АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-8367/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Ремез В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2010 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

Головуючої Можелянської З.М.

Суддів Прозорової М.Л., Ремеза В.А.

при секретарі Панченко Д.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2,

на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2010р. за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на ? частину будинку, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.05.2010р. ОСОБА_2 в задоволені позовних вимог до ОСОБА_3 про визнання права власності на ? частину будинку відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення його вимог, посилаючись на те, що висновки суду про відмову у позові є помилковими.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі з 1970р. до 2009р.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, від 18.06.2001р. ОСОБА_3 отримала у власність домоволодіння за адресою м. Нікополь, вул. Кріпака, 15, яке складається з житлового будинку А площею 76кв.м., сарай Б, споруджень, розташованих на земельній ділянці площею 1464кв.м.

Відповідно до п. 2, ч.1, ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Згідно ч.1, ст. 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції встановив, що позивач не довів в судовому порядку свої вимоги про необхідність визнання за ним право власності на ? частину вказаного домоволодіння на підставі ст. 62 СК України, оскільки площа отриманого у спадок домоволодіння не змінилась, і будь якого перепланування за час з 2001р. по день розгляду справи сторони не проводили, та за рахунок спільних грошових чи трудових затрат не збільшили вартість спірного домоволодіння, тому підстав визнавати спірний жилий будинок спільною сумісною власністю подружжя відповідно до ст. 62 СК України немає, у зв'язку з чим встановивши вказані обставини, суд обґрунтовано відмовив ОСОБА_2 в задоволені вимог про визнання за ним право власності на ? частину зазначеного домоволодіння, і колегія суддів вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим.

Доводи ОСОБА_2 про те, що висновки суду про відмову у позові є помилковими, безпідставні, та зводяться лише до переоцінки доказів по справі, та непогодженням з їх оцінкою, тоді як колегія суддів вважає, що суд розглядаючи справу оцінив докази по справі у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, а тому переоцінці в апеляційному порядку вони не підлягають.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2010р. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів, з моменту проголошення.

Судді: