Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2010 року Новотроїцький районний суд

Херсонської області

в складі головуючого судді Вейтас І. В.

при секретарі - Голумбієвській С.Ф.

за участю представника позивачів, відповідачів за зустрічним позовом - ОСОБА_1 відповідача, позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_2

представника відповідача, позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Новотроїцьке цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа на стороні відповідачів ОСОБА_6 селищна рада про визнання права власності на частку у майні, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, вказуючи на те, що їм на праві приватної власності належить квартира № 56 в житловому будинку №4 по вул..Садовій в смт.Новотроїцьке Херсонської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло виданим 31 березня 1999 року. В даній квартирі зареєстрований відповідач, в той час позивач ОСОБА_4 перебувала з ним у шлюбі. Подружнє життя виявилось невдалим, тому 6 серпня 2002 року рішенням Новотроїцького місцевого суду шлюб між позивачем ОСОБА_4 та відповідачем було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач виселився з квартири та переїхав проживати в ІНФОРМАЦІЯ_1, де мешкає до теперішнього часу. В квартирі АДРЕСА_1 відповідач не проживає більше шести років, прохання позивачів знятися з реєстрації за цією адресою, він проігнорував. Просять визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування квартирою №56 в житловому будинку № 4 по вул..Садовій в смт.Новотроїцьке Херсонської області, зняти з реєстрації ОСОБА_2 з квартири №56 в житловому будинку № 4 по вул..Садовій в смт.Новотроїцьке Херсонської області.

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на частку у майні, вказуючи, що квартира АДРЕСА_2 була отримана ним на підставі ордеру на його імя, на вселення в квартиру, який був виданий виконкомом ОСОБА_6 селищної ради у 1984 році, коли він працював в АТК-2 «Укрводбуд». На той час він був одружений і до ордеру була вписана його дружина ОСОБА_4 Коли було прийнято закон про приватизацію державного житлового фонду вони вирішили приватизувати квартиру. У звязку з тим, що він працював усі питання які були повязані з приватизацією квартири вирішувала дружина ОСОБА_4 У 2002 році шлюб між ним та ОСОБА_4 було розірвано і він перейшов проживати окремо від позивачів за первісним позовом. Про те, що він не є власником квартири йому стало відомо лише після отримання первісної позовної заяви, до якої було надано Свідоцтво про право власності на житло. Вказує, що ОСОБА_4, зловживаючи його довірою, виключила його без його згоди з числа осіб, які мали право на отримання у приватну власність квартири АДРЕСА_3 . Просить суд поновити строк позовної давності, встановлений для захисту права власності як такий, що пропущено з поважної причини; визнати його співвласником квартири АДРЕСА_3; визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло, видане ОСОБА_6 селищною радою на підставі рішення № 12 від 31.03.1999 року на ім'я ОСОБА_4 та ОСОБА_5; зобовязати ОСОБА_6 селищну раду Херсонської області ухвалити розпорядження про видачу Свідоцтва про право спільної часткової власності на квартиру за адресою АДРЕСА_4 на імя ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5

Представник позивачів по первісному позову ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на підстави, вказані в позові, наполягає на задоволені позову.

Відповідач ОСОБА_2 проти первісного позову заперечує, вказує, що не проживав в квартирі з поважних причин. Після розлучення поїхав на заробітки, дружина поміняла в квартирі замки. Вказує, що весь цей час вважав себе власником квартири.

Представник відповідача ОСОБА_3 проти первісного позову заперечує, вказуючи, що ОСОБА_2 не проживав в спірній квартирі з поважних причини, приватизація квартири проведена незаконно, просить в задоволенні первісного позову відмовити.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 зустрічну позовну заяву підтримали, посилаючись на підстави, вказані в ній.

Представник відповідачів за зустрічним позовом ОСОБА_1 зустрічний позов не визнала та показала, що як пояснила її доручитель ОСОБА_4, в спірній квартирі вони з ОСОБА_2 проживали з 1987 року. Перебуваючи в шлюбі ОСОБА_2 неодноразово зраджував дружині, в сім'ї виникали сварки, але проти розлучення ОСОБА_2 заперечував. Щоб вона простила його та не розлучалась він сказав, що відмовиться від своєї частки в квартирі на її з донькою користь. З цією метою він у вересні 1998 році виписався з квартири. Наприкінці вересня 1998 року він покинув сім'ю та виїхав з квартири. В квітні 1999 року вони помирились та знову стали проживати разом. В 1999 році ОСОБА_2 вирішив виїхати на роботу до Російської Федерації і оскільки йому потрібна була реєстрація він з її дозволу зареєструвався в спірній квартирі. В 2002 році, в звязку з тим, що їхнє подружнє життя не склалось вони розлучились офіційно. Вказує, що ОСОБА_2 особисто ходив до ЖКП та до паспортного відділу Новотроїцького РВ УМВС з питань прописки та виписки. Про те що ОСОБА_4 приватизувала квартиру він знав та не заперечував проти цього.

Представник ОСОБА_6 селищної ради проти зустрічного позову заперечує, вказуючи, що приватизація державного житлового фонду проводилась відповідно до законодавства, на момент приватизації квартири ОСОБА_2 не був наймачем квартири, і тому права на приватизацію даної квартири не мав.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з 10.12.1985 року перебували в зареєстрованому шлюбі та разом з дочкою ОСОБА_4 - проживали в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно довідки (виписки із поквартирної картки № 17) про склад сім'ї та реєстрацію станом на 08.02.2010 року) АДРЕСА_5 зареєстровані ОСОБА_4 (дата прописки 27.01.1987 року по теперішній час), ОСОБА_2 ( дата прописки 27.01.1987 р. дата виписки 08.09.1998 р., повторна прописка 09.04.1999 р. по теперішній час) та ОСОБА_4 по свідоцтву про народження 27.01.1987 р. по паспорту 30.12.2003 р. дата виписки 10.08.2004 р.). Прописка та виписка громадян здійснюється за заявами (особисто громадянином та за його підписом), які надаються до паспортного столу разом з паспортом.

В судовому засіданні допитані свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - в період 1998- 1999 рр. начальник паспортного столу та паспортист, відповідно, які показали, що оформлення реєстрації (зняття з реєстрації) місця проживання у квартирах, що обслуговуються житлово-комунальними підприємствами здійснюється житлово- комунальним підприємством. Згідно законодавства, що діяло в 1998-1999 роках для виписки та прописки громадянину необхідно було особисто подати заяву та паспорт. Без особисто написаної заяви та явки особи до уповноважених органів прописку та виписку не можливо провести. Архівні документи за період 1998-1999 роки знищено.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що є матір'ю ОСОБА_4, в 1998 році ОСОБА_2 пообіцяв ОСОБА_4 залишити їй та дочці квартиру . В вересні 1998 року виписався з квартири та покинув сім'ю. Потім вони неодноразово знову починали жити разом та розходились. В 2002 році ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвали шлюб і її дочка виїхала на роботу в Італію. ОСОБА_2 не проживає в спірній квартирі з 2002 року.

Згідно талону реєстрації за місцем проживання ОСОБА_2 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3 з 09.04.1999 року.

Як пояснив в судовому засіданні ОСОБА_2 в 2006 році він, в звязку з втратою паспорту, отримав новий паспорт і тоді дізнався, що зареєстрований за даною адресою лише з 09.04.1999 року.

Згідно розпорядження Голови виконкому ОСОБА_6 селищної ради від 31.03.1999 року № 12 від ОСОБА_4 надійшла заява про приватизацію квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_6 яка використовується нею та членами її сім'ї на умовах найму. Прийнято рішення прохання наймача ОСОБА_4 задовольнити і передати вказану квартиру в приватну спільну сумісну власність.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 31.03.1999 року квартира , яка знаходиться за адресою АДРЕСА_6 дійсно належить на праві приватної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_4 в рівних долях. Квартира приватизована згідно з ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.

Суд вважає, що позивач по зустрічному позову не довів того факту, що ОСОБА_4 скориставшись його довірою сама незаконно виписала його з квартири. Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_2 сам добровільно виписався з квартири. Як пояснили свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та відповідно до п. 25 Положення про паспортну систему в СРСР для прописки та виписки громадянин надає особисто написану заяву і ОСОБА_2 просто не міг не знати про те, що він виписаний з квартири.

Згідно пункту 2 «Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян», затвердженого Держкомітетом України про житлово-комунальному господарству № 56 від 15.09.1992 року передачі у власність громадян підлягають квартири багатоквартирних будинків та одноквартирні будинки, які використовуються громадянами на умовах найму. Відповідно до п.5 вказаного Положення до членів сімї наймача включаються лише громадяни, які постійно мешкають у квартирі (будинку) разом з наймачем або за яким зберігається право на житло.

Під час приватизації ОСОБА_2, своєю випискою з квартири розірвав договір найму державного майна і не був наймачем даної квартири. В звязку з наведеним суд вважає, що зустрічний позов ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Позивачі по первісному позову вказують, що відповідач не проживає в спірній квартирі з 2002 року. В зустрічному позові ОСОБА_2 також не заперечує цей факт, але в судовому засіданні стверджував, що мати позивачки - ОСОБА_9 перешкоджала йому проживати в даній квартирі. При цьому жодних доказів на підтвердження факту злісного перешкоджання проживання суду не надав.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4 з 1989 року і є сусідкою сторін. Вказує, що в спірній квартирі ніхто не проживає близько семи років.

Відповідно до ч. 1 ст.7 Закону України „ Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Відповідно до ч.2 ст. 107 Житлового Кодексу України у разі вибуття наймача та членів 1 його сім'ї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж наче денному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо ж жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Враховуючи обставини справи, те, що позивачі є власниками квартири а відповідач виїхав з квартири та не проживав там, суд приходить до висновку , що позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, ст. 29 ЦК України, ст. 107 ЖК України, ст. 7 ЗУ « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ЗУ «Про приватизацію державного майна», Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, Постанови ПВС України № 2 від 12.04.1985 р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», керуючись ст.ст. 10,15,16,60,61,88,209,213,218,223 ЦПК України , -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задоволити повністю.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа на стороні відповідачів ОСОБА_6 селищна рада відмовити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування квартирою № 56 в житловому будинку № 4 по вул.Садовій в смт.Новотроїцьке Херсонської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в двадцятиденний строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено, шляхом подачі протягом десятиденного строку з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження, та подальшої подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до апеляційного суду через Новотроїцький районний суд.

Суддя