Апеляційний суд Кіровоградської області
УХВАЛА Іменем України

16 червня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі :

головуючої судді - Бубличенко В.П.

суддів Сукач Т.О.

ОСОБА_1

при секретарі Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовом відкритого акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_3» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_4 до відкритого акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_3» про визнання недійсним кредитного договору, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 19 січня 2010 року і

встановила:

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 19 січня 2010 року задоволено позов відкритого акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_3» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором. З відповідачки на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 71 570,92 грн. та судові витрати в сумі 835,71 грн. Суд відмовив ОСОБА_4 в задоволенні зустрічного позову до ВАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» про визнання недійсним кредитного договору.

В апеляційній скарзі відповідачка ставить питання про скасування рішення суду і просить ухвалити нове рішення по суті її позовних вимог. Посилається на те, що висновок суду про законність надання ВАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» кредиту в іноземній валюті суперечить чинному законодавству.

Заслухавши доповідача, заперечення на скаргу представника ВАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3», ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.І ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти.

Судом встановлено, що 14 травня 2007 року між ВАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» і ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 014-09,5-73608, за умовами якого банк надав відповідачці кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 9 850 доларів США строком до 13 травня 2027 року з оплатою 12,85 % річних для придбанні^, квартири, а відповідачка зобов'язувалася повернути кредит та сплачувати проценти за користування ним шляхом внесення щомісячних платежів згідно графіка погашення кредиту, який є додатком до кредитного договору (а.с.8-19).

Згідно даних ВАТ«ОСОБА_2 ОСОБА_3» станом на 23 жовтня 2009 року заборгованість відповідачки перед банком у перерахунку в національну валюту становила 71 570, 92грн., з яких: 65 476,98 грн. - заборгованість по кредиту; 3 999,06 грн. -нараховані але не сплачені проценти за користування кредитом; 2 094,88 грн. - пеня (а.с.6).

В судовому засіданні представник відповідача не заперечував проти того, що ОСОБА_4 має заборгованість по кредитному договору в сумі 616 доларів США (а.с.84).

Відповідно до положень ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлене договором.

За таких обставин правильним є висновок суду першої інстанції про порушення відповідачкою зобов'язань, покладених на неї кредитним договором від 14 травня 2007 року, та вимог ч.І ст.1054 ЦК України. Тому суд обґрунтовано стягнув з ОСОБА_4 на користь ВАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» 71 570, 92 грн. боргу.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку встановленому законом (ч.2 ст.192 ЦК).

Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» не містить заборони щодо надання банками кредиту в іноземній валюті.

Судом з'ясовано, що ВАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» має банківську ліцензію^-видану Національним банком України на право здійснення операцій в іноземній валюті (а.с.77-81).

Враховуючи наведене суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні зустрічного позову, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність передбачених ст. ст. 203, 215 ЦК України підстав для визнання кредитного договору недійсним.

Оскільки рішення ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі та доказах, спростовуються матеріалами справи, дослідженими у судовому засіданні, яким суд дав оцінку, тому скарга має бути відхилена.

Керуючись ст.ст,209,307,308,313-315ЦПК України колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області

ухвалила*

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 19 січня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуюча: Судді: