АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-4999/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Ремез В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2010 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого Ремеза В.А.

суддів Куценко Т.Р., Чубукова О.П.

при секретарі Панченко Д.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного Фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська (далі УПФ України в Заводському районі м. Дніпродзержинська),

на постанову Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 19 лютого 2010р. за адміністративним позовом ОСОБА_2 до УПФ України в Заводському районі м. Дніпродзержинська про стягнення недоплаченої щомісячної соціальної допомоги дітям війни, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 19.02.2010р. адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено повністю.

Визнано неправомірними дії та бездіяльність УПФ України в Заводському районі м. Дніпродзержинська щодо нарахування, призначення та виплати щомісячної державної соціальної допомоги ОСОБА_2 з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. та з 22.05.2008р. по 01.11.2009р. включно.

Зобов'язано УПФ України в Заводському районі м. Дніпродзержинська здійснити щомісячне нарахування ОСОБА_2 підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни", з урахуванням ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. та з 22.05.2008р. по 01.11.2009р. включно з урахуванням вже отриманих сум за вказаний період.

В апеляційній скарзі УПФ України в Заводському районі м. Дніпродзержинська просить постанову суду скасувати, і прийняти по справі нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позову, посилаючись на те, що постанова суду є незаконна.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду залишенню без змін.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є особою, на яку поширюється дія абзацу 1 статті 1 Закону України №2195-ІV від 18.11.2004р., та має статус "дитини війни", що підтверджується посвідченням.

Згідно статті 6 Закону №2195-ІV "Про соціальний захист дітей війни", дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р. мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Отже, відповідно до положень вище зазначених законів пенсія позивачки за віком повинна виплачуватись із збільшенням її на 30% мінімальної пенсії за віком, як дитині війни.

Разом з цим, згідно з п. 12 ч. 1 ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з урахуванням ст. 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" призупинено на 2007 рік.

Рішенням Конституційного суду України N 6-рп/2007 від 09.07.2007р. визнано такими, що не відповідають Конституції України, п. 12 ст. 71 та ст. 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік".

Відповідно до п. 41 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України" внесено зміни до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни - 10 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Положення п. 41 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України" були визнані такими, що не відповідають Конституції України, згідно з Рішенням Конституційного суду України N 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, суд першої інстанції прийшов до висновку, що за конституційними нормами та виходячи з пріоритетів законів над підзаконними актами, - відповідач повинен здійснювати нарахування та виплату підвищення пенсії дітям війни виходячи з розмірів встановлених Законом України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року № 2195-1У, і оскільки відповідач не проводив позивачці виплати у відповідності до зазначеного законодавства, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню, зобов'язавши УПФ України в Заводському районі м. Дніпродзержинська нарахувати та сплатити на користь позивачки щомісячну соціальну державну допомогу дітям війни відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р., та з 22.05.2008р. по 01.11.2009р. виходячи з розміру встановленого ч.1, ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", і колегія суддів вважає, що постанова суду є законною та обґрунтованою.

Доводи УПФ України в Заводському районі м. Дніпродзержинська в апеляційній скарзі про незаконність постанови суду з посиланням на те, що суд повинен був відмовити позивачці в задоволені вимог оскільки остання пропустила строк для звернення до суду безпідставні, оскільки відповідно до вимог ч.1, ст. 100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін, тоді як сторони в ході розгляду справи в суді першої інстанції на застосуванні строку позовної давності при розгляді справи не наполягали.

Також не можуть бути прийняті до уваги і доводи УПФ України в Заводському районі м. Дніпродзержинська про те, що суд вийшов за межі заявлених позивачкою позовних вимог, зобов'язавши відповідача провести перерахунок соціальної допомоги за 2008р. оскільки позивачка з такими вимогами не зверталась необґрунтовані, оскільки як вбачається з позовної заяви ОСОБА_2, остання в позовній заяві просила зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити щомісячну державну соціальну допомогу за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. та з 22.05.2008р. по 01.11.2009р.

Інші доводи УПФ України в Заводському районі м. Дніпродзержинська про незаконність та необґрунтованість рішення суду безпідставні, оскільки суд при розгляді справи правильно встановив виниклі між сторонами правовідносини, та розглянув спір у відповідності до норм матеріального права, якими регулюються виниклі між сторонами правовідносини.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу УПФ України в Заводському районі м. Дніпродзержинська залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 19 лютого 2010р. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду вступає в силу з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Судді -