Броварський міськрайонний суд Київської області
справа №2-148/2010
РІШЕННЯ

Іменем України

З вересня 2010 року, складі головуючого-судді при секретарі

Броварський міськрайонний суд Київської області в ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

з участю: позивача

представника позивача відповідачів

представника відповідача ОСОБА_3

ОСОБА_4, ОСОБА_5

ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_8 Кузьмінішни, ОСОБА_9 про витребування майна із чужого незаконного володіння, стягнення моральної шкоди

встановив:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_10 та ОСОБА_11, в якому просила витребувати у ОСОБА_8 Кузьмінішни, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 устаткування : швейну машину 97-го класу «Подольськ» (1 шт.), швейну машину 22-го класу «Подольск» (1 шт.), оверлок п»яти нитковий «Агат»» (1 шт.), розпошивочну машину (1 шт.), парогенератор «Сатурн» (2 шт.), масажний прилад «Комфорт» АІ 07000962 (1 шт.), розташоване в нежитловому приміщенні будинку №3 по вул. Кирпоноса в м. Броварах Київської області, яке по праву власності належить ОСОБА_11, а також стягнути з відповідачів моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та понесені нею судові витрати .

Послалась на те, що в жовтні 2008 року вона усно домовилась з відповідачкою ОСОБА_10 про оренду частини нежитлового приміщення загальною площею 35 кв. м., яке знаходиться в буд. №3 по вул. Кирпоноса м. Броварах для розташування в ньому швейної майстерні. Можливий розмір орендної плати вони погодили в розмірі 3000 грн.. Дане приміщення потребувало ремонту, який вона здійснила протягом одного місяця та з 1 листопада 2008 року почала його облаштовувати устаткуванням та іншими предметами, необхідними для нормального та комфортного надання послуг клієнтам. До переліку устаткування, яким вона облаштувала дане приміщення входять швейна машина 97-го класу «Подольськ», швейна машину 22-го класу «Подольськ», оверлок п»яти нитковий «Агат»», розпошивочна машина, два парогенератори «Сатурн», а також масажний прилад «Комфорт» АІ 07000962. Зазначене устаткування було придбане позивачкою на власні кошти та кошти в розмірі 720 доларів США, позичених у відповідачки ОСОБА_10 за їх усною домовленістю 25 жовтня 2008 року строком на 1 рік.

Розпочавши свою діяльність в займаному приміщенні, позивачка розраховувала з отриманих прибутків сплатити борг-позику відповідачці в обумовлений ними строк. Крім того додатково вони домовились, що позивачка ОСОБА_4 виплачує раніше обумовлену орендну плату у вигляді готової продукції (пошив штор та інше), яка необхідна відповідачці для нормальної діяльності ресторану.

Однак вже після початку роботи відповідачка ОСОБА_6 5 січня 2010 року повідомила позивачці про скасування домовленості між ними та вимагала негайного повернення 720 доларів США позичених коштів. Її ж пояснення, що прибутки в майстерні ще доволі малі, до уваги не приймались .

Наявність конфлікту та загострення відносин неприязні спричинили те, що відповідачка ОСОБА_6 замінила в приміщенні замки та з квітня 2009 року перешкоджає позивачці ОСОБА_4 в доступі до приміщення та устаткування, пояснюючи це тим, що користуватись своїм майном зможе тільки після того як розрахується. При цьому відповідачка ОСОБА_6 продовжує їй безпідставно нараховувати орендну плату.

Не бажаючи продовжувати з відповідачкою в подальшому будь-які відносини щодо зайняття вказаного приміщення, враховуючи, що відповідачі неправомірно утримують належне їй майно, що негативно вплинуло на стан її нервової системи, адже вона змушена жити в постійних пошуках підробітку та існувати на запозичені кошти, позивачка ОСОБА_4 JI.I. просила витребувати у ОСОБА_6 належне їй перелічене майно, стягнути з відповідачів моральну шкоду в розмірі 5000 грн., які необхідні для покращення її здоров»я, розміщення реклами для поновлення своєї професійної репутації та розрахунку з побутовими боргами, які утворились внаслідок неправомірних дій відповідачів, а також стягнути з них понесені нею судові витрати, включаючи і оплату послуг адвоката по наданню правової допомоги.

В судовому засідання ОСОБА_4 позов підтримала і просила задовольнити з наведених підстав. Також пояснила, що від орендованого приміщення у неї був один комплект ключів, а інший залишавсь у ОСОБА_6. Вечором 28 березня 2009 року на неї був здійснений напад та пограбування, у зв»язку з чим ключі від орендованого приміщення у неї зникли, а вона по стану здоров»я неділю лежала. Щоб взяти масажний апарат, вона направляла до ОСОБА_6 ОСОБА_12, яка в той період лікувалась у неї на даному апараті та свого сина ОСОБА_4 Я М.. Проте ОСОБА_6 апарат їм не дала, сказавши, що поверне його після розрахунку з боргами. Для повернення майна вони з сином вели з відповідачами переговори, які позитивного результату не дали, так як відповідачі вимагали негайного розрахунку, а у неї коштів для цього не було і в даний час немає.

Відповідач ОСОБА_6 позов визнала частково, так як не заперечували того, що за усною домовленістю між ними, вона дозволила позивачці ОСОБА_4 при обставинах, на які та вказала, оренду приміщення в буд. №3 по вул. Кирпоноса в м. Броварах, яке по праву власності зареєстроване на її сина ОСОБА_3 і частина якого ними використовується під магазин та ресторан, а також розміщення в орендованому позивачкою приміщенні переліченого у позові майна, на частину придбання якого, а саме швейної машинки «Подольськ» 22-го класу та розпошивочої машинки вона давала ОСОБА_4 720 доларів США. З 28 березня 2009 року ОСОБА_4 на роботу не вийшла і вона подумала, що та в черговому запої. Проте пізніше дізналась, що на неї напали та побили. У ОСОБА_4 від орендованого приміщення знаходились обидва комплекти ключів і доступ до нього мала лише вона. А через деякий час від свого сина вона дізналась, що спірного майна в приміщенні немає. Допускаючи, що його могла таємно вивезти або сама позивачка, яка за оренду і позику не розрахувалась, або невідомі особи, які заволоділи ключами при нападі на позивачку, у задоволенні позову просила відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав і заперечував проти його задоволення з тих же підстав, що і його мати ОСОБА_10. При цьому також пояснив, що на початку лютого 2009 року він запропонував ОСОБА_4 звільнити приміщення або розрахуватись за оренду, сума якої із розрахунку 2400 грн. в місяць складала вже більше 10000 грн.. ОСОБА_4 запропонувала орендну плату із розрахунку 1600 грн. і він погодивсь, але і з цієї суми вона не заплатила. Розрахунок ОСОБА_4 обіцяла провести у березні після продажу її чоловіком земельної ділянки, проте через дві неділі зникла. Щоб потрапити до приміщення, яке перебувало у користуванні ОСОБА_4, він у червні зрізав замки і тоді ж виявив, що майно, яке просить витребувати позивачка, в ньому відсутнє.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків ОСОБА_13, ОСОБА_12, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18Г, дослідивши інші докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що у жовтні 2008 року позивачка ОСОБА_4 для облаштування майстерні з пошиття та ремонту одягу усно домовилась з відповідачкою ОСОБА_6 про оренду частини нежитлового приміщення загальною площею 35 кв. м., яке знаходиться в буд. №3 по вул. Кирпоноса в м. Броварах та по праву власності належить ОСОБА_10 1.1.

В даному приміщенні ОСОБА_4 протягом одного місяця зробила ремонт, а починаючи з листопада 2008 року почала в ньому працювати. Для цього ОСОБА_4 завезла швейну машину 97-го класу «Подольськ», швейну машину 22-го класу «Подольськ», оверлок п»яти нитковий «Агат»», розпошивочну машину, два парогенератори «Сатурн», а також масажний прилад «Комфорт» АІ 07000962. На придбання швейної машини «Подольськ» 22-го класу та розпошивочної машинки кошти в сумі 720 доларів США їй позичила ОСОБА_10.

З січня 2009 року стосунки між сторонами із-за несплати ОСОБА_4 орендної плати та з інших причин погіршились.

28 березня 2009 року під час здійснення на ОСОБА_4 нападу невідомими особами, вона була побита та пограбована. З цього часу вона втратила вільний доступ до орендованого приміщення та належного їй майна, яке там знаходилось і більше ними не користувалась.

Дані обставини в судовому засіданні підтверджені показами свідків ОСОБА_18, ОСОБА_13, ОСОБА_12, ОСОБА_14, ОСОБА_17, ОСОБА_16.

Визнані вони та не заперечувались і відповідачами ОСОБА_10 та ОСОБА_19.

Встановлено також судом і те, що ОСОБА_4 у квітні та травні 2009 року неодноразово намагалась повернути своє майно, проте відповідачі не дозволили їй це зробити із-за непогашених ОСОБА_4 грошових боргів перед ними. Це в судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_12, ОСОБА_17, ОСОБА_16, показання яких відповідачі також не заперечували і не спростовували.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що в кінці березня - на початку квітня 2009 року відповідачі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 незаконно, без відповідної правової підстави заволоділи належним позивачці ОСОБА_4 майном, а саме швейною машиною 97-го класу «Подольськ», швейною машиною 22-го класу «Подольськ», оверлоком п»яти нитковим «Агат»», розпошивочною машиною, двома парогенераторами «Сатурн», масажним приладом «Комфорт» АІ 07000962, яке було встановлене в частині належного ОСОБА_11 нежитлового приміщення по вул. Кирпоноса, 3 в місті

Броварах Київської області, облаштованого позивачкою ОСОБА_4 під швейну майстерню.

Відповідно до ч.З ст.10 та ч.І ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як на доказ відсутності у них належного позивачці майна відповідачі послались на показання свідка ОСОБА_15, згідно яких у червні 2009 року вона у ОСОБА_6 робила замовлення банкету на день свого народження. В цей час до кабінету ОСОБА_10 зайшов її син ОСОБА_11 та повідомив про відсутність в приміщенні майстерні належного позивачці майна. Вона тоді разом з ними заходила до майстерні і бачила, що майно дійсно відсутнє.

Проте даний доказ суд не може покласти в обгрунтування свого рішення і відхиляє у зв»язку з тим, що незаконне заволодіння майном позивачки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вчинили до червня 2009 року, а своє посилання на відсутність у них ключів від приміщення, в якому воно знаходилось, вивезення майна позивачкою чи іншою особою, а також відсутність у них можливості для його приховання власними зусиллями, в суді нічим не підтвердили.

Згідно з ч.І ст.321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

З урахуванням наведеного позов в частині витребування майна суд вважає обґрунтованим і доведеним, а тому підлягаючим задоволенню.

При постановленні рішення в частині моральної шкоди, суд враховує, що за змістом ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч.І).

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом та іншим ушкодженням здоров»я (п.1 ч.2); у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів ( п.2 ч.2); у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звзку зі знищенням чи пошкодженням її майна (п.З ч.2); у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи (п.4 ч.2).

Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч.І).

Позивачка ОСОБА_4 в судовому засіданні факту погіршення власного здоров»я та побуту, приниження її ділової репутації в результаті незаконного, без відповідної правової підстави заволодіння відповідачами належним їй майном нічим не підтвердила. Тому суд вважає позов в цій частині таким, що задоволенню не підлягає.

Враховуючи часткове задоволення позову, судові витрати по держмиту та на інформаційно-технічне забезпечення позову суд у відповідності з ч.І ст.88 ЦПК України присуджує позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Щодо витрат позивачки на правову допомогу, то їх суд повністю покладає на неї, так як їх розмір нічим не підтверджений. Крім того, ОСОБА_5 та інші особи в суді виступали її представниками, а не особами, які надають правову допомогу і користуються правами згідно ст.56 ЦПК України.

На підставі ст.ст.321 ч.1,387, 23 ч.ч.1,2, 1167 ч.І ЦК України, керуючись ч.З ст.209, ст..213-215, ч.І ст.88 ЦПК України, суд

в и рі ш и в ;

позов задовольнити. Витребувати у ОСОБА_8 Кузьмінішни, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_4 устаткування : швейну машину 97-го класу «Подольськ» (1 шт.), оверлок п»яти нитковий «Агат»»(1 шт.), розпошивочну машину (1 шт.), парогенератор «Сатурн» (2 шт.), масажний прилад «Комфорт» АІ 07000962 (1 шт.), розташоване в нежитловому приміщенні будинку №3 по вул. Кирпоноса в м. Броварах Київської області.

Стягнути з ОСОБА_20 Кузьмінішни на користь ОСОБА_4 45 грн. 50 коп. судових витрат.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд протягом десяти днів починаючи з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя