АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-7630/09 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Ремез В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2010 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

Головуючого Можелянської З.М.

Суддів Сіромашенко Н.В., Ремеза В.А.

при секретарі Панченко Д.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2,

на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.10.2009р. за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частину квартири, виділення в натурі 1/2 частини квартири, зобов'язання провести перебудову квартири облаштуванням двох ізольованих кімнат та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру в цілому, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2007р. ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, посилаючись на те, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі з 24.05.2002р. до 02.08.2004р., і в період шлюбу ними була придбана в 2003р. АДРЕСА_1. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного розподілу вказаної квартири, позивачка просила поділити спільне з відповідачем майно у рівних частках, признати за нею право власності на ? частину спірної квартири, зобов'язавши БТІ видати свідоцтво про право власності на ? частку квартири, та стягнути з відповідача витрати по справі.

В ході розгляду справи позивачка подала уточнену позовну заяву, та просила визнати за нею право власності на ? частину АДРЕСА_1, виділити в натурі ? частину вказаної квартири, зобов'язавши відповідача провести перебудову квартири з облаштуванням двох ізольованих кімнат, стягнувши з відповідача судові витрати по справі /а.с.141-142/.

ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру в цілому, посилаючись на те, що спірна квартира була придбана за кошти, які йому були подаровані його батьками, 28.05.2003р., що підтверджується укладеним договором дарування /а.с.32-34/, і уточнивши в ході розгляду справи свої вимоги просив встановити, що АДРЕСА_1 є його особистою приватною власністю /а.с.201-203/.

Рішенням суду позов ОСОБА_3 задоволено частково, та визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину АДРЕСА_1, а в іншій частині позову ОСОБА_3 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 задоволено частково, та визнано за ним право власності на ? частину АДРЕСА_1, а в іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, задовольнивши його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду винесено за неповним встановленням, та без врахування дійсних обставин справи з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Розглядаючи справу про поділ майна між сторонами, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 24.05.2002р., а 02.08.2004р. шлюб між сторонами було розірвано. /а.с.7-9/.

За час сумісного проживання сторонами було придбано майно, а саме АДРЕСА_1 яка зареєстрована на відповідача. /а.с.37/.

Відповідно до вимог ч.1, ст. 22 КпШС України (в редакції 1969р.), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Статтею 23 КпШС України передбачено що при укладенні угод одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Згідно ст. 28 КпШС, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Враховуючи зазначені норми права (оскільки правовідносини між сторонами регулюються законодавством, яке діяло на час укладення договору купівлі-продажу) та встановлені обставини, про те, що спірна квартира була придбана сторонами за спільні сумісні кошти, і для їх спільного проживання, а належних доказів про те, що спірна квартира була придбана за особисті кошти кожної сторони, матеріали справи не містять, а тому встановивши зазначені обставини по справі, суд обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_3, розділивши між сторонами майно шляхом визнання за кожним з них право власності по ? частині кв.47, б.135, по пр. Кірова у м. Дніпропетровську, відмовивши ОСОБА_3 в задоволені вимог про виділення спірної квартири в натурі по ? частині, кожній стороні, та у зв'язку з чим і правильно прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2, визнавши за ним право власності на ? частину зазначеної квартири, і колегія суддів вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим.

Доводи ОСОБА_2 про незаконність рішення суду з посиланням на те, що судом при ухваленні рішення в порушення вимог ч.3, ст. 61 ЦПК України не було враховано рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.09.2008р. /а.с.205/, про визнання дійсним договору дарування йому грошей для придбання спірної квартири, безпідставні, оскільки відповідно до вимог зазначеної статті Кодексу, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, тоді як при розгляді справи у Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська ОСОБА_3 участі не приймала, і обставини щодо придбання спірної квартири не вирішувались.

Також не можуть бути прийнятті до уваги і інші доводи ОСОБА_2 про порушення судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права та неповне встановлення судом обставин по справі, оскільки зазначені доводи необґрунтовані, та зводяться лише до переоцінки доказів по справі, та непогодженням з їх оцінкою, тоді як колегія суддів вважає, що суд розглядаючи справу оцінив докази по справі у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, а тому переоцінці в апеляційному порядку вони не підлягають.

Таким чином рішення суду слід залишити без зміни а апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308,315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.10.2009р. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців, з моменту проголошення.

Судді: