Теофіпольський районний суд Хмельницької області
Справа № 2 - 33
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2010 року. Теофіпольський районний суд Хмельницької області в особі: головуючого - судді СТЕЦЮКА І.С. при секретарі: РАДЧИШИНІЙ К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ТЕОФІПОЛІ цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на майно

ВСТАНОВ И В

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на заставлене майно вказуючи, що 13 березня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», тепер Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» ( далі ПАТ КБ «ПриватБанк» ) та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно якого відповідачка від позивача отримала кредит в сумі 39000 гривень 00 копійок і зобов'язувалася погасити його до 10 березня 2009 року із сплатою 20 відсотків річних проводячи щомісячну оплату кредиту та відсотків.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 14 березня 2009 року між сторонами були укладені договори застави відповідно яких відповідачка надала позивачу майно у заставу.

Оскільки відповідачка ОСОБА_1 свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту та плати за користування кредитом не виконувала у неї перед банком станом на 11 травня 2009 року виникла заборгованість по кредиту в сумі 26820 грн. 30 коп.; по відсотках в сумі 8994 грн. 30 коп. а також 250 грн. штрафу (фіксована частина) та 1790 грн. 73 коп. штрафу (процентна складова) а всього в сумі 37855 грн. 33 коп.

В зв'язку із цим позивач просив передати у заклад позивачу заставлене майно вартістю 32500 гривень шляхом вилучення його у відповідачки та звернути стягнення на нього шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі продажу предмету застави від імені заставодавця.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги про звернення стягнення на майно підтримав однак розмір стягнення зменшив до 14103 грн. 75 коп. виходячи із того, що до судового розгляду частина боргу була погашена.

В підтвердження своїх вимог пояснив, що відповідно кредитного договору укладеного між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 вона отримала від позивача кредит в сумі 39000 гривень 00 копійок строком до 10 березня 2009 року.

Відповідно до графіка погашення кредиту, який є невід'ємною частиною цього договору кредиту відповідачка була зобов'язана кожного місяця сплачувати частину кредиту та відсотки за користування ним до його повного погашення тобто до 10 березня 2009 року.

Однак відповідачка своїх зобов'язань не виконала в результаті чого борг з наростанням станом на 11 травня 2009 року в сумі 37855 грн. 33 коп. не був погашений. Однак 28 червня 2009 року у рахунок погашення боргу із рахунка поручителя позивачки ОСОБА_2 було списано 27110 грн. 78 коп. а тому станом на 22 січня 2010 року заборгованість складає 14103 грн. 75 коп. у тому числі 10357 грн. 71 коп. заборгованість по кредиту та 3746 грн. 04 коп. заборгованість по процентах.

У зв'язку із цим у рахунок погашення боргу просив суд звернути стягнення на частину майна переданого в заставу в розмірі позовних вимог, яке було передане та передати його Публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» шляхом безпосереднього продажу його конкретному покупцю з правом укладання договору купівлі продажу цього майна від імені відповідача а також стягнути з відповідачки судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Представник відповідачки ОСОБА_3 позовні вимоги визнав частково і пояснив, що розмір заборгованості складає 1495 грн. а тому стягнення необхідно провести на майно вартістю 1495 гривень.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідачки, вивчивши матеріали справи суд прийшов до висновку про те що позов необхідно задовольнити.

В судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що 13 березня 2008 року між позивачем та відповідачкою ОСОБА_1 був укладений договір кредиту відповідно якого вона отримала від позивача кредит в сумі 39000 гривень та прийняла на себе зобов'язання кожного місяця погашати вказаний кредит та провести повну його виплату протягом до 10 березня 2009 року та сплатити за користування кредитом 20 відсотків річних.

Як встановлено у судовому засіданні з метою забезпечення виконання зобов'язань щодо повернення кредиту і відсотків відповідачка ОСОБА_1 відповідно договорів застави, які були укладені між сторонами 14 березня 2008 року передала у заставу належне їй на праві власності майно та майно в обороті.

В судовому засіданні знайшов підтвердження факт ухилення відповідачки ОСОБА_1 від виконання своїх зобов'язань.

Із пояснень представника позивача та представника відповідачки, графіка погашення кредиту встановлено, що станом на 11 травня 2009 року заборгованість відповідачки по кредиту та відсотках складала 37855 грн. 33 коп. Встановлено також, що останній платіж в розмірі 50 гривень був проведений відповідачкою ще 17 вересня 2008 року. За винятком грошей списаних із рахунка поручителя у рахунок погашення боргу до цього часу борг так і не погашається і сума заборгованості складає 14103 грн. 75 коп.. Розмір заборгованості підтверджується відповідною довідкою позивача. Та обставина що розмір заборгованості складає 1495 грн. представником відповідача належними доказами не підтверджена.

Відповідно ст..ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно ст.. 538 ЦК України у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку у встановлений строк, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку або ж відмовитися від його виконання у повному обсязі.

Згідно з ст.. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом; сплата неустойки.

Відповідно ст., ст..1050, 1054 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини кредиту є право позичальника вимагати повернення всієї суми кредиту.

Згідно п. 2.3.9 Кредитного договору при порушенні позичальником зобов'язань за кредитним договором банк має право стягнути кредит достроково у тому числі шляхом звернення стягнення на заставлене майно.

Ст. 19 Закону України «Про заставу» встановлено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги у повному обсязі що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання забезпеченого заставою воно не буде виконано. Згідно ст.. 20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави.

Відповідно ст.. 16 ЦК України одним із способів захисту судом цивільних прав та

інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Договорами застави

передбачений обов'язок відповідача передати предмет застави в заклад заставодержателя.

Ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета застави із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст.. 26 цього Закону, яка передбачає, зокрема продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.

Ст. 590 ЦК України встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду.

Відповідно договорів застави звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця.

Відмова відповідачки від повернення боргу порушує майнові права позивача.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.хт.іб, 509, 525, 526, 530, 590, 1050, 1054 ЦК, ст..ст. 19, 20 Закону України «Про заставу», ст.. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» ст.хт. 10, 60, 179, 213 ЦПК України, районний суд

ВИРІШИВ

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк

"ПриватБанк" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на майно задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 214370 від 14 березня 2008 року в сумі 14103 грн. 75 коп. у тому числі заборгованості за кредитом в сумі 10357 грн. 71 коп. та заборгованості по процентах в сумі 3746 грн. 04 коп. звернути стягнення на частину майна вартістю 14103 грн. 75 коп. із майна, яке зазначене у додатку № 1 до договору застави № 214370 від 14 березня 2008 року ринкова вартість якого складає 41050 грн., а заставна вартість 36124 грн. шляхом безпосереднього продажу цього майна конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені відповідача у зв'язку із чим передати вказане майно у заклад Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» шляхом вилучення його у відповідачки ОСОБА_1.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного

товариства комерційний банк "ПриватБанк" ( 49027, м. Дніпропетровськ, вул..

Набережна Перемоги 50, МФО 305299, рах. № 0000 (для погашення заборгованості) рах. № 0001 (для відшкодування судових витрат) , ) 378 грн„ 55 коп. судового збору та 250 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене у Хмельницький апеляційний суд через районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Головуючий: