АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-4429/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Ремез В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2010 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого Ремеза В.А.

суддів Прозорової М.Л., Куценко Т.Р.,

при секретарі Панченко Д.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного Фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська (далі по тексту УПФ України в АНД районі м. Дніпропетровська),

на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2010р. за адміністративним позовом ОСОБА_2 до УПФ України в АНД районі м. Дніпропетровська про визнання неправомірними дій суб'єкта владних повноважень та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.02.2010р. адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано неправомірними дії УПФ України в АНД районі м. Дніпропетровська щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_2 підвищення пенсії, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1, ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність згідно з вимогами ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 22.05.2008р. по 31.12.2008р., і зобов'язано УПФ України в АНД районі м. Дніпропетровська здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 підвищення пенсії виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1, ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність згідно з вимогами ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 22.05.2008р. по 31.12.2008р. в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період, а в задоволені решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі УПФ України в АНД районі м. Дніпропетровська просить постанову суду скасувати, і прийняти по справі нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволені позовних вимог, посилаючись на те, що Управління не погоджується з постановою суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду залишенню без змін.

Судом встановлено, що позивачка є особою, на яку поширюється дія абзацу 1 статті 1 Закону України №2195-ІV від 18 листопада 2004 року, та має статус "дитини війни", що підтверджується посвідченням.

Згідно статті 6 Закону №2195-ІV "Про соціальний захист дітей війни", дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р. мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Отже, відповідно до положень вище зазначених законів пенсія позивачки за віком повинна виплачуватись із збільшенням її на 30% мінімальної пенсії за віком, як дитині війни.

Разом з цим, згідно з п. 12 ч. 1 ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з урахуванням ст. 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" призупинено на 2007 рік.

9 липня 2007 року Рішенням Конституційного суду України N 6-рп/2007 визнано такими, що не відповідають Конституції України, п. 12 ст. 71 та ст. 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік".

Відповідно до п. 41 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України" внесено зміни до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни - 10 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Положення п. 41 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України" були визнані такими, що не відповідають Конституції України, згідно з Рішенням Конституційного суду України N 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, суд першої інстанції прийшов до висновку, що за конституційними нормами та виходячи з пріоритетів законів над підзаконними актами, - відповідач повинен здійснювати нарахування та виплату підвищення пенсії дітям війни виходячи з розмірів встановлених Законом України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року № 2195-1У.

Разом з цим задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 в межах строку позовної давності суд першої інстанції виходив з того, що відповідач наполягав на застосуванні річного строку для звернення до суду з позовом, а позивачка в ході розгляду справи не довела поважність причин такого пропуску строку, а тому встановивши обставини по справі, суд з урахуванням положень ст.ст.99,100 КАС України, обґрунтовано прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню в частині визнання неправомірними дії УПФ України в АНД районі м. Дніпропетровська щодо нездійснення перерахунку та виплати позивачці підвищення пенсії, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1, ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність згідно з вимогами ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 22.05.2008р. по 31.12.2008р., зобов'язавши відповідача здійснити позивачці перерахунок та виплату підвищення пенсії виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1, ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність згідно з вимогами ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 22.05.2008р. по 31.12.2008р. в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період, і колегія суддів вважає, що постанова суду є законною та обґрунтованою.

Доводи УПФ України в АНД районі м. Дніпропетровська в апеляційній скарзі про непогодження з постановою суду необґрунтовані, та не свідчать про незаконність постанови суду, оскільки колегія суддів вважає, що суд розглянув справу у відповідності до законодавства, яким регулюються виниклі між сторонами правовідносини і підстав для скасування постанови, апеляційна скарга не містить.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу УПФ України в АНД районі м. Дніпропетровська залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська 18 лютого 2010р. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду вступає в силу з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Судді -