Ізяславський районний суд Хмельницької області
Справа № 2-9/10 р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2010 року Ізяславський райсуд Хмельницької області в складі головуючої судді Янішевської О. С., при секретарі Вербицькій М. О., з участю прокурора Вітрука В. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяславі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, виконавчого комітету Славутської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Славутської міської ради, про визнання будівництва самочинним та таким, що порушує права інших осіб, про визнання частки у земельній ділянці,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про відновлення межі земельної ділянки та усунення самовільно побудованих споруд. Також ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 та Славутської міської ради про визначення порядку користування земельною ділянкою, відновлення межі земельної ділянки із суміжним користувачем і повернення самовільно зайнятої земельної ділянки, мотивуючи це тим, що згідно договору купівлі-продажу від 09 липня 1974 року ОСОБА_1 являється власником 67,82 % житлового будинку № 65 по вул. Сангушків в м. Славуті, також йому належить земельна ділянка площею 1380 кв. м. Власником іншої частини даного житлового будинку, розміром 32,18 %, відповідно до рішення виконкому від 15 лютого 1955 року і земельної ділянки площею 699 кв. м являється ОСОБА_2 Позивач посилається на те, що в даний час між сторонами виник спір про порядок користування земельною ділянкою, вважає, що ОСОБА_2 порушив межі земельної ділянки. Позивач вказує, що ОСОБА_2 самовільно побудував гараж, котельню, санвузол, кладовку, що створює перешкоди для нормального життя позивача, який являється інвалідом 2 групи.

Ухвалою Ізяславського районного суду від 08 грудня 2009 року позовні вимоги були обєднані в одне провадження.

В ході судового розгляду позивачем та його представниками позовні вимоги неодноразово уточнювались. Остаточно позивач та його представники виклали позовні вимоги наступним чином: просять суд визнати незаконними та скасувати рішення виконавчого комітету Славутської міської ради № 254 від 19 червня 2008 року «Про вирішення земельного спору щодо відновлення межі земельної ділянки», № 524 від 20 листопада 2008 року «Про вирішення спору щодо відновлення межі земельної ділянки»; визнати самочинним будівництвом та таким, що порушує права ОСОБА_1 прибудову до житлового будинку розмірами 3,28 х 4, 38 м, що складається з коридору площею 4,2 кв. м, паливної площею 3,6 кв. м, санвузла площею 1,7 кв. м; прибудову до літньої кухні розміром 3,98 х 2,87 м; гараж розміром 4,36 х 6,58 м; тимчасову споруду господарський блок, зблокований з гаражем; кладовку у зовнішній стіні житлового будинку, який належить ОСОБА_1; зобовязати ОСОБА_2 або за його рахунок знести самочинно побудовані ним обєкти, які порушують права ОСОБА_1: прибудову до житлового будинку розмірами 3,28 х 4, 38 м, прибудову до літньої кухні розміром 3,98 х 2,87 м; гараж розміром 4,36 х 6,58 м; тимчасову споруду господарський блок, зблокований з гаражем; зобовязати ОСОБА_2 або за його рахунок усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 житловим будинком, який належить йому на праві власності, в частині демонтажу кладовки у зовнішній стіні будинку, який належить ОСОБА_1 Свої вимоги позивач та його представники мотивують тим, що ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу від 09 липня 1974 року, який був зареєстрований у Шепетівському міжміському БТІ за № 1/67, придбав у ОСОБА_3 63,82 % одноповерхового деревяного будинку з надвірними будівлями до цієї частки будинку № 65 по вул. Мануїльского ( Кн. Сангушків ) в м. Славуті. 18 липня 1974 року ОСОБА_2 згідно свідоцтва про право на спадщину став співвласником 36,18 % зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями до цієї частини будинку. Згідно заключення про реєстрацію (перереєстрацію) документів на право користування земельною ділянкою по вул. Мануїльського від 15 травня 1980 року розмір земельної ділянки за вищевказаною адресою становив 1942 кв. м. У відповідності до вказаного заключення раніше зареєстрований розмір земельної ділянки становив 910 кв. м. На думку представників позивача з урахуванням часток ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у житловому будинку ОСОБА_1 належало право на користування земельною ділянкою площею 580,76 кв. м, що становить 63, 82 % від загальної площі 910 кв. м, ОСОБА_2 належало право на користування 392,24 кв. м, що становить 36,18 % від загальної площі 910 кв. м. У відповідності до вказаного заключення представники позивача посилаються, що виявлені надлишки в розмірі 1032 кв. м. залишені у користуванні ОСОБА_1 13 червня 1980 року рішенням № 211 виконавчого комітету Славутської міської ради «Про результати обміру земель забудови кварталу № 13» визначено розмір земельної ділянки 65 по вул. Мануїльского ( Кн. Сангушків ) в м. Славуті по фактичному використанню 1942 кв. м. Представники позивача зазначають, що вказане рішення оскаржене не було. Представники позивача посилаються, що 21 вересня 1989 року рішенням № 252 «б» виконавчого комітету Славутської міської ради «Про надання земельної ділянки у безстрокове користування для індивідуального житлового будівництва» було виділено земельну ділянку, розміром 500 кв. м, ОСОБА_4 для побудови житлового будинку з надлишків земельної ділянки, яка залишилась у користуванні ОСОБА_1 Представники позивача вказують, що зазначене рішення оскаржене не було. Представники позивача вважають, що у користуванні ОСОБА_1 залишилась земельна ділянка розміром 1112,76 кв. м. Представники позивача вказують, що повздовж між земельними ділянками № 63 та 65 по вул. Мануїльского ( Кн. Сангушків ) в м. Славуті проходить канава, якою ОСОБА_1 не користується і земля під якою перебуває у комунальній власності. Таким чином представники позивача вважають, що при вирішенні земельного спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не були враховані вказані обставини, що порушує права позивача. Представники позивача посилаються, що ОСОБА_2 самовільно здійснив будівництво прибудови до житлового будинку розмірами 3,28 х 4, 38 м, що складається з коридору площею 4,2 кв. м, паливної площею 3,6 кв. м, санвузла площею 1,7 кв. м; прибудови до літньої кухні розміром 3,98 х 2,87 м; гаража розміром 4,36 х 6,58 м; тимчасової споруди господарського блоку, зблокованого з гаражем; кладовки у зовнішній стіні житлового будинку, який належить ОСОБА_1 Свої доводи мотивують тим, що у ОСОБА_2 відсутні належним чином виготовлені дозвільні документи, вказують на наявність у ОСОБА_2 рішення виконавчого комітету Славутської міської ради від 19 травня 1988 року № 85 на будівництво гаража розмірами 4,0 х 5,0 м, однак проект на будівництво, привязка місця розташування на земельній ділянці, дозвіл власника сусідньої ділянки, дозвіл на проведення будівельно-монтажних робіт відсутні. Представники позивача посилаються, що самочинно збудовані обєкти порушують права ОСОБА_1, оскільки прибудова до житлового будинку розмірами 3,28 х 4, 38 м виконана з порушенням вимоги ДБН В.2.5-20-2001 «Газопостачання», тобто паливна розміщена в санвузлі, стіна добудови звязана із стіною, розміщена не з глухої частини стіни, межує з вікном житлової кімнати, знаходиться навпроти житлового будинку ОСОБА_1, який виготовлений з деревяного брусу, обмурованого білою силікатною цеглою і відноситься до ІV ступеня вогнестійкості, що створює небезпеку. Представники позивача посилаються, що при побудові прибудови до літньої кухні розміром 3,98 х 2,87 м були порушені протипожежні та санітарні норми, оскільки відстань між спорудою та будинком ОСОБА_1 становить менше 7 м. Представники позивача зазначають, що гараж розміром 4,36 х 6,58 м всупереч п. 7.5 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» розміщений на відстані 2,7 м від віконного отвору будинку ОСОБА_1, що спричиняє задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення; відстань від стін гаража і тимчасової споруди господарського блоку, зблокованого з гаражем є недостатньою для догляду за будівлями, і здійснення їх поточного ремонту, становить менше 1 м, що суперечить п. 3.25 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень». Представники позивача вказують, що влаштуванням кладовки ОСОБА_2 в порушення п. 3.25 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» обмежив ОСОБА_1 доступ до стін його власного житлового будинку для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту. Представники позивача зазначають, що внаслідок вказаних порушень права ОСОБА_1 були порушені і підлягають відновленню.

Ухвалою Ізяславського районного суду від 29 грудня 2010 року за клопотанням представників позивача проведена заміна неналежної сторони.

Прокурор Ізяславського району Вітрук В. В. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав.

Представники позивача ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримали.

Відповідач ОСОБА_2, представник відповідача ОСОБА_8 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали.

Представник відповідача виконавчого комітету Славутської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, в останнє судове засідання не зявилась, в заяві просила справу розглядати у її відсутності.

Допитавши сторони, свідків, перевіривши матеріали справи, матеріали цивільної справи № 2-463/2008 Славутського міськрайсуду, матеріали інвентарної справи, наданої на огляд суду Славутським БТІ, технічних документів, наданих на огляд суду сторонами та Славутським БТІ, суд знаходить, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 63,82 % одноповерхового деревяного будинку з надвірними будівлями до цієї частки будинку № 65 по вул. Мануїльского ( Кн. Сангушків ) в м. Славуті згідно договору купівлі-продажу від 09 липня 1974 року, який був зареєстрований у Шепетівському міжміському БТІ за № 1/67, що підтверджується відповідним договором, оригінал якого знаходиться у інвентарній справі № 734.

ОСОБА_2 на праві приватної власності належить 36,18 % одноповерхового деревяного будинку з надвірними будівлями до цієї частки будинку № 65 по вул. Мануїльского ( Кн. Сангушків ) в м. Славуті згідно свідоцтва про право на спадщину від 18 липня 1974 року, який був зареєстрований у Шепетівському міжміському БТІ за № 1/67, що підтверджується відповідним договором, оригінал якого знаходиться у інвентарній справі № 734.

Рішенням № 252 б виконавчого комітету Славутської міської ради від 21 вересня 1989 року «Про надання земельної ділянки у безстрокове користування для індивідуального житлового будівництва» ОСОБА_9 у безстрокове користування була виділена земельна ділянка, площею 500 кв. м для будівництва індивідуального житлового будинку з земель міської забудови у м. Славуті по вул. Суворова, 56а, з надлишків земельної ділянки № 65 по вул. Мануїльского ( Кн. Сангушків ) в м. Славуті, що підтверджується копією відповідного рішення, планом забудови кварталу № 13 м. Славута.

Рішенням № 293 виконавчого комітету Славутської міської ради від 26 вересня 1996 року «Про земельні питання» було передано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки для обслуговування житлових будинків ОСОБА_1 площею 1243 кв. м, ОСОБА_2 площею 699 кв. м, що підтверджується копією відповідного рішення.

Рішенням № 254 виконавчого комітету Славутської міської ради від 19 червня 2008 року «Про вирішення земельного спору щодо відновлення меж земельної ділянки» були встановлені межі земельних ділянок між суміжними землекористувачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що підтверджується копією відповідного рішення.

Рішенням № 524 виконавчого комітету Славутської міської ради від 20 листопада 2008 року «Про вирішення земельного спору щодо відновлення межі земельної ділянки» була встановлена межа земельних ділянок між суміжними землекористувачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по фактичному використанню відповідно до схеми, виготовленої 05 листопада 2008 року, рішення № 254 виконавчого комітету Славутської міської ради від 19 червня 2008 року визнано таким, що втратило чинність, що підтверджується копією відповідного рішення із доданою схемою.

Згідно ст. 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Відповідно до ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать:

б) делеговані повноваження:

- здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів;

- реєстрація суб'єктів права власності на землю; реєстрація права користування землею і договорів на оренду землі; видача документів, що посвідчують право власності і право користування землею;

- координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів;

- погодження питань про надання дозволу на спеціальне

використання природних ресурсів загальнодержавного значення;

- вирішення земельних спорів у порядку, встановленому законом;

- підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування;

- організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою;

- здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою…

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень.

Згідно ст. 53 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» основною формою роботи виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є його засідання.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування доводяться до відома населення. На вимогу громадян їм може бути видана копія відповідних актів органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Відповідно до вимог ст. 131 Земельного Кодексу України громадяни України мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Згідно ч. 3 ст. 152 Земельного Кодексу України захист прав на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Згідно вимог ст. 158 Земельного Кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками.

Відповідно до ст. 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Як пояснювали сторони, ні ОСОБА_1, ні ОСОБА_2 не отримали Державних актів на право власності на земельні ділянки через наявність спору, що підтверджується поясненнями сторін, що не було спростовано в ході судового розгляду.

При вирішенні земельного спору між суміжними землекористувачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виконавчим комітетом Славутської міської ради не було вирішено питання володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, на якій розташована канава, що знайшло підтвердження в ході судового розгляду: факт наявності канави підтверджується як поясненнями сторін, так і схемами, доданими до матеріалів справи, однак в жодному наданому суду рішенні виконавчого комітету Славутської міської ради не був встановлений статус земельної ділянки, на якій вона розташована, що підтверджується копіями рішень виконавчого комітету Славутської міської ради, поясненнями сторін. Крім того при вирішенні земельного спору між суміжними землекористувачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не було встановлено дійсний розмір земельних ділянок кожного із землекористувачів, зокрема позивача, що підтверджується поясненнями сторін, копіями рішень виконавчого комітету Славутської міської ради, обміром земель будівельного кварталу № 13 м. Славута.

За таких обставин суд приходить до висновку, що при винесенні виконавчим комітетом Славутської міської ради рішень № 254 від 19 червня 2008 року та № 524 від 20 листопада 2008 року не були дотримані конституційні принципи рівності громадян, а тому зазначені рішення підлягають визнанню незаконними та скасуванню.

Згідно ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать:

а) власні (самоврядні) повноваження:

- надання відповідно до закону містобудівних умов і обмежень забудови земельних ділянок;

б) делеговані повноваження:

- участь у прийнятті в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у порядку, встановленому законодавством;

- здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об'єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу;

- вирішення відповідно до законодавства спорів з питань містобудування.

Згідно ст. 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоровя довкілля.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ст. 15 Цивільного Кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування

майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст. 331 Цивільного Кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 376 Цивільного Кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить

суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

Згідно ст. 103 Земельного Кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Відповідно до ст. 104 Земельного Кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров'я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше.

Згідно ст. 60 Цивільного процесуального Кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

ОСОБА_2 збільшив прибудову до житлового будинку до розмірів 3,28 х 4, 38 м, облаштувавши в ній коридор площею 4,2 кв. м, паливну площею 3,6 кв. м, санвузол площею 1,7 кв. м; побудував прибудову до літньої кухні розміром 3,98 х 2,87 м; гараж розміром 4,36 х 6,58 м; тимчасову споруду господарський блок, зблокований з гаражем; облаштував кладовку у зовнішній стіні житлового будинку, який належить ОСОБА_1, що підтверджується поясненнями представників позивача, висновком № 123 судової будівельно-технічної та земельної експертизи, проти чого не заперечує сам ОСОБА_2

ОСОБА_2 не надав суду доказів того, що будівництво вказаних обєктів проведено за наявності відповідних дозволів, відповідно до проекту, обєкти у встановленому законом порядку прийняті в експлуатацію, належним чином проведена їх державна реєстрація.

За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 97 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за самовільне побудування прибудови до літньої кухні, розміром 3,98 х 2,87 м, переобладнання хліва у літню кухню, побудування гаража збільшених розмірів, ОСОБА_2 постановою інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Славутської міської ради № 15 від 05 березня 2007 року був підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу, що підтверджується копією адміністративної справи, яка знаходиться в матеріалах цивільної справи № 2-463/2008, оглянутої в ході судового розгляду. Постанова оскаржена не була, в матеріалах справи наявна квитанція про сплату ОСОБА_2 адміністративного штрафу.

Представники позивача посилаються, що про наявність порушень при побудові вказаних будівель позивач довідався лише в березні 2007 року. Будь-яких доказів, які б спростовували зазначені доводи, суду подано не було.

В матеріалах інвентарної справи № 734 на будинок № 65 по вул. Мануїльского ( Кн. Сангушків ) в м. Славуті наявний поетажний план частини будинку, належної ОСОБА_10, після якого нерухоме майно було успадковане ОСОБА_2, датований 07 червня 1974 року, з якого вбачається, що належна ОСОБА_10 частина будинку складалась з чотирьох кімнат та прибудови розміром 4, 04 х 3,11 м.

Згідно висновку № 123 судової будівельно-технічної та земельної експертизи, який будь-якими доказами спростований не був, збільшення прибудови до житлового будинку розмірами 3,28 х 4, 38 м з облаштуванням у ній коридору площею 4,2 кв. м, паливної площею 3,6 кв. м, санвузла площею 1,7 кв. м; побудова прибудови до літньої кухні розміром 3,98 х 2,87 м; гаража розміром 4,36 х 6,58 м; тимчасової споруди господарського блоку, зблокованого з гаражем; облаштування кладовка у зовнішній стіні житлового будинку, який належить ОСОБА_1 проведені самовільно, з порушенням Державних будівельних норм України 360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень», Державних будівельних норм України В.25-20-2001 «Газопостачання»: порушення встановлених відстаней між житловим будинком позивача та гаражем і тимчасовою спорудою ОСОБА_2, а також між житловим будинком позивача та прибудовою до літньої кухні (хліва) ОСОБА_2; паливна ОСОБА_2 розміщена в санвузлі; стіна добудови ОСОБА_2 звязана з стіною, розміщена не з глухої частини стіни, а також межує з вікном житлової кімнати ОСОБА_1; гараж ОСОБА_2, розміщений на відстані 2,7 м від віконного отвору житлового будинку позивача, спричиняє задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення; влаштування ОСОБА_2 кладовки обмежило доступ ОСОБА_1 до стін власного житлового будинку для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту.

Суд приходить до висновку, що прибудова до літньої кухні розміром 3,98 х 2,87 м; гараж розміром 4,36 х 6,58 м; тимчасова споруда господарський блок, зблокований з гаражем; кладовка у зовнішній стіні житлового будинку, який належить ОСОБА_1 являється самочинним будівництвом. Також суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 провів самовільну перебудову прибудови до житлового будинку, збільшивши її розміри з 3,11 х 4,04 м до 3,28 х 4, 38 м.

Суд вважає, що права ОСОБА_1 були порушені і підлягають захисту.

Позивач та його представники просять суд захистити права позивача шляхом зобовязання ОСОБА_2 знести самочинно збудовані обєкти або провести знесення вказаних обєктів за рахунок ОСОБА_2

Враховуючи те, що позивачем та його представниками не було вказано хто саме має провести знесення самочинно збудованих ОСОБА_2 обєктів за його рахунок, не було надано обґрунтування таких вимог та не було надано доказів на підтвердження зазначених доводів, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в цій частині позову.

З урахуванням викладеного суд вважає, що для захисту цивільного права позивача доцільно обрати способи припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення.

Керуючись ст. ст. 21, 24, 41, 50, 55 Конституції України, Законом України «Про місцеве самоврядування» ст.ст. 12, 83, 103, 104, 106, 107, 116, 120, 152, 158 ЗК України, ст. ст. 15, 16, 316, 319, 331, 373, 376 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57, 58, 59, 60, 62, 64, 79, 81, 88, 207, 209, 212, 213, 214, 215, 216, 292, 294, 296 ЦПК України,

Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконними та скасувати рішення виконавчого комітету Славутської міської ради № 254 від 19 червня 2008 року «Про вирішення земельного спору щодо відновлення меж земельної ділянки» та № 524 від 20 листопада 2008 року «Про вирішення земельного спору щодо відновлення межі земельної ділянки».

Зобовязати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 належним позивачу на праві приватної власності житловим будинком № 65 по вул. Кн. Сангушків в м. Славуті, шляхом знесення самочинно збудованих прибудови до літньої кухні, розміром 3,98 м х 2,87 м, гаража, розміром 4,36 м х 6,58 м, тимчасової споруди господарського блоку, зблокованої з гаражем; демонтажу самочинно збудованої кладовки у зовнішній стіні житлового будинку № 65 по вул. Кн. Сангушків в м. Славуті; відновлення розмірів прибудови до житлового будинку розміром 3,28х4,38 м, до розмірів 3,11 м х 4,04 м.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Хмельницької області через Ізяславський райсуд протягом десяти днів з дня його оголошення.

Суддя