Галицький районний суд Івано-Франківської області
Справа № 2-44/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2березня 2010 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Юсип І.М.

секретарів Антоник Ю.О.,Мартпщук С.П., Воробчак Н.В.

з участю представників: позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

адвоката КрохмалюкC.C.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Бурштинської міської ради про зобов»язаннявідповідача-суб»єкта владних повноважень вчинити певні дії,-

встановив:

01.09.2009 р. ОСОБА_3 звернувся з позовом до виконавчого комітету Бурштинської міської ради про поновлення строку звернення до суду, визнати ОСОБА_4 таким,що втратив право на проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1»а»в м. Бурштині та скасування рішення виконавчого комітету Бурштинської міської ради №173 від 28.10.1999 р. про надання квартири ОСОБА_4

Під час розгляду справи позивач подав заяву про зміну позовних вимог відмовившись від вимоги про визнання ОСОБА_4 таким,що втратив право на проживання у ІНФОРМАЦІЯ_2»а» в м. Бурштині.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 позовні вимоги позивача підтримала повністю, і суду пояснила, що квартира АДРЕСА_1 бм. Бурштині була надана сім'ї ОСОБА_3 , яка складається з шести чоловік за місцем роботи - в КФ «Енергобудівник» - за спільним рішенням адміністрації та профкому підприємства від 27.01.1999 року. Ордер на дану квартиру не було видано Бурштинською міською радою, так як ця квартира, що перебувала на балансі підприємства, відповідач самовільно надав громадянину ОСОБА_4, який ніколи не був працівником КФ «Енергобудівник». Відповідач виніс рішення №173 від 28.10.1999р. та видав ордер на ім'я ОСОБА_4 на вказану квартиру. З 1999 року ОСОБА_4 ордер на квартиру не отримував і в квартиру не вселявся. ОСОБА_3 квартиру цю не надали і його сім'я і надалі живе в двохкімнатній квартирі, площею 27 кв.м.

Згідно рішення Рогатинського районного суду від 8.12.2000р. (справа №2- 430/2000) позивач має право з 2.04.1999р. на першочергове надання йому житла - згідно п.10 ст.45 ЖК України та п.44 п.9 Правил обліку громадян, що потребують в покращенні житлових умов. Незважаючи на це, виконком Бурштинської міської ради своїм рішенням від 30.06.1999 року № 113 відмовив в затвердженні рішення КФ «Енергобудівник» про надання йому цієї квартири, і терміново надав ордер на неї на ім'я ОСОБА_4, який відмовився від даної квартири та від отримання ордера квартира пустує вже 10 років. Просить скасувати рішення виконавчого комітет Бурштинської міської ради №173 від 28.10.1999р. про надання квартири ОСОБА_4 та зобовязати виконком прийняти рішення про виділення позивачу цієї квартири і видати ордер на вселення в неї.

Представник відповідача ОСОБА_2 позову не визнав і суду пояснив, що рішенням виконкому Бурштинської міської ради за № 173 від 28.10.1999р. на виконання ухвали Галицького районного суду від 08.10.1999р. спірну квартиру в Бурштин по вул. Ст. Бандери, 77а/63 виділено ОСОБА_4 Вищезазначена рішення позивачем було оскаржене до Рогатинського районного суду, який 08.12.2000р. у справі №2-430/2000р. в задоволенні позовних вимог відмовив. Дане рішення позивачем оскаржувалося до Івано-Франківського обласного суду і в подальшому до Верховного суду України, якими в задоволенні апеляційної та касаційної скарг позивачу було відмовлено. Із аналогічними позовами ОСОБА_3 в період із 2000 по 2009 pp. неодноразово звертався в різні судові інстанції які своїми рішеннями відмовляли йому в задоволенні позовних вимог. Будь-якого відношення до вищевказаної квартири позивач немає, квартира йому не виділялася, ордер йому не видавався,будь-якого права відповідачем не порушено Враховуючи наведене просить суд в задоволенні позовних вимог позивачу, ОСОБА_3 відмовити повністю.

Суд, вислухавши доводи представника позивача, заперечення представика відповідача, дослідивши письмові докази по справі та з»ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку що в позові слід відмовити

Судом встановлено, що рішення спільного засідання адміністрації та профком КФ «Енергобудівник» від 27.01.1997 р. « Про виділення квартири № 63 по ву: ОСОБА_6,77»а» в м. Бурштині ОСОБА_3 прийняте з порушенням житлового законодавства і виконком Бурштинської міської ради своїм рішення № 173 від 30.06.1999 р. відмовив у його затвердженні.

Як видно з матеріалів справи, що рішенням спільного засідання адміністрації і профкому КФ «Енергобудівник» від 24.09.1999 року квартиру АДРЕСА_2»а» передано виконкому міської ради. Рішенням цього ж виконкому від 28.10.1999 р. спірну квартиру виділено ОСОБА_4

З показань свідка ОСОБА_7, юриста КП «Житловик», вбачається, що в квартирі АДРЕСА_3»а»» в м. Бурштині ніхто не проживає протягом декількох років,за даною квартирою рахується заборгованість.

Доводи позивача про те, що рішення виконавчого комітету Бурштинськ міської ради від 28.10.1999 року про виділення квартири ОСОБА_8 є законним судом до уваги не приймається. Поскільки позивачем ставиться обгрунтування своїх позовних вимог незаконність вищезазначеного рішення яке було предметом розгляду в Рогатинському районному суді, то рішенням суду від 8.12.2000р. в позові ОСОБА_3 про визнання недійсним рішення виконкому Бурштинської міської ради № 173 від 28.10.1999 р. - відмовлено.

Ухвалою Івано-Франківського обласного суду від 30.01.2001 р. рішення запишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду України від 3.10.2001 року ОСОБА_3 в задоволенні касаційної скарги - відмовлено.

Оскільки правову оцінку зазначеному рішенню виконкому Бурштинської міської ради дано рішеннями вищевказаних судових інстанцій, то у відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили,не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлено ці обставини, тобто зазначений факт не потребує повторного доведення. За змістом ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Позивачем не представлено будь-яких доказів порушення його права, а тому позов є безпідставним.

За наведених в рішення обставин суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі вищенаведеного ст.3,61 керуючись ст.ст. 213-215,218 ЦПК України,

суд,-

вирішив:

В позові - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_9