Справа № 2-85/10
Провадження № ______________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2010 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Муштат А.М.

при секретарі Яніній О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 12 січня 2007 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого відповідач отримала від позивача грошові кошти в розмірі 2050 грн. та зобовязалася повернути їх в строк до 26 січня 2007 року. До теперішнього часу відповідач свої зобовязання не виконала. Крім того, відповідно до умов договору позики, у разі, якщо позичальник не виконав своєчасно свої грошові зобовязання , він має сплатити пеню в розмірі 0,5% від простроченої суми за кожен день прострочення. За умовами ст.1050 ЦК України позивальник також зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та три відсотка річних від простроченої суми. Станом на 05.01.2009 року розмір пені за неналежне виконання грошового зобовязання становить 1875 грн.75 коп., 3% річних 119,63 грн., втрати від інфляції 583,40 грн. Крім того, відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики, розмір яких визначається на рівні облікової ставки НБУ та становить 391,32 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості становить 5020,10 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати в розмірі 81 грн.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявилася по невідомій суду причині, хоча про день та час слухання справи була повідомлена належним чином. Але , будучи допитаною в якості відповідача в попередньому судовому засіданні, ОСОБА_2 пояснила, що на підприємстві ОСОБА_1 кожні два тижня вона брала на реалізацію одяг Секонд хенд на певну суму та писала на цю суму розписку, готівкові кошти ніколи у ОСОБА_1 не брала. Розписки писали до січня 2007 року, потім брали одяг взагалі без усяких документів. На товар на суму 2050 грн. ОСОБА_2 була виписана накладна від 12.01.2007 року. До наступного отримання товару сума боргу за попередній товар завжди сплачувалася, а розписки поверталися. Гроші за товар в сумі 2050 грн. ОСОБА_2 були сплачені і неодноразово після цього вона продовжувала знову отримувати від підприємства ОСОБА_1 товар Секонд хенд, ніяких претензій щодо попередніх розрахунків до неї не було. Чому їй не повернули розписку на суму 2050 грн. вона не знає, адже на підприємстві ОСОБА_1 їй відповіли , що такої розписки немає. Позивача ОСОБА_1 вона ніколи взагалі не бачила, а отримувала товар та розраховувалася за нього через менеджерів підприємства.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне.

Згідно ст.1046-1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку саму суму грошових коштів (суму позики). На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або іншій документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

З пояснень відповідача та матеріалів справи вбачається, що згідно накладної №114 від 12 січня 2007 року ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 одяг б/у на суму 2050 грн. , а не грошові кошти, як це вказано в позовній заяві. Крім того, пояснення відповідача та надані нею копії квитанцій від 29.07.2008 року, 15.07.2008 року,14.05.2008 року, 29.05.2008 року та 11.08.2008 року підтверджують той факт, що після 12 січня 2007 року між сторонами продовжували існувати товарно -матеріальні відносини.

Згідно розписки ОСОБА_2 на а.с.17, на яку посилається позивач як на підставу своїх позовних вимог, гроші в сумі 2050 грн. ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_4 , а не ОСОБА_1 , тож вказана розписка не може бути прийнята судом як доказ.

Факт отримання відповідачем ОСОБА_2 одягу б/у згідно накладної від 12.01.2007 року на суму 2050 гривень заперечує існування між сторонами договірних відносин, а саме договору позики грошових сум в розмірі 2050 грн.

Таким чином, суд вважає, що обставини справи не відповідають вимогам ст.1046-1047 ЦК України і до них не може бути застосовані наслідки невиконання договору позики, передбачені ст.ст.551, 1050 ЦК України. Тому позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 боргу за договором позики є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.10,60,88,212-214 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовити.

На рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд може бути подана заява про апеляційне оскарження, а протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження апеляційна скарга.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, у разі її подання протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано, а у разі її подання після закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після закінчення розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_5