Жовтневий районний суд м.Кривого Рогу
Жовтневий районний суд р. ОСОБА_1 в складі:
головуючого - судді ШУМ Л.І.
при секретарі - Токарєвій Т.І.
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_3
до відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, повязаного з виконанням трудових обовязків,
В жовтні 2009 року позивач звернувся до суду з позовом до відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, повязаного з виконанням трудових обовязків, посилаючись на те, що працював підземним прохідником на шахті «Октябрьська» ВАТ «КЗРК» понад 21 і 5 місяців, яка в даний час входить до складу Відкритого акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат". Спостерігався в клініці при Міністерстві охорони здоров'я ОСОБА_4 науково--досліницького інституту промислової медицини в м. Кривому Розі.На підставі рішення ЛЕК УкрКДШРОММЕД від 24.10.2006 року, протокол № 2226, був встановлений діагноз: радикулопатія шийна та попереково-крижова з вираженими (зст.) статикодинамічними порушеннями, стійким больовим і перферичним нейросудинним синдромом, нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолопаткового періартрозу ПФ 2 ст., артрозу ліктоьових і колінних суглобів ПФ 1-2 ст. Захворювання професійні від 24.10.2006. « Розвиток професійних захворювань обумовлений роботою підз.прохідником на шахті «Октябрська» з 1985 по 1987рр., підз.прохідником ШБУ-2 тресту «Кривбасшахтобруд» з по 1990рр., та підземни. прохідником шахти «Октябрьська» з 1990 р. по 2006р. Супутствуючий діагноз: варикозне розширення вен нижніх кінцівок. Гіпертонічна хвороба 2 ст., енз.серце. гіперт.ангіопатія сітківки OU СН 0-1.Згідно первинного висновку МСЕК акта № 965 від 13.12.2006р. йому встановлений діагноз хронічного професійного захворювання у вигляді: радикулопатія шийна і попереково-крижова з вираженими (третього ст.) статико динамічними порушеннями,стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді дв.плечолопаткового пері артрозу ПФ другого ст.., деф.артрозу ліктьових і колінних суглобів ПФ першого-другого ст.. М 54.1 і ступінь втрати професійної працездатності 45%. В наслідок отриманого професійного захворювання він відчуває задишку, біль в грудній клітці, кашель, змінився спосіб його життя і відносини з оточуючими, що спричиняє йому моральні страждання. Винним у заподіянні шкоди є підприємство, що у порушення діючого законодавства не забезпечило безпечну організацію при виконання робіт, не виконувало норм і правил охорони праці. Йому спричинено моральну шкоду, так як він відчуває постійну біль, порушились нормальні життєві зв'язки, він не може реалізувати своє бажання працювати, матеріально забезпечувати себе та свою сімю,відпочивати. Йому потребуються додаткові зусилля для організації свого життя. Моральну шкоду оцінює в 127000 гр.
В судовому засіданні позивач і його представник особі ОСОБА_2 . позов підтримали, просили стягнути на користь позивача в відшкодування моральної шкоди 127 000 гр..
Представник відповідача - відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» в особі ОСОБА_5 позов не визнав.
Вислухавши сторони, дослідив матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково за такими підставами.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Позивач працював підземним прохідником на шахті «Октябрьська» ВАТ «КЗРК» понад 21 рік і 5 місяців, яка в даний час входить до складу Відкритого акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат". Спостерігався в клініці при Міністерстві охорони здоров'я ОСОБА_4 науково--досліницького інституту промислової медицини в м. Кривому Розі.На підставі рішення ЛЕК УкрКДШРОММЕД від 24.10.2006 року, протокол № 2226, був встановлений діагноз: радикулопатія шийна та попереково-крижова з вираженими (зст.) статикодинамічними порушеннями, стійким больовим і перферичним нейросудинним синдромом, нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолопаткового періартрозу ПФ 2 ст., артрозу ліктоьових і колінних суглобів ПФ 1-2 ст. Захворювання професійні від 24.10.2006. « Розвиток професійних захворювань обумовлений роботою підз.прохідником на шахті «Октябрська» з 1985 по 1987рр., підз.прохідником ШБУ-2 тресту «Кривбасшахтобруд» з по 1990рр., та підземни. прохідником шахти «Октябрьська» з 1990 р. по 2006р. Супутствуючий діагноз: варикозне розширення вен нижніх кінцівок. Гіпертонічна хвороба 2 ст., енз.серце. гіперт.ангіопатія сітківки OU СН 0-1.Згідно первинного висновку МСЕК акта № 965 від 13.12.2006р. йому встановлений діагноз хронічного професійного захворювання у вигляді: радикулопатія шийна і попереково-крижова з вираженими (третього ст.) статико динамічними порушеннями,стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді дв.плечолопаткового пері артрозу ПФ другого ст.., деф.артрозу ліктьових і колінних суглобів ПФ першого-другого ст.. М 54.1 і ступінь втрати професійної працездатності 45%.
Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання №20 від 20 листопада 2006 року, затвердженого головним лікарем Жовтневої СЕС м. Кривого Рогу, професійне захворювання виникло у позивача з таких обставин.
Працюючи з квітня 1990 р по 2006 рік на шахті «Октябрська» ШУ «Октябр с ь к е» ВО Кривбасруда», ш «Октябрська» ВАТ «К3РК» н а підземних дільницях по профессії прохідника, ОСОБА_3 виконував роботи, які внаслідок обмеженності робочого простору, не забезпечуючого можливості застосування засобів малої механізаціі характеризувались важкою фізичною працею. Посилюючим фактором був несприятливий мікроклимат характерний для підземних робіт. Працюючи раніще з 27.06.85р по 31.12. 87р в ВКБ РУ ім «Комінтернв», з 01.01.88р по 01.01.90р. в ШБУ N2 тресту «КШБ» підземним прохідником згідно санітарно-гігієнічної характеристики райСЕС Жовтневого району від 25.07.2006 р. за №173 ОСОБА_3 Ф, виконував роботи які також характеризувались важкою фізичною працею, несприятливим мікрокліматом »
В п.17 Акту зазначено, що причиною професійного захворювання є: робота впродовж 21 року 5 міс. в умовах важкої праці і несприятливого мікроклімату; рівень фізичного перевантаження: піднімання і переміщення вантажів при чередуванні з іншими роботами вагою від 34 кг до 41 к г при нормі 30кг; нахили тулубу 134 рази за зміну при допустимих до 100, важкість праці відноситься до 3 класу 3-го ступеню шкідливості; мікрокліматичні умови: відносна вологість повітря робочої зони 99% при допустимої -30-30%.
Згідно п.19 Акту №20 розслідування професійного захворювання від 20 листопада 2006 року, затвердженого головним державним санітарним лікарем Жовтневого району м. Кривого Рогу професійне захворювання виникло внаслідок порушення законодавства про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи з боку керівництва РУ ім..Комінтерна, ШБУ №2 тресту «КШБ», ш.»Октябрська» «КЖРК», яка не виконала вимоги ст..13 закону України «Про охорону праці», ст..153 КЗоП України.
За висновком санітарно-гігієнічної характеристики затвердженої головним державним санітарним лікарем Жовтневого району м. Кривого Рогу 25.07.06 року, в відповідності до гігієнічної кваліфікації праці ГН 3.3.5-3.3.8;6.6.1-083-2001 р умови праці ОСОБА_3 відносяться до класу «шкідливий 3.3»
Заподіяння позивачу моральної шкоди підтверджується висновками МСЕК від 13.12..2006 року, 14.02.07 р., 15.12.09 р., виписками з історій хвороби, в яких підкреслюється стійкий біль в суглобах, поперековому відділі хребта, між лопатками, головний біль, обмеження рухів.
В наслідок отриманого професійного захворювання з вини підприємства позивач переносить як фізичні, так і моральні страждання і переживання, викликані ушкодженням здоров'я.
Фізичні страждання полягають в тому, що позивач відчуває постійні болі та обмеження рухів в суглобах рук, відчуття затерпання в руках, скутість, біль та обмеження рухів в поперековому відділі хребта,ниючий,тягнучий,що посилюється при зміні положення тіла,навантаженнях,ходьбі, частий головний біль,задишку,частий сухий кашель, що вбачається з виписок історії хвороби.
Отримане захворювання обмежує життєву активність позивача, позбавляє повноцінного спілкування з людьми, в працездатному віці він не може знайти роботи.
В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що з вини підприємства він переносить як фізичні так і моральні страждання викликані ушкодженням здоров'я в результаті одержання тимчасової, а потім стійкої втрати працездатності при виконанні трудових обов'язків.
Таким чином, заподіяне позивачу з вини підприємства професійне захворювання викликає в нього фізичні і моральні страждання, порушило звичний для нього спосіб життя, вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, для підтримки здоров'я, порушило нормальні життєві зв'язки внаслідок неможливості продовження активного цивільного життя, унаслідок порушення відносин з оточуючими людьми.
Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі позивачеві виплачуються щомісячні страхові виплати, моральна шкода не відшкодована.
У позивача на підставі висновку МСЕК від 13.12.06р. виникло право на відшкодування моральної шкоди.
Відповідно до розяснень, викладених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року (зі змінами), судам необхідно враховувати , що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності погіршення прав працівника у сфері трудових відносин ( в тому числі виконання робіт у безпечних для життя і здоровя умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
3 01 квітня 2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Одним із завдань цього Закону та обов'язку Фонду соціального страхування було відшкодування моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, застрахованим та членам їх сімей від нещасних випадків.
Законами України про Державний бюджет на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія, в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей, абзацу 4 ст. 1, підпункту «є» ч, 1 ст. 21, ч. З ст. 28, ч. З ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».
Крім цього, Законом від 28.12.2007 року № 107 з п. З Прикінцевих положень виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної (немайнової) шкоди потерпілим на виробництві та членам їх сімей, і водночас доповнено цей пункт таким абзацом: «відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припиняється з 01 січня 2008 року».
Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п. 1, абзацу 3 п. 5, п. 9, абзацу 3 п. 10, п.11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 1167 Цивільного кодексу України та ст. 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавством розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання неконституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».
З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що спірні правовідносини виникають із трудових правовідносин.
Доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності, безпідставні, оскільки відповідно до п.3 ч. 1 ст. 268 ЦПК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.
Інші доводи відповідача спростовуються матеріалами справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача, що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обовязку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку рівень фізичного перевантаження, як одного із шкідливих факторів, що став причиною профзахворювання позивача, перевищував гранічно-допустимі норми, і причиною цього було саме недосконалість робочих місць, як визначено висновками комісії при розслідуванні профзахворювання, і які не оспорило підприємство-відповідач.
Отже, в судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обовязків здоровю позивача була заподіяна шкода професійним захворюванням, винним в отриманні позивачем професійного захворювання є відповідач. Від професійного захворювання позивач втратив працездатність в розмірі 45%, від професійного захворювання позивач переносить фізичний біль. При вказаних обставинах суд вважає, що професійним захворюванням порушено звичайний для нього спосіб життя, він вимушений витрачати додаткові сили для організації свого життя, а при таких обставинах переносить моральні страждання та переживання.
Відповідно до вимог ст.153 КЗпП України та акту №20 розслідування професійного захворювання від 20.11.2006 року, затвердженого головним державним санітарним лікарем Жовтневого району м. Кривого Рогу, виписки із історії хвороби позивача ОСОБА_4 НДІ промислової медицини, суд вважає, що вищевказані докази свідчать про доведеність виконання робіт позивачем у небезпечних для життя і здоров'я умовах.
Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. У звязку з професійним захворюванням позивача змінився його спосіб та якість життя, що завдає йому моральних страждань. Він постійно відчуваю біль в різних частинах тіла, такий стан не дає йому можливості спокійно спати ночами, займатися фізичною роботою.
Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.
На підставі ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України , ст.10, 11, 60, 88, 209 ч.3, 212, 213-214, 218 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_3 до відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди задовільнити частково.
Стягнути з відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_3 в відшкодування моральної шкоди 45 000 (сорок пять тисяч) грн., без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.
Стягнути з Відкритого акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат на користь держави судовий збір в сумі 8,50 грн.
Стягнути з Відкритого акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 30,00 грн.
Сторони мають право оскаржити рішення подавши на протязі 10 днів з дня проголошення рішення заяву про апеляційне оскарження , та протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу, або в порядку ч.4 ст. 295 УПК України.
СУДДЯ: