслідками, оскільки при судово-медичному обстеженні ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, у неї виявлені тілесні ушкодження у вигляді забою мяких тканин та синця внутрішньої поверхні правого гомілко-стопового суглоба, садна шкіри нижньої третини правої гомілки. Виявлені у неї тілесні пошкодження утворилися внаслідок травматичного впливу тупого, твердого предмету (предметів), а бо при ударі о нього (них), що не суперечить давності та умовам їх утворення, вказаним у відношенні, у наданій документації та самою обстеженою, тобто 19.08.2009 року. Всі тілесні пошкодження відносяться до категорії легких.
ОСОБА_4 листа Синельниківської центральної районної лікарні №1264 від 25.11.2009 року 19.08.2009 року о 23.00 год. на приймальне відділення Синельниківської ЦРЛ поступила ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_4, з діагнозом: Забійна рана правого гомілко-стопового суглобу. Хвора була оглянута хірургом ОСОБА_5 і після надання першої медичної допомоги відправлена на амбулаторне лікування. Хворій була рекомендована явка в поліклініку 20.08.2009 року.
Стосовно позовних вимог позивача щодо стягнення матеріальних збитків на суму 1 000 грн. суд приходить до висновку, що вони задоволенню не підлягають виходячи з наступного.
Свої вимоги позивач визначила у вигляді втраченого заробітку з 20 серпня 2009 року, що визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати для осіб, які в момент завдання шкоди не працювали, з посиланням ч.2 ст.1195 ЦК України, а також додаткових витрат, які викликані необхідністю посиленого харчування, придбання ліків, здійснення догляду за хворою дитиною.
ОСОБА_4 ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Але позивачем не надано суду жодного доказу понесених нею витрат, які викликані необхідністю посиленого харчування, придбання ліків, здійснення догляду за хворою дитиною. Крім того, згідно листа Синельниківської центральної районної лікарні №1264 від 25.11.2009 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, була відправлена на амбулаторне лікування, а не перебувала на стаціонарному, тому вимоги щодо відшкодування втраченого заробітку відповідно до ч.2 ст.1195 ЦК України також не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.
Що стосується вимог позивача про стягнення з ОСОБА_3 на її користь моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. суд прийшов до наступних висновків.
ОСОБА_4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 при відшкодуванні моральної шкоди необхідно зясовувати характер взаємовідносин сторін і якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин і коли були вчинені дії, якими завдано моральну шкоду. Розмір відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до п.2 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів.
З матеріалів справи вбачається, що неправомірною поведінкою відповідача позивачці було спричинено моральну шкоду. Остання виразилася в тому, що ушкодження здоровя дитини стало причиною моральних страждань позивача. Вона втратила душевний спокій, нормальні життєві звязки, що впливає на реалізацію її намірів. Її переживання посилились, що у дочки внаслідок травми правого гомілко-стопового суглобу видно шрам, та не може нормально ступати на ногу.
ОСОБА_4 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначаеться судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди.
Так, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що позивачу заподіяна моральна шкода у звязку з протиправною поведінкою щодо її дочки ОСОБА_2, у звязку з ушкодженням її здоровя.
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд, враховуючи вимоги розумності, справедливості, ступінь вини та майновий стан відповідача, а також те, що тілесні ушкодження ОСОБА_2 не спричинили тривалого розладу здоровя та відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень, вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди може бути зменшений.
Тому суд вважає доцільним визначити розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 1 000 грн.
Оскільки згідно зі ст. 4 п. 8 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 30.04.1993 року позивач звільнений від сплати державного мита, суд, відповідно до вимог ч. 2 ст.88 ЦПК України, судові витрати покладає на відповідача.
На підставі викладеного та ст.ст. 11, 23, 1167, 1168, ч.2 ст.1187 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212. 214, 215, 217, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: ОСОБА_6