Жовтневий районний суд м.Кривого Рогу
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2010 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Ваврушак Н.М., при секретарі Плотнікової Т.Б., за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста ОСОБА_2 справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України у Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про визнання дій незаконними та стягнення недоплаченої щомісячної соціальної допомоги дитині війни, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного Фонду України у Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про визнання дій відповідача неправомірними, стягнення з відповідача недоплаченої щомісячної соціальної державної допомоги до пенсії за період з січня 2006 року по 31 березня 2010 року включно в сумі 5552,30 грн. та зобов`язання нараховувати щомісячну соціальну державну допомогу відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» надалі при нарахуванні пенсії. В обґрунтування зазначених позовних вимог позивач зазначив , що він, як особа, має статус «дитина війни», тому має право на отримання з 2006 року доплати до пенсії з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року №6-рп/2007 в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Відповідач, як орган, що призначає, нараховує та виплачує доплату до пенсії, не виконав своїх зобовязань. При зверненні до відповідача щодо виплати суми невиплаченої допомоги отримав відмову.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, посилаючись на ті самі підстави.

Відповідач в судове засідання не зявився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду письмові заперечення щодо вимог позову, де просив суд розглянути справу у його відсутності та у позові відмовити.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача.

Вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. До даного висновку суд прийшов з наступного.

Предметом судового розгляду є право позивача на підвищення пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» на 30% мінімальної пенсії за віком та захист цього права від протиправних дій відповідача щодо нарахування, призначення та виплати .

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 народився 22 квітня 1943 року та є особою, на яку поширюється дія абзацу 1 статті 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року та має статус «дитини війни».

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деякий законодавчих актів» від 18 лютого 2010року до компетенції судів щодо розгляду цивільних справ віднесені справи з приводу призначення, обчислення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням та інших соціальних виплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, речового майна, пайків або грошової компенсації замість них, вказаний закон набрав чинності з 10 березня 2010 року і тому судом не підлягають розгялду вимоги позивача щодо оскарження дій відповідача по не нарахуванню щомісячної соціальної державної допомоги позивачу відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та стягнення недоплаченої соціальної допомоги за період з 01 січня 2006 року по 09 березня 2010 року, так як за вказаний період діяв інший закон про захист порушеного права, передбачений КАС України, та позивач не звертався до суду з відповідним адміністративним позовом про оскарження дій субєкта владних повноважень.

Згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком, редакція цієї статті набрала чинності з 1 січня 2006 року.

На 2010 рік вказана норма не була призупинена чи скасована і тому, відповідно до ст. 6 вказаного закону позивачу з 10 березня 2010 року відповідач повинен нараховувати та виплачувати державну допомогу у встановленому законом розмірі.

Суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги з 10 березня 2010 року, відповідач повинен був провести підвищення пенсії у збільшеному розмірі, у відповідності до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач діяв не у спосіб передбачений чинним законодавством за певний період часу, Рішення Конституційного Суду України не виконував, що стало причиною звернення до суду позивача.

Суд не враховує посилання відповідача на відсутність коштів для забезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії позивачу, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобов`язань, які встановлені ст. 46 Конституції України та ст. 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни».

Крім того, Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення «Про Пенсійний фонд України» і здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного Положення через створені в установленому порядку територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» рішення щодо призначення, донарахування, перерахунок пенсії приймаються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Таким чином, обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», покладено на відповідні територіальні управління за місцем проживання позивача.

Відповідно до ч.2 ст.150 Конституції України до повноважень Конституційного Суду України належить: офіційне тлумачення Конституції України та законів України. З питань, передбачених цією статтею, Конституційний Суд України ухвалює рішення, які є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За Преамбулою Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 58 зазначеного Закону на Пенсійний фонд покладене керівництво та управління солідарною системою, збір, акумуляція та облік страхових внесків, призначення пенсії та підготовка документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, здійснення контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішення питань, пов'язаних з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснення адміністративного управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законом і статутом Пенсійного фонду.

Надання «дітям війни» соціальної підтримки є державною програмою соціальної допомоги, яка згідно ст.87 Бюджетного кодексу України відноситься до видатків Державного бюджету, а Пенсійний фонд України згідно ст.21 Бюджетного кодексу України є розпорядником бюджетних коштів для здійснення програми соціальної підтримки дітям війни та відповідно до ч.4 ст.22 Бюджетного кодексу України розробляє план своєї діяльності відповідно до завдань та функцій, визначених нормативно-правовими актами, виходячи з необхідності досягнення конкретних результатів за рахунок бюджетних коштів, а також розробляє на підставі плану діяльності проект кошторису та бюджетні запити і подає їх до Мінфіну України чи місцевому фінансовому органу, затверджує кошториси розпорядників бюджетних коштів нічого рівня (до яких відноситься і відповідач) та інше.

Таким чином, вищенаведені норми свідчать про те, що обов'язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст.6 Закону України № 2195-IV від 18.11.2004 р. - покладено на відповідні територіальні управління за місцем проживання позивача.

Оскільки функції з призначення, виплати пенсій, надбавок, підвищення та доплат діючим законодавством покладено на органи Пенсійного фонду України, тому відповідач по справі заперечуючи проти позову, у відповідності до вимог ЦПК України повинен був доказати законність своєї бездіяльності стосовно позивача. Таких доказів відповідачем не надано.

Водночас, суд при вирішенні спору по даній справі вважає, що відповідач ухилився від виконання покладених на нього державою обов'язків щодо призначення, нарахування та виплати позивачці підвищення до пенсії у розмірі, визначеному ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», після прийняття Конституційним Судом України Рішення, чим відповідно були порушені права позивача.

На думку суду, право позивача у даному випадку має бути захищене шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу належні суми підвищення , з урахуванням часткових виплат.

Суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання відповідача нараховувати щомісячну соціальну державну допомогу відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» надалі при нарахуванні пенсії, оскільки така позовна вимога заявлена на майбутнє, а в судовому порядку можуть бути захищені виключно порушені права, свободи або законні інтереси.

Статтею 152 Конституції України встановлено, що закони , інші правові акти або їх окремі положення, що визнанні неконституційними , втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відповідно до ч.2 ст.150 Конституції України до повноважень Конституційного Суду України належить: офіційне тлумачення Конституції України та законів України. З питань, передбачених цією статтею КСУ ухвалює рішення, які є обовязковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

При цьому, статтею 74 Закону України «Про Конституційний Суд України» визначено, що Конституційний Суд України може вказати на преюдиціальність свого рішення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у звязку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії неконституційного акта.

В силу ст. 89 ЦПК України стягненню на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 45,50 грн. з місцевого бюджету Жовтневого району м. Кривого Рогу.

На підставі викладеного та керуючись Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007, №10/рп від 22 травня 2008 року, Законом України «Про соціальний захист дітей війни», Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст. 21, 87 Бюджетного кодексу України ст.ст. 8-12, 69, 71, 94, 99, 158 163 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 10 березня 2010 року в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком незаконною.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 підвищення пенсії згідно статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з 10 березня 2010 року в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

З місцевого бюджету Жовтневого району м. Кривого Рогу стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 45,50 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може подається протягом десяти днів з дня його проголошення, до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу.