Роздільнянський районний суд Одеської області
Справа №2-119/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2010 року м.Роздільна

Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

судді - Теренчук Ж.В.

при секретарі - Ніколас С.О.

розглянувши у судовому засіданні в місті Роздільна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про скасування розпоряджень про міну умов праці та звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та моральної шкоди,

встановив:

В квітні 2009 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 сільської ради про поновлення її на роботі на раніше займаній посаді технічного працівника Новоукраїнського будинку культури , про скасування розпорядження ОСОБА_2 сільської ради 13-08ср від 31 жовтня 2008 року про її звільнення з роботи по п.1 ст.40 КЗпП країни та просила стягнути в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди 15000 грн.(а.с.2)

В попередньому судовому засіданні подала доповнену позовну заяву (а.с.11) , в якій

збільшила обєм заявлених нею позовних вимог, залишивши первісні вимоги, та доповнивши їх вимогами, в яких просила стягнути заборгованість по заробітній платі за період роботи з 1 жовтня 2007 року по 1 квітня 2009 року в сумі 9585 грн виходячи з мінімальної заробітної плати в Україні, крім цього скасувати розпорядження ОСОБА_2 сільської ради №9-ср від 27.09.2007 року про скорочення 0,5 посади технічного працівника Новоукраїнського будинку культури.

В ході судового розгляду справи подала заяву про збільшення позовних вимог (а.с.133), та просила:

- скасувати розпорядження Ново української сільської ради ради 13-08ср від 31 жовтня 2008 року про її звільнення з роботи по п.1 ст.40 КЗпП України:

- поновити її з 1 жовтня 2007 року на роботі на раніше займаній посаді технічного працівника Новоукраїнського будинку культури :

- стягнути на її користь заборгованість по заробітній платі за період роботи з 01.01.2008 локу по 31.10.2008 року в сумі 5240 грн:

- стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31.10.2008 року ло день винесення судового рішення в сумі 12131,50 грн: стягнути на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 15000 грн.

Відповідач ОСОБА_2 сільська рада позов не визнала , доводили в суді , що ОСОБА_1 звільнено з роботи з дотриманням вимог трудового законодавства.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 , підтримали заявлені позовні вимоги, суду пояснили, що ОСОБА_1 з 1982 року працювала технічним працівником Новоукраїнському будинку культури. Тривалий час їй не виплачували заробітну плату, рслуючи вимоги ст. 115 КзпП України , посилаючись на відсутність коштів. Тому для стягнення заборгованості по заробітній платі вона вимушена була звернутися до суду. 19 березня 2009 року під час розгляду у суді її справи про стягнення заробітної плати ОСОБА_2 сільська рада надала в суд розпорядження від 31 жовтня 2008 року , яким вона, звільнена з роботи в звязку з скороченням штату з 1 жовтня 2007 року . Вважає розпорядження відповідача щодо скорочення її посади та звільнення її з роботи незаконним, та

таким , яке проведено з порушенням вимог трудового законодавства, а саме ст.32, , 47, 49-2, 103 , 117 КЗпП України, її не було попереджено про скорочення 0,5 посади техпрацівника, також її не було попереджено про звільнення з роботи за скороченням штату, при звільненні її

не ознайомлено з наказом про звільнення, в звязку з чим вона продовжувала виконувати свої

трудові функції.

Тому просила задовольнити її позовні вимоги, скасувати незаконні розпорядження ОСОБА_2 сільської ради, поновити її на роботі , стягнути заробітну плату та середний, заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 17371,50 грн.

Представники ОСОБА_2 сільської ради ОСОБА_4, секретар сільської ради, представники за дорученням ОСОБА_5, ОСОБА_6 , в попередньому судовому засіданні, не визнали позов. Вважають, що по-перше ОСОБА_1 пропустила місячний строк для звернення в суд за захистом порушених прав, оскільки про звільнення дізналась саме 31

жовтня 2008 року , коли відмовилась підписати наказ про звільнення, а не в судовому засідані. Крім цього, вважають , що її чоловік ОСОБА_7, директор Новукраїнського будинку культури, займався службовим підробленням, коли складав табелі робочого часу та вказував, що ОСОБА_1 починаючи з жовтня 2007 року виходила на роботу, (а.с.45,34).

Заслухавши пояснення сторін , вивчивши матеріали справи, давши оцінку обгрунтованості заявлених вимог, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом в ході розгляду справи встановлено із пояснень сторін, що ОСОБА_2 будинок культури с.Новоукраїнка Роздільнянського району є культурним закладом соціальної сфері с.Новоукраїнка , знаходиться на балансі ОСОБА_2 сільської ради .

В підтвердження цього суду були надані штатні розписи Новоукраїнського будинку культури з 2000 року (а.с.83-87), які затверджувались ОСОБА_2 сільською радою, крім цього судом встановлено, що працівники будинку культури отримували заробітну плату в ОСОБА_2 сільській раді.

Також із наданих суду штатних розписів Новоукраїнського будинку культури судом встановлено, що ними передбачено штат даної установи у складі директора будинку культури та технічного працівника .

В ході дослідження судом тривалості роботи ОСОБА_1 на посаді технічного працівник Новоукраїнського будинку культури судом встановлено наступне .

Згідно дублікату трудової книжки ОСОБА_1 , виданого ОСОБА_2 сільською радою , ОСОБА_1 працювала на посаді технічного працівника будинку культури з 1 листопада 1982 року на підставі розпорядження голови ОСОБА_2 сільської ради вії 1 листопада 1982 року .(а.с.6).

Представник відповідача ОСОБА_4 пояснила в суді, що даний дублікат книжки вона видала ОСОБА_1 в 2009 році , помилково вказавши дату видачі 01.11.1982 року, запис про прийом на роботу ОСОБА_1 вона здійснила на підставі наявної в архівах ради заяви ОСОБА_1 від 25 жовтня 1982 року (а.с.28) про прийом її на роботу на посаду техпрацівника, а також табелів обліку робочого часу .(а.с.33)

Із пояснень представників відповідача встановлено, що в ОСОБА_2 сільській

раді не збереглися розпорядження та рішення ради , в тому числі по кадровим питаннях за період діяльності ради до 2006 року, а тому відсутні розпорядження і про прийом на роботу ОСОБА_1 .(а.с.27) .

Між тим судом в ході розгляду справи витребувано копію трудової книжки, належно завірену управлінням Пенсійного фонду в Роздільнянському районі, яка надавалась в ці органи ОСОБА_1 для призначення їй пенсії.(а.с.43)

Згідно даної трудової книжки ОСОБА_1 була прийнята на роботу на посаду технічного працівника Ново українського будинку культури 21 жовтня 1991 року на підставі наказу від 20.10.1991 року та звільнена з займаної посади 18 липня 1994 року на підставі наказу голови ОСОБА_2 сільської ради .

Дані записи також не можливо підтвердити відповідними наказами в звязку з відсутністю їх в ОСОБА_2 сільській раді.

Таким чином записи в дублікаті трудової книжки ОСОБА_1 та копії оригіналу її трудової книжки про періоди роботи не співпадають.

Тому для підтвердження того факту, що на період звільнення з роботи в 2007- 2008 роках ОСОБА_1 знаходилась в трудових відносинах з ОСОБА_2 сільською радою суд приймає до уваги чинне рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 2 липня 2009 року по цивільній справі №2-101/2009 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 лльської ради про стягнення заробітної плати.(а.с.117), яке залишено в силі ухвалою -пеляційного суду Одеської області від 3 грудня 2009 року (а.с.118)

Так із ухвали апеляційного суду судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала в ОСОБА_2 сільській раді з 1 листопада 1982 року .

Цими ж судовими рішеннями було частково задоволено вимоги ОСОБА_1 , стягнено на її користь заборгованість по заробітній платі за період роботи з 2000 року по 1 січня 2008 року в сумі 15261,51 грн, цим же судовим рішенням встановлено, що мало місце порушення вимог ст.103 КЗпП України , так як ОСОБА_2 сільська рада незаконно зменшила заробітну плату ОСОБА_1 та змінила її умови праці , нараховуючи їй заробітну плату за 0, 5 посади технічного працівника .

Оскільки даним рішенням стягнено заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 за період то 1 січня 2008 року, то даним рішенням і встановлено, що станом на 01.01.2008 року ОСОБА_1 1 О. продовжувала працювати в Новоукраїнському будинку культури на посаді технічного трацівника , її оклад був встановлений на рівні мінімальної заробітної плати, встановленої в Україна і складав 460 грн.

Дані обставини встановлені в судовому порядку і подальшого доведення не потребують.

31.10.2008 року згідно розпорядження Новоукраїнського сільського голови ОСОБА_8 №13-08 ср ОСОБА_1 була звільнена з роботи з займаної посади технічного градівника за п.1 ст.40 КЗпП України в звязку з скороченням штату з 1 жовтня 2007 року.

Судом також встановлено, що профспілкова організація в даних установах відсутня.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата працівнику виплачується регулярно, не рідше двох разів на місяць.

Оскільки розпорядження про звільнення ОСОБА_1 з роботи з 1 жовтня 2007 року було шано лише через рік - 31.10.2008 року , до видачі наказу ОСОБА_1 продовжувала

працювати на займаній посаді, що підтверджується табелями обліку робочого часу (а.с.69.81) , однак в установлені строки заробітну плату не отримувала.

Будь-яких розпоряджень про її звільнення починаючи з 1 жовтня 2007 року по 31.10.2008 іку не видавалось, за період з 1 жовтня 2007 року по 1 січня 2008 року на її користь вже стягнено заборгованість по заробітній платі рішенням Роздільнянського районного суду від 2 липня 2009 року , суд вважає що за період з 01.01.2008 року по день видачі наказу про звільнення на користь ОСОБА_1 належить стягнути саме заборгованість по заробітній платі , виходячи з мінімального розміру заробітної плати , так як в цей період має місце порушення ке ст.115 КЗпП України щодо порушення термінів виплати заробітної плати.

Доводи відповідача про те, що ОСОБА_1 не виходила в цей час на роботу, а директор будтинку культури ОСОБА_1 , який є її чоловіком підробляв табеля виходу її на роботу, є голослівними і не підтверджені допустимими доказами.

Так в вказаний період мінімальна заробітна плата в Україні відповідно до Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік складала 515 грн, за період з 01.01.2008 року по 01.10.2008 року 525 грн, за період з 01.10.2008 року 545 грн.

Заборгованість по заробітній платі за період з 01.01.2008 року по 31.10.2008 року склала 5240 грн.

515 грн хЗм + 525 грн хбм + 545 грн х 1 м = 5240 грн.

Таким чином з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість пв заробітній платі за період роботи з 01.01.2008 року по 31.08.2008 року в сумі 5240 грн.

Оскільки скорочення штату це не одномоментна дія, порядок звільнення працівників по даній підставі регламентовано ст.49-2 КЗпП України , та при цьому судом враховуються і розяснення Пленуму Верховного Суду України Про порядок розгляду трудових спорів, п.19 якого розяснено , що розглядаючи трудові спори , повЯзані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП України суди зобовязані зЯсувати , чи дійсно у відповідача мали місце скороченні чисельності або штату працівників, , чи додержано власником або уповноваженим органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівників , які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, щодо відмови працівника від переведення на іншу роботу, чи не користувався даний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

У всіх випадках звільнення по п.1 ст.40 КЗпП України провадиться з наданням гарантій, пільг та компенсацій, передбачених главою 111-А КЗпП України.

Відповідно до ст.49-2 КЗпП України при вивільненні працівників персонально попереджене пізніше чим за 2 місяці. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до віл;« державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівників із зазначенням йога професії, спеціальності кваліфікації та розміру оплати праці. Одночасно з попередженням м звільнення адміністрація пропонує працівнику іншу роботу

Виходячи з вимог Пленуму Верховного суду України , судом досліджувалося питання чи мало місце скорочення штату працівників та відповідні зміни в організації праці в. Новоукраїнському будинку культури.

Так судом встановлено, що в 2007 році на розгляд сесії ОСОБА_2 сільської ради було винесено рішення щодо доцільності роботи Новоукраїнського будинку культури. На розгляд цього питання були наданні висновки та акти постійної комісії з питань планування бюджету та фінансово-економічних питань ОСОБА_2 сільської ради (а.с.47,48), в яких зазначалось про відсутність опалення в будинку культури, про значне скорочення культурно - масових заходів, відсутність роботи гуртків, відсутність необхідності роботи працівників даного зашшр повний робочий день.

Нормативно закріплено законодавством право власника чи уповноваженого ним орган визначати штат і чисельність працівників, тому розпорядженням Новоукраїнського сільського голови ОСОБА_8 №9-ср від 27.09.2007 року (а.с.31) та рішенням ОСОБА_2 сілької ради від 3 жовтня 2007 року відповідно до Закону України Про місцеве самоврядуваня в Україні було прийнято рішення про скорочення штату працівників Новоукраїнського будинку культури (а.с.30) , та фактично затверджено новий штатний розпис будинку культур і , який встановлено 0,5 посадового окладу директора та скорочено 0,5 посади технічного працівника.

Дані органи діяли в межах наданих їм повноважень.

Однак дані рішення ОСОБА_2 сільської ради є лише рішеннями, які підтверджу- той факт, що мали місце зміни в організації виробництва та скорочення штату працівників.

Далі повинно було відбутися вивільнення працівників , яке повинно було бути проведен: з дотриманням вимог глави 111-А КЗпП України.

Відповідач, вважаючи, що на день винесення рішення ОСОБА_2 сільської ради від 3 жовтня 2007 року ОСОБА_1 вже працювала вже на 0,5 посади техпрацівника, тому мала місце рішення про її звільнення з роботи.

Суд вважає, що звільнення ОСОБА_1 з роботи з посади технічного працівника здійсненно з грубим порушенням трудового законодавства України , а саме :

- порушення вимог ст.32 КЗпП Україн, так як змінюючи умови оплати праці ОСОБА_1 відповідач ОСОБА_2 сільська рада в односторонньому порядку прийняли рішення від 1 жовтня 2007 року та 3 жовтня 2007 року з питання оплати праці ОСОБА_1, які погіршують умови її праці , відповідач не довів до відома ОСОБА_1 наявність рішення та розпорядження ОСОБА_2 сільської ради щодо скорочення 0,5 посади технічного працівника від З жовтня 2007 року , не попередив її про зміну істотних умов праці за 2 місяці ні письмово, ні усно :

- в порушення вимог ст.49-2 КЗиП України відповідач не довів до відома служби зайнятості про проведення вивільнення працівників:

- в порушення вимог ст.49-2 КЗпП України відповідач не попередив ОСОБА_1 про звільнення її з роботи в звязку з скороченням штату за 2 місяці, не запропонував іншу роботу, не перевірив підстави наявності в неї переважного права на залишення на роботі:

При цьому суд не приймає до уваги надане в судовому засіданні розпорядження ОСОБА_2 сільської ради від 25 серпня 2008 року за №10-08 , яким начебто ОСОБА_1 попереджалась про її звільнення з роботи 25 серпня 2008 року і при ознайомленні з наказом про звільнення відмовилась від його підпису.(а.с.62)

Так допитані по справі в якості свідків колишній голова ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_10 в суді підтвердили, що з даним розпорядженням ОСОБА_1 особисто не ознайомлювали. Про це сказали її чоловікові ОСОБА_1 , який працював директором будинку культури, з його слів зробили відмітку в розпорядженні про те, що ОСОБА_1 відмовляється від підпису на розпорядженні від 25.08.2008 року.

- відповідно до ст.47 КЗпП України в день звільнення працівника власник повинен видати йому трудові книжку, копію наказу про звільнення та провести розрахунок. В порушення вимог ст.47 КЗпП України копію наказу про звільнення , трудову книжку ОСОБА_1 видано не було. Знову ж таки досліджувалися судом відмітки на наказі, про те, що начебто при ознайомленні ОСОБА_1 з наказом про звільнення, вона відмовилась від його підписання, що засвідчили и свідки ОСОБА_10,, ОСОБА_4, ОСОБА_11.

Однак достовірно було встановлено, як і по обставинам ознайомлення з розпорядженням про звільнення з роботи від 25.08.2008 року , із пояснень ОСОБА_8 та ОСОБА_10, що з наказом про звільнення в установленому законом порядку ОСОБА_1 ознайомлена не була і в присутності цих свідків ОСОБА_1 особисто від підпису наказу не відмовлялась.

Відповідно до ст.235 КЗпП України у разі звільнення працівника без законної підстави , працівник повинен бути судом поновлений на роботі.

При винесенні рішення про поновлення на роботі , суд одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Оскільки ОСОБА_1 незаконно було звільнено з роботи наказом від 31 жовтня 2008 року з 1 жовтня 2007 року , вона підлягає поновленню на роботі з 1 жовтня 2007 року .

При цьому оскільки даним рішенніям суду на користь ОСОБА_1 станом на 31.08.2010 року стягнено заборгованість із заробітної плати, то середній заробіток за час вимушеного прогулу підлягає стягненню з дати видачу наказу про звільнення тобто з 31.08.2010 року.

Розрахунок заробітної плати для визначення середнього заробітку судом здійснено виходячи з заробітної плати за 2 останні місяці роботи, що передували звільненню , якими є вересень та жовтень 2008 року :

Вересень - 525 грн, жовтень - 545 грн, кількість днів вимушеного прогулу з 31.08.2008 року 21.09.2010 року складає 692 дні.

Розрахунок : (525 грн +545 грн):61 день х 692 дні = 12137,68 грн.

Таким чином з відповідача належить стягнути на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 12137,68 грн.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 в порядку ст.237 -1 КЗпП України то суд вважає, що їй належить відмовити в цій частині позову , так як в судовому порядку позивач ОСОБА_1 не довела факт завдання їй незаконним звільненням моральної шкоди, а понесені нею матеріальні збитки відшкодовано шляхом стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Одним з доводів відповідача щодо необхідності відмовити позивачу в позові є порушень і терміну звернення до суд за захистом порушених прав.

Відповідно до ст.233 КЗпП України встановлено місячний строк для звернення в суд і| заявою про вирішення трудового спору по справам про звільнення з роботи з дня врученні копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Так судом встановлено, що наказ про звільнення ОСОБА_1 з роботи було видано 31 жовтня 2008 року, в установленому законом порядку наказ ОСОБА_1 вручено не було, почті він їй також не направлявся, як і не поверталася їй трудова книжка.

Тому суд приймає до уваги доводи ОСОБА_1 про те, що наказ вона отримала лише в судовому засіданні при розгляді справи про стягнення заборгованості по заробітній платі 14 березня 2009 року і вважає, саме цей день датою, коли позивач дізналася про порушення трудових прав і звільнення її з роботи.

В суд ОСОБА_1 з позовом про поновлення на роботі звернулася 01.04.2009 року, тобто в установлений ст.233 КЗпП України місячний термін.

Судовий збір по справі складає 173, 77 грн, збір на ІТЗ судового розгляду справи в суді 120 грн, які належить стягнути з відповідача на користь держави та судових установ.

На підставі викладеного, ст. п.іч.1 ст.40, 49-2, 115, 117, 233, 234, 235, 237-1, 238 КЗеТ України, керуючись ст.ст.Ю, 11, 209, 212. 214, 215 ЦПК України,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про скасува- ; розпоряджень про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення заробітної платї середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження Новоукраїнського сільського голови№13-08ср від 31 жовтня 2008 року про звільнення з роботи з посади технічного працівника ОСОБА_1 за ст.40 п.1 КЗпП України з 1 жовтня 2007 року .

Визнати незаконним та скасувати розпорядження Новоукраїнського сільського голови від 27 вересня 2007 року №9-ср про внесення змін до штатного розпису Новоукраїнського будинку культури в частині скорочення 0,5 ставки технічного працівника.

Поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді технічного працівю Новоукраїнського будинку культури с.Новукраїнка Роздільнянського району Одеської областіз 1 жовтня 2007 року .

Стягнути з ОСОБА_2 сільської ради на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період роботи з 1 січня 2008 року по 31 жовтня 2008 року в сумі 5240 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 сільської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31 жовтня 2008 року по 21 вересня 2010 року в сумі 12137,68 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 сільської ради на користь держави судовий збір в розмірі 173,77 грн, витрати на ІТЗ судового розгляду справи у суді 120 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення заробітної плати в межах місячного платежу та в часлииі поновлення на роботі ОСОБА_1 звернути до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції в Одеській апеляційний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а у випадку відсутності особи в судовому засіданні при оголошенні ріення протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ж.В.Теренчук