АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-5952/10 Головуючий у 1-й інстанції Крекотень С.А. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого - АНТОНОВА В.М.

суддів - МАРТЄВА С.Ю., НОВОХАТНЬОЇ В.А.

при секретарі - ЗЕЛЕНСЬКІЙ О.І.

розглянула провадження за апеляційною скаргою Закритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 12 березня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Закритого акціонерного товариства «Страхова компанія Інгосстрах» про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача Апеляційного суду, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 12 березня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з закритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах»» на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування в сумі 7076,6 грн., моральну шкоду в сумі 2000 грн., за технічну експертизу 420 грн.,З00 грню за юридичні послуги і 250 грн. судових витрат за інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи.

Стягнуто з закритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах»» на користь держави судовий збір 96,27 грн.

У апеляційній скарзі порушено питання про скасування рішення з підстав невірного застосування місцевим судом .норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що остання підлягає частковому задоволенню.

Виходячи з п.4 ст.309 ЦПК України, підставами для зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 являється власником автомобіля НОМЕР_1, що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

16.06.2006р. між ОСОБА_2 та ЗАТ «СК «ІНГОССТРАХ» укладено договір страхування наземного транспорту №РЬХ0 АК00013024, згідно умов якого страхувальник зобовязаний сплачувати страховий платіж в сумі 1012,58 грн., які він повинен здійснити у період з 16.06.2007р. по 15.06.2008р. Строк дії договору з 16.06.2006р. по 15.06.2008р., розмір страхової суми становить 24109,00 грн.

Як встановлено місцевим судом, позивач свої

зобовязання за вищенаведеним договором виконав належним чином.

04.11.2008р. о 23.00 год. в с. Петрівка-Роменська Гадяцького району Полтавської області відбулося ДТП за участі застрахованого транспорту, яким керував ОСОБА_4 на підставі відповідної довіреності.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_5 керуючи автомобілем не вибрав безпечний рух швидкості та не впорався з керуванням здійснив наїзд на стоячий автомобіль НОМЕР_1.

Вина ОСОБА_5 у скоєнні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП України встановлена постановою Гадяцького районного суду Полтавської області від 02 грудня 2008 року.

05.11.2008р. ОСОБА_2, як власник автомобіля звернувся до страхової компанії із повідомленням про страховий випадок та з проханням відшкодувати збитки.

Проте, ЗАТ «СК «ІНГОССТРАХ» відмовила йому у виплаті страхового відшкодування у відповідності п.15.1.4 та п.15.2 Договору страхування, адже медичний огляд ОСОБА_4 був пройдений не вдень скоєння ДТП, а 05.11.2008 року, отже відповідно наданий позивачем протокол медичного огляду не є доказом.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій

з

особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ч.1 п.п. 2,3 ст.988 ЦК України страховик

зобовязаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові та у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у Строк встановлений договором.

Пунктом 16.2 договору страхування наземного транспорту, укладеного між сторонами визначено, що в разі ненадання страхувальником копії протоколу медичного огляду про встановлення факту спяніння та ; вжиття психотропних речовин страхове відшкодування не виплачується.

Як вірно було встановлено місцевим судом позивачем не порушено зазначеної умови договору, оскільки було надано копію протоколу медичного огляду про встановлення факту спяніння та вжиття психотропних речовин.

Доводи апеляційної скарги проте, що висновок щодо огляду ОСОБА_4 на стан спяніння є недійсним, оскільки був проведений в порушення п 3.3 Інструкції про порядок направлення громадян для огляду на стан спяніння в заклади охорони здоровя та проведення огляду з використанням технічних засобів (далі - Інструкції) є безпідставними, виходячи із наступного.

Пунктом 1.1 згаданої інстанції визначено, обовязкове проведення огляду на стан спяніння незалежно від наявності ознак спяніння лише учасників ДТП, внаслідок яких постраждали громадяни, в інших випадках проведення такого огляду необхідне лише в разі наявності ознак спяніння.

З матеріалів справи вбачається, що підстави для направлення водія ОСОБА_4 на проходження обовязкового огляду на стан спяніння на момент ДТП не було.

А отже посилання на порушення порядку проведення такого огляду, передбаченого п 3.3 Інструкції не заслуговують на увагу суду.

Також апеляційному суду надана квитанція про сплату коштів адвокату за складання позовної заяви, тому судом обґрунтовано стягнуто відповідні судові витрати.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Виходячи із вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду постановлено з дотриманням норм матеріального права.

Проте, задовольняючи вимоги позивача щодо

відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції не врахував вимог спеціального законодавства.

Стаття 992 ЦК України передбачає майнову

відповідальність страховика за несплату або прострочення виплати у вигляді сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або Цивільним Кодексом України, Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» від 22 листопада 1996 року.

Оскільки ані страховим договором, ані спеціальною

нормою права відшкодування моральної шкоди страховиком не передбачено, у задоволенні позову у цієї частині слід відмовити.

Отже рішення місцевого суду підлягає зміні в частині стягнення відшкодування моральної шкоди із відповідною відмовою у задоволенні вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307,п. 4 ст. 309, 315 ЦПК України, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» задовольнити частково, рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 12 березня 2010 року змінити.

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в частині стягнення на його користь відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Голловуючий у справі:

Судді:

З оригіналдом згідно: