Шевченківський районний суд м. Запоріжжя
справа № 2-5311/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2010 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Зарютіна П.В.

при секретарі Чернишовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ВАТ «Запорізький абразивний комбінат» про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із своїм вищевказаним позовом, вимоги за яким згодом було уточнено.

За поданим позовом ОСОБА_1, зокрема, зазначив, що 6 липня 2010 року поштою він отримав наказ № 127к про своє звільнення з ВАТ «Запорізький абразивний комбінат» від 30.06.2010р. за п. 4 ст.40 КЗпП України. Але даний наказ не відповідає дійсності в звязку з тим, що на робочому місці позивач знаходився до кінця зміни і відлучався з робочого місця на 30 хвилин до 8 поліклініки м. Запоріжжя у звязку з травмою ноги і лище з дозволу начальника цеху № 62 ОСОБА_2

Своє звільнення позивач вважає незаконним та безпідставним і в звязку з тим, що профспілковий комітет не надав своєї згоди на звільнення за п.4 ст.40 КЗпП України.

Крім того, за думкою позивача, технічний директор ОСОБА_3 не мав повноваження підписувати наказ про його звільнення, оскільки позивача приймав на роботу голова правління ОСОБА_4

На підставі викладеного, позивач просить суд визнати звільнення його з посади змінного майстра ВАТ «Запорізький абразивний комбінат» не законним, поновити його на зазначеній посаді та стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу у сумі 12 309 грн. 49 коп.

У судовому засіданні позивач та його представник на позові наполягли за вищевказаними підставами, а представник відповідача заперечив, зазначаючи на те, що звільнення позивача 30.06.2010р проведено відповідачем з дотриманням вимог КЗпП України.

Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов задоволенню не підлягає на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Судом встановлено, що наказом ВАТ «Запоріжабразив» від 30.06.2010 р. № 123к ОСОБА_5 був поновлений на посаді змінного майстра дроблення та розсіву цеху виробництва шліфзерна та шліф- порошків електрокорунду нормального згідно робочого графіку з 7.30 год. по 15.30 год., обідня перерва з 11.30 год. по 12.00 год. та фактично приступив до виконання своїх трудових обовязків, що вбачається із акту державного виконавця від 30.06.2010 р. та не оспорюється сторонами.

Наказом № 127к від 30.06.2010 р. змінного майстра дроблення та розсіву цеху виробництва шліфзерна та шліфпорошків електрокорунду нормального ОСОБА_1 звільнено за прогул 30.06.2010 р. згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Як вбачається із матеріалів справи, 30.06.2010 р. з 12.00 год. ОСОБА_1 залишив роботу і зявився в цеху № 62 лише наприкінці зміни близько 15.15 год. Так, в доповідній начальника цеху № 62 ОСОБА_6 зазначено, що ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці з 12.00 год. до 15.15 год. В доповідній записці старшого диспетчера ПДО ОСОБА_7 вказано, що для розшуку ОСОБА_1 по території комбінату здійснювалися заходи із кількаразових оголошень в період з 12.00 год. по 15.15 год. по гучному звязку, щоб ОСОБА_1 зателефонував черговому по комбінату; телефоном були опитані всі служби та цехи щодо місцезнаходження ОСОБА_1, що не дало результатів. Згідно з актом, підписаним службовими особами ВАТ «Запорізький абразивний комбінат» ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - ОСОБА_1 відмовився давати пояснення щодо причин своєї відсутності протягом 3-х годин після появи в цеху № 62.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що він є заступником начальника цеху № 62 ВАТ «Запорізький абразивний комбінат». За своєю посадою він є безпосереднім керівником змінного майстра цеху ОСОБА_1, зранку видавав йому завдання на роботу та бачив його під час обідньої перерви до 12.00 год. Після цього бачив ОСОБА_1 лише після 15.00 год. Де знаходився ОСОБА_1 в проміжок часу між 12.00 год. до 15.15 год. йому невідомо.

Свідок ОСОБА_12, на допиті якої наполягав позивач та його представник, до суду за викликом не зявилася, заходи щодо її приводу не дали результатів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач не надав доказів на підтвердження того, що він звертався до поліклініки № 8 30.06.2010 р., як він зазначає в позові. З заявою про забезпечення доказів щодо цієї, а також інших обставин, на які він посилається в позові, до суду не звертався.

На підставі наведеного суд виходить з того, що відсутність ОСОБА_1 на роботі протягом трьох годин поспіль протягом робочого дня без поважних причин є доведеною. Тобто ОСОБА_1 30.06.2010 р. скоїв прогул, що є грубим порушенням трудової дисципліни.

Із виписки з протоколу засідання цехового комітету цеху № 62 від 06.12.2010 р. вбачається надання згоди профспілковим органом на звільнення ОСОБА_1 за прогул, вчинений 30.06.2010 року. ОСОБА_1 був присутній на засіданні.

Згідно ст. 43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. 4 статті 40 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника (частина перша цієї статті) розглядає спір по суті.

Не суперечить закону і те, що в такому випадку до профспілкового органу може звертатися і власник чи уповноважений ним орган.

Підписання наказу про звільнення першим заступником генерального директора технічним директором ОСОБА_3 є правомірним, оскільки за наказом №145а від 25.06.2010 р. голова правління ВАТ «Запорізький абразивний комбінат» з 30.06.2010 р. відбув у службове відрядження та на його термін поклав виконання своїх службових обовязків на першого заступника генерального директора технічного директора ОСОБА_3 Заміщення керівника на час його відсутності та виконання всіх його функцій передбачено також п. 7.3. посадової інструкції першого заступника генерального директора технічного директора.

На підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Тому суд дійшов до висновку про те, що звільнення позивача 30.06.2010р проведено відповідачем з дотриманням вимог ст. ст. 147-1, 148, 149 КЗпП України.

Керуючись ст. ст. 36, 40, 43, 147-1, 148, 149, 232 КЗпП України, ст.ст. 3, 10, 11, 57, 60-61, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш ИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ВАТ «Запорізький абразивний комбінат» про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом 10 днів після проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя П.В Зарютін