Справа № 2-3485/10
Провадження № 2-3485/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2010 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С.І.

при секретарі Станько Р.О.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виселення,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про виселення відповідача ОСОБА_3 із житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що вона отримала квартиру на підставі рішення Винниківської міської ради № 510 від 26.12.1995 року, та згідно ордеру № 0201 від 26.01.1995 року вселилася з чоловіком ОСОБА_3 та сином в житло, де вони проживають та зареєстровані, яке в подальшому приватизувала на трьох осіб. Шлюб між сторонами розірвано 19.03.2009 року. На даний час проживання під одним дахом з колишнім чоловіком є неможливим та небезпечним для її життя. Відповідач постійно зловживає алкоголем, внаслідок чого влаштовує скандали та бійки, наносить позивачу тілесні ушкодження. З приводу чого ОСОБА_1 неодноразово зверталася до медичних установ та правоохоронних органів. З метою відмежувати сина від таких подій змушена була влаштувати його в будинок-інтернат. Враховуючи, що відповідач не дотримує правил соціального співжиття і робить неможливим для неї та сина проживання з ним в одній квартирі, просить на підставі ст.ст.116,157 ЖК України виселити ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, надали аналогічні пояснення зазначеним в позовній заяві. Просили позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що він є співвласником квартири, немає іншого житла, тому заперечує проти його виселення. Мотиви наведені позивачем вважає надуманими, просить не приймати такі до уваги. Натомість зазначив, що сварки виникають з вини позивача, оскільки вона не допускає його в квартиру.

Заслухавши пояснення позивача, її представника, відповідача, свідків, зясувавши обставини справи, дослідивши зібрані докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 26 травня 1995 року по 19 березня 2009 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7,32).

Згідно довідки з місця проживання про склад сім»ї та прописку від 24.11.2010 року (а.с.49) сторони ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та їх син ОСОБА_4 проживають та зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_2.

В судовому засіданні також встановлено, що сторони перебувають в неприязних відносинах, відповідач вчиняє сварки та скандали, з приводу чого ОСОБА_1 неодноразово зверталася до медичних установ та правоохоронних органів, що стверджується також актами Винниківської міської ради, показами допитаних в засіданні свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 (а.с.4-6,15,25-27,50-52). Разом з тим, в ході розгляду справи не здобуто доказів того, що ОСОБА_3 притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності з приводу вказаних дій.

У відповідності до ст. 157 ЖК України членів сім»ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ч.1 ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім»ї або інші особи, які проживають з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Позивач, предявивши позов про виселення ОСОБА_3, покликається на вказані норми Житлового Кодексу України, які не можуть бути застосовані до даних правовідносин, виходячи з таких мотивів.

Як вбачається з рішення Виконавчого комітету Винниківської міської ради № 510 від 26.12.1995 року за ОСОБА_1 як працівницею ПМК-2 фірми «Облсільбуд» та її сім»єю з двох осіб (вона та чоловік) закріплено квартиру АДРЕСА_2 (а.с.33).

Згідно ордеру на житлове приміщення № 0201 від 26.01.1995 року (а.с.47) ОСОБА_1 з її чоловіком ОСОБА_3 надано право на зайняття вказаного житлового приміщення.

Із свідоцтва про право власності на квартиру від 16.01.2003 року вбачається, що квартира АДРЕСА_2 приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», та на праві спільної сумісної власності належить сторонам ОСОБА_1, ОСОБА_3 та їх сину ОСОБА_4

Таким чином, відповідач ОСОБА_3 є належним співвласником квартири, а не членом сім»ї ОСОБА_1 як одноосібного власника житла, а тому до нього не можуть бути застосовані положення ст. 157 та ч.1 ст. 116 ЖК України.

З огляду на викладені обставини, у суду відсутні правові підстави для виселення відповідача ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_2 без надання іншого жилого приміщення, та безпідставного позбавлення права власності.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,61,88,209,212-215,218 ЦПК України, ст.ст. 116,157 ЖК України, ст. 321 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виселення з квартири № 70, що у будинку № 2 по вул. Кільцева у м. Львів-Винники відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 294,296 ЦПК України.

Суддя С.І.Леньо