Хортицький районний суд м.Запоріжжя
Справа № 2-4917/2010 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.09.2010 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді Кучерук І.Г.

при секретарі Бочіній Н.А.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя про визнання відмови незаконною та зобовязання провести перерахунок державної соціальної допомоги дітям війни

в с т а н о в и в :

27.08.2010 року позивач звернувся до суду з позовом до УПФ України в Хортицькому районі м. Запоріжжя, у якому вказав, що має статус дитини війни, а тому відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на підвищення розміру пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком. Проте відповідач не виконує вимоги закону, тому вимагає визнати незаконною відмову відповідача, зобовязати відповідача провести перерахунок пенсії та виплатити з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по теперішній час, зобовязати відповідача здійснювати нарахування підвищення розміру пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком у подальшому.

Позивач просить розгляди справу без її участі.

Представник відповідача УПФ в Хортицькому районі м. Запоріжжя в судове засідання не зявився, надав довідку про сплату позивачеві щомісячної соціальної допомоги як дитині війни, заперечення на позов, просить розглядати справу без його участі.

Відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши надані докази, вважає, що вимоги позову підлягають задоволенню частково на підставі наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України, та відповідно до ст.1 Закону України „Про соціальний захист дітей війни має статус дитини війни і в силу ст. 46 Конституції України та ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни має право на отримання державної соціальної підтримки підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Мінімальна пенсія за віком, відповідно до статті 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

З матеріалів справи вбачається, що Управління ПФУ в Хортицькому районі м. Запоріжжя за 2006 та 2007 рік щомісячно позивачу, як дитині війни, підвищення до пенсії не сплачувало, а з 2008 року у розмірі 10 відсотків від прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність.

ОСОБА_1 02.08.2010 року звернулася з заявою до УПФ у Хортицькому районі про нарахування недоплаченої щомісячної допомоги дітям війни .

УПФУ у Хортицькому районі 02.08.2010 року на заяву позивача відмовив у перерахунку нарахування недоплаченої щомісячної допомоги дітям війни та зазначено, що УПФ проводить нарахування відповідно бюджетного фінансування та Постанови КМ України від 24.10.2007 року № 1261.

Відповідно до ч.2 ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Водночас, щодо такого права на період 2007 року, то п.12 ст. 71 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом було зупинено дію ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни на 2007 рік.

Проте, рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року положення п.12 ст. 71 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік з урахуванням ст. 111 цього Закону визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже у період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року відповідач зобовязаний був нараховувати та сплачувати підвищення до пенсії в розмірі, встановленому ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, в редакції закону від 18.11.2004 року.

Аналогічні правовідносини склалися і в 2008 році.

Протягом 2008 року відповідач виплачував позивачу підвищення до пенсії, як дитині війни, у розмірі 10% мінімальної пенсії за віком на підставі ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в редакції закону від 28.12.2007 року №107- VI та Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №530 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян".

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008 зміни, внесені підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України від 28.12.2007 р. N 107-VI „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" щодо визначення розміру підвищення до пенсії, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Отже до набрання законної сили рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року підстави для перерахунку підвищення до пенсії позивачу, як дитині війни, за період з 01.01.2008 року по 21.05.2008 року були відсутні, оскільки зазначене рішення не мало зворотної дії, однак підстав не здійснювати перерахунок на наступний період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року відповідач не мав.

За період 2009 року, та по час винесення судового рішення дія ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни у вказаному році не була обмежена у дії.

Постанова Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №530 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" є підзаконним нормативним актом і не повинна була застосовуватись відповідачем, як така, що суперечить Закону, який має вищу юридичну силу та відповідно до ст. 8 ЦПК України судом застосовуються до спірних правовідносин Закон України "Про соціальний захист дітей війни".

Вихідним критерієм обрахунку доплати до пенсії дітям війни виступає мінімальна пенсія за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком, згідно ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Будь-яких інших нормативно-правових актів, які б визначали механізм вирахування мінімальної пенсії за віком або встановлювали її розмір, немає.

Відповідно до ст. 8 ЦПК України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону).

За таких обставин положення ч.3 ст. 28 Закону України „ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч.1 цієї статті тільки стосовно визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч.1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

Суд вважає, що при розрахунку розміру доплати до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни , застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Таким чином, необхідність при обрахуванні підвищення пенсії відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни застосовувати розмір мінімальної пенсії за віком, який визначений ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування , є правомірним, враховуючи, що чинним законодавством не встановлено іншого, ніж передбаченого даною статтею, мінімального розміру пенсії за віком.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що позивачем надані докази відповідь УПФ від 09.07.2010 року про порушення УПФ прав позивача відмова у перерахунку та виплаті підвищення пенсії відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", тому вимоги позивача про зобовязання відповідача перерахувати і виплатити позивачеві передбачену законом щомісячну соціальну допомогу за періоди з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, 2009 рік, та по час звернення до суду ( вимоги зазначені по теперішній час яким є час звернення до суду , тобто до 27.08.2010 року) підлягають задоволенню.

Доводи відповідача у відповіді про відсутність бюджетного фінансування, не можуть бути прийняті до уваги та слугувати підставою для відмови в задоволенні у повному обсязі вимог позивача, оскільки на період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по теперішній час (час звернення до суду , тобто до 27.08.2010 року) , коли Закон про бюджет не обмежував дії ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" відповідно до рішень Конституційного суду України. Крім того функції з призначення, виплати пенсій, надбавок, підвищень та доплат згідно до ст. 6,7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та діючим пенсійним законодавством покладено на органи Пенсійного фонду України.

Проте відповідачем не було надано будь-яких доказів щодо правомірності його бездіяльності на період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по час розгляду справи, коли було визнано не конституційним Закон про бюджет на 2007,2008 роки, а бюджети на 2009 та 2010 років таких обмежень не мають, щодо обмеження виплат дітям війни.

Таким чином, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача підлягають задоволенню, оскільки позивачеві за зазначений період не було нараховані та виплачено надбавку до пенсії як дитині війни. У зв'язку з цим дії відповідача суд розцінює як неправомірні та вважає за необхідне зобов'язати відповідача зробити відповідний перерахунок та виплатити позивачу недоплачену суму допомоги за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 27.08.2010 року(по час звернення до суду - як зазначено у позові по теперішній час), оскільки позивачеві за зазначений період не було нарахована та виплачено надбавку до пенсії як дитині війни.

Оскільки Управління Пенсійного фонду України у Хортицькому районі м.Запоріжжя не виконало дії щодо законодавчо визначеного обов'язку вчинити дії, пов'язані з перерахунком допомоги, суд не може здійснювати розрахунок суми перерахунку пенсії позивача, оскільки це відноситься до повноважень відповідача, а лише має право зобов'язати його вчинити дії щодо перерахунку допомоги.

Щодо позовних вимог про зобовязання відповідача здійснювати нарахування підвищення розміру пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком у подальшому, то суд вважає ці вимоги безпідставними, оскільки згідно ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є захист порушених прав фізичних та юридичних осіб. Те що надалі будуть порушуватись права позивача і яким чином вони будуть порушуватись не відомо, тому суд не може захищати права позивачки від можливих порушень які на час розгляду справи ще не відбулись.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 22, 55, 95 Конституції України, Законом України "Про соціальний захист дітей війни", ст. ст . 3, 5, 7, 8, 10, 14, 15, 57-60, 88, 197, 208-209, 212-218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі Запорізької області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку нарахування недоплаченої щомісячної допомоги дітям війни, викладені у листі від 02.08.2010 року № 1594/С-9/01-62 - неправомірними.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі Запорізької області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 підвищення пенсії згідно статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 27.08.2010 року в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області протягом десяти днів.

Суддя: