Справа № 2-115/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2010 року

Житомирський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді - Баренко С.Г.,

за участю секретаря судового засідання Поліщук О.В., позивачки, представників відповідачів,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Садівничого товариства «Соколовське» (далі-товариство), Іванівської сільської ради Житомирського району (далі-рада), Житомирської районної державної адміністрації (далі- адміністрація), ОСОБА_2 про визнання розпорядження райдержадміністрації незаконним, передачу земельної ділянки в користування позивачки, стягнення моральної шкоди,-

встановив

У липні 2008 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визнання незаконним розпорядження адміністрації №853 від 10.09.2007 щодо передачі земельної ділянки №121 в ТОВ «Вітерець» ОСОБА_2, замість неї. Вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_3 за заповітом призначив позивачку спадкоємицею. Частину спадкового майна позивачка отримала, втім про наявність у складі спадщини ще і спірної земельної ділянки, яка дісталася заповідачеві в спадок після смерті батька останнього дізналася випадково. На спірній земельній ділянці знаходилися дерева, кущі будівлі заповідача, які є також власністю позивачки. Просила відшкодувати немайнову шкоду, яку зазнала з причин втрати власності.

В якості співвідповідачки притягнуто ОСОБА_4

У судовому засіданні позов було підтримано позивачкою. На її думку земельна ділянка, якою користувався спочатку батько заповідача, а потім заповідач, а також фруктові дерева, кущові насадження, деревяний будинок розміром 6м. х 2,5м., висотою 2,2м., металева огорожа , що знаходяться на цій земельній ділянці є власністю позивачки, як спадкоємиці за заповітом, а тому вона мас право витребувати належне неї майно з чужого незаконного володіння

Представник товариства позов не визнав, стверджував, що спірна земельна ділянка була надана у користування ОСОБА_5, останній не скористався своїм правом на отримання її у власність. Після смерті ОСОБА_5, його син, вказаною земельною ділянкою взагалі не користувався, в члени товариства не вступив, не сплачував членські внески та земельний податок, а тому, вона була передана іншому члену товариства. Право власності на цю земельну ділянку ОСОБА_3за життя не набув,

Представники ради та адміністрації пояснили, що при винесенні рішення про безоплатну передачу у власність ОСОБА_2 для ведення садівництва спірної ділянки будь-яких порушень законодавства не було, а тому позов ОСОБА_6 є безпідставним.

Відповідачка ОСОБА_4 вважає позов не грунтовним. Стверджувала, що вона,як член товариства, за заявою у 2004 році отримала в користування вказану земельну ділянку, почала її обробляти: знищила дикоростучі дерева, кущі, з власних матеріалів відбудувала деревяну будку, яка майже повністю згнила, поставила металеву огорожу, своєчасно сплачує членські внески та земельний податок. На даний час неї виданий державний акт на право власності на спірну земельну ділянку.

Беручи до уваги пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені обставини, які відповідають цивільному праву. Суд розглядає справу у межах заявленого позову.

Відповідно до вимог ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З матеріалів справи вбачається, що спірна земельна ділянка .N2121 розташована в ТОВ «Вітерець» садівничого товариства «Соколовське» Іванівської сільської ради та знаходилися спочатку у користуванні ОСОБА_5 Останній вказану земельну ділянку у власність не отримав, державний акт про право власності на спірну земельну ділянку не одержував. Після смерті батька, ОСОБА_3 не скористався своїм правом щодо вступу до членів товариства, отримання спірної земельної ділянки у власність. Щ обставини сторони визнають, а тому в силу ст.61 ІЩК України вони не потребують доказування.

Підлозі дно до Положення про Садівницьке товариство «Соколовське», у випадку смерті члена садівницького товариства, право на вступ надається одному із спадкоємців померлого, який звільняється від сплати вступного внеску, зробленого в свій час померлим. Член Товариства зобовязаний провести освоєння виділеної земельної ділянки протягом одного року, раціонально і ефекгивно використовувати її для вирощування фрукгів, ягід, овочів та іншої сільськогосподарської продукції, утримувати у порядку садову ділянку та будівлі на ній, шляхи, водойми, що до неї прилягають, своєчасно сплачувати вступні, членські і цільові внески у розмірі і в терміни, встановленими Правлінням, загальними зборами Товариства. Член товариства може бути виключений із нього у випадках не освоєння земельної ділянки на протязі одного року. Виключення з членів Товариства землекористувача земельної ділянки веде до втрати ним права на земельну ділянку і передачі ділянки іншому користувачеві.

Відповідно до акту №52 товариства від 15.11.2003 року при огляді ділянки №121 виявлено, що вказана земельна ділянка запущена, не обробляється, членські внески не сплачуються протягом 10-15 років. Розташовано дерев'яний сарай, 1984 року забудови, який непридатний до використання. Фруктові дерева наполовину засохли. Податок на землю не сплачується. У звязку із чим комісія прийняла рішення про вилучення ділянки №121, від садовода ОСОБА_5 для подальшої передачі в користування іншому члену товариства.

Таким чином спірна земельна ділянка не входить до складу спадщини. Згідно із ч.І ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням цільового призначення.

За розпорядженням голови адміністрації від 10.09.2007 року №853 дана земельна ділянка безоплатно передана у власність для ведення садівництва ОСОБА_2, яка 24.04.2009 року отримала державний акт на право власності на земельну ділянку Серії ЯД №550074 (а.с. 50-53,59).

Враховуючи обставини справи, суд вважає, що права позивачки, як спадкоємиці не порушені, а тому позов не підлягає до задоволення. Вимоги, щодо відшкодування моральної шкоди є похідними і також не

піддягають задоволенню.

Керуючись: ст.ст. 15, 16,1218,1225,1235ЦК України, ст. ст.З, 11, 57, 60, 61, 88, 130, 212, 213,214,215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_7 до Садівничого товариства «Соколовське», Іванівської сільської ради Житомирського району, Житомирської районної державної адміністрації, ОСОБА_2 про визнання розпорядження Житомирської районної державної адміністрації незаконним, передачу земельної ділянки в користування позивачки, стягнення моральної шкоди.

т

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Така заява подасться протягом 10 днів з дня проголошення рішення через Житомирський районний суд.

Суддя: С.Г. Баренко