АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-3636/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Ремез В.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2010 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

Головуючого Ремеза В.А.

Суддів Прозорової М.Л., Калиновського А.Б.

при секретарі Панченко Д.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2,

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2010р. за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Приватного підприємства "Мегаполіс" про повернення безпідставно набутого майна та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2009р. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ПП "Мегаполіс" про повернення безпідставно набутого майна і відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що він домовився з ОСОБА_2 про придбання за еквівалент 100000доларів США домоволодіння 120, по вул. Ашхабадській в м. Дніпропетровську, яке належало ОСОБА_2, у зв'язку з чим 18.03.2008р. було укладено у простій письмовій формі попередній договір з елементами договору про надання послуг, згідно якого він передав в той же день ОСОБА_2 еквівалент 5000доларів США, а 29.03.2008р. ще еквівалент 2000доларів США, зазначивши попереднім договором, що сам договір купівлі-продажу домоволодіння повинен був відбутись до 10.04.2008р., а відповідачу ПП "Мегаполіс" позивачем було сплачено за надання інформаційно-консультаційних послуг з підготовки та укладення договору купівлі-продажу, в сумі 25250грн., і оскільки договір купівлі-продажу зазначеного домоволодіння не був укладений з вини відповідачів, а при укладені попередній договір не було посвідчено нотаріально, що свідчить про нікчемність договору, і відповідачі відмовляються у добровільному порядку повернути отримані кошти, а тому позивач уточнивши в ході розгляду свої вимоги /а.с.63-69/, просив стягнути з ОСОБА_2В, на його користь безпідставно отримані кошти, еквівалент 8589,89доларів США, і з ПП "Мегаполіс" на його користь 30224грн. 25коп., а також в рахунок відшкодування моральної шкоди стягнути з відповідачів солідарно 1700грн., і витрати по справі.

Рішенням суду стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову суму в розмірі 70615грн. 89коп. і з ПП "Мегаполіс" на користь ОСОБА_3 30224грн. 25коп., а в задоволені вимог в іншій частині відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 в задоволені позовних вимог до ОСОБА_2, посилаючись на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду в оскаржуваній частині зміні з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.03.2008р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено у простій письмовій формі попередній договір щодо укладення договору купівлі-продажу домоволодіння 120, по вул. Ашхабадській в м. Дніпропетровську, і на виконання умов попереднього договору ОСОБА_3 передав відповідачці в той же день аванс в сумі еквівалентній 5000долавір США, а 29.03.2008р. по розписці ще еквівалент 2000доларів США, що підтверджується розпискою ОСОБА_2, і сторони зобов'язались укласти договір купівлі-продажу до 10.04.2008р. /а.с.11-14/.

Відповідно до вимог ст.635 ЦК України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Враховуючи, що між сторонами договір купівлі-продажу домоволодіння, який за своєю формою та змістом відповідав би вимогам закону, укладено не було, а тому колегія суддів вважає, що фактично отримані ОСОБА_2 кошти на загальну суму еквівалент 7000доларів США, що на день винесення рішення судом першої інстанції складало з розрахунку 100 доларів США 800,24грн. є авансом, і вказана сума в розмірі 56016грн. 80коп. підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача на підставі ч.2 ст. 570 ЦК України, згідно якої, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є задатком, вона вважається авансом.

Що ж стосується вимог позивача в частині стягнення на його користь з відповідачки відсотків на підставі ст. 1214 ЦК України, то в цій частині вимоги ОСОБА_3 не підлягають задоволенню, оскільки отримані відповідачкою кошти за попереднім договором в розумінні ст. 1212 ЦК України не можуть вважатись безпідставно набутим майном, а тому на виниклі між сторонами правовідносини положення ст. 1214 ЦК України щодо нарахування процентів у зв'язку з безпідставним одержанням чи збереженням грошей не поширюються.

Оскільки судом першої інстанції при розгляді справи в оскаржуваній частині не були враховані зазначені обставини, та неправильно було застосовано норми матеріального права, якими регулюються виниклі між сторонами правовідносини, а тому колегія суддів вважає, що рішення суду в оскаржуваній частині підлягає зміні на підставі ст. 309 ЦК України, у зв'язку з чим стягнута з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 сума підлягає зменшенню з 70615грн. 89коп. до 56016грн. 80коп., а апеляційна скарга ОСОБА_2 частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 303,304,307,309,316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18.02.2010р. в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 змінити зменшивши присуджену до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму з 70615грн. 89коп. до 56016грн. 80коп.

В іншій частині оскаржуване рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду вступає в силу з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Судді: