РІШЕННЯ

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

9 грудня 2010 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого - судці Мартинової О.М. при секретарі судових засідань - ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру відшкодування шкоди у звязку зі зміною стану працездатності, підвищення вартості життя та розміру мінімальної заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про збільшення розміру відшкодування шкоди у звязку зі зміною стану працездатності, підвищення вартості життя та розміру мінімальної заробітної плати.

Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначила, що 15 травня 1998 року відповідач умисно спричинила їй тяжкі тілесні ушкодження, за що вироком Харківського районного суду Харківської області від ІНФОРМАЦІЯ_1 засуджена за ч. 1 ст. 101 КК України. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.12.2005 року, частково зміненого рішенням апеляційного суду Харківської області від 27 лютого 2006 року, з відповідача стягнуто на її користь одноразово 2 984 грн. на побутове обслуговування, за втрачений заробіток - 8 355 грн. 20 коп., за надання юридичних послуг

-1000 грн., за полівітамінізоване харчування 268 грн., за окуляри - 53 грн., а також стягнуто щомісяця на надання побутової допомоги - 83 грн., за втрату працездатності -

232,40грн. починаючи з 01.12.2005 р. до зміни стану здоровя. На момент винесення вищевказаного рішення позивач була інвалідом II групи по зору. 08.08.2006 року позивачу встановлена І група інвалідності по зору безстроково. Просить змінити стягнення щомісячних платежів з відповідача ОСОБА_3 встановленні вищевказаним рішенням та стягнути з відповідача одноразово за період з 01.01.2006 р. по 30.11.2007 р. за шкоду, спричинену пошкодженням здоровя - 6352,50 грн., на побутове обслуговування -

2268,75 грн., з 01.12.2007 року стягнути з відповідача щомісячно - 115 грн. до зміни розміру мінімальної заробітної плати, збільшити розмір щомісячних виплат за шкоду, спричинену ушкодженням здоровя з 08.08.2006 року у звязку із зниженням працездатності. Стягнути з відповіцача передплату на санаторно-курортне лікування, витрати на проїзц і проживання супровоцжуючого, а також витрати на правову допомогу у розмірі 200 грн.

Під час судового розгляду позивач уточнила позивні вимоги та просила суд стягнути з відповіцача ОСОБА_3 з 01.01.2006 року по 01.11.2010 року суму у звязку зі зниження розміру працезцатності: за втрату працезцатності 43516 грн., за сторонній догляд - 27600 грн., на побутову допомогу 13800 грн., за ліки - 15400 грн., витрати на юридичну допомогу у розмірі 700 грн. та загалом з урахуванням інфляції 192500 грн. Просить стягнути з ОСОБА_3 моральну шкоду у розмири 50000 грн., змінити суму щомісячних платежів та стягнути з віцповіцача за втрату працезцатності 736 грн., на побутову допомогу 230 грн., на сторонній цогляц 460 грн., стягнути заборгованість за рішенням Фрунзенського районного суцу м. Харкова віц 19.12.2005 року з урахуванням

індексу інфляції у розмірі 472720 грн. Посилається на те, що з 01.01.2006 року по

01.07.2006року втрата її працездатності складало 70 %, з 08.08.2006 року їй була встановлена І група інвалідності та загальна працездатність втрачена на 80 % у звязку з чим, просить стягнути з відповідача з 01.01.2006 року по 01.11.2010 року суму за втрачену працездатність у розмірі 43516 грн. Вказує на те, що згідно довідки МСЕК від 08.08.2006 p., вона потребує в постійному сторонньому догляді та просить стягнути з цього часу х/г частину мінімальної заробітної плати за 60 місяців, що склала за щомісячними платежами 27600 грн. Разом з тим, вона також потребує в побутовій допомозі та відповідач зобовязана виплачувати 1Л частину мінімальної заробітної плати на побутове обслуговування, що за 60 місяців складає 13800 грн. З 01.01.2006 року по лютий 2010 року у звязку зі травмою спричиненою відповідачем вона вживала медичні препарати таким чином, просить стягнути з відповідача за ліки 15415 грн. За рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2005 року з відповідача стягнуто сума заборгованості, яка на теперішній час не погашена, у звязку з чим, просить стягнути з відповідача заборгованість за вищевказаним рішенням, яка складає за одноразовими платежами 37992 грн. 75 коп. та щомісячними платежами у розмірі 9183 грн. Просить змінити суму стягнення щомісячних платежів та стягнути з ОСОБА_3 на її користь щомісячно за втрату працездатності 736 грн., на побутову допомогу 230 грн., на сторонній догляд 460 грн. Посилається на те, що їй спричинено травму, у звязку з чим, вона була позбавлена улюбленої роботи, стала інвалідом І групи, відчуває постійне душевне та фізичне страждання, відповідачка не тільки не пробачилась, але й ухиляється від відшкодування шкоди спричиненої здоровю та просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.

Іу Відповідач ОСОБА_3 надала суду заперечення проти позовних вимог та просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилалася на те, що питання щодо стягнення з неї моральної шкоди у звязку з спричиненням їй тілесних ушкоджень вирішувалось вироком Харківського районного суду Харківської області від 16 вересня 2002 року та не може бути повторно стягнуто. Вважає, що судом не повинні бути враховані та стягнуті з нею вартість перевязувальних медикаментів, проносних ліків, протидіабетичних, гормональних, жовчогінних, протиглистових, відхаркувальних, протигрибкових, протизастудних засобів, які не відносять до отриманої позивачем травми та не знаходяться у причинному звязку з наслідками, що настали після травми. Посилається на те, що при проведенні судово-медичної експертизи № 3038 від 30 травня

2008року експертом не прийнято до уваги, що позивач досягла пенсійного віку є непрацездатною особою, тому не потребує у виплатах за втрату працездатності. Доводи позивача щодо розмиру виплат - на втрату працездатності 80 %, на сторонній догляд у розмири /г частина мінімальної заробітної плати, на побутову допомогу у розмірі Ул частини мінімальної заробітної плати, вважає такими, що не мають ніяких правових підстав. Вважає, що посилання на ППВС України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди» не можуть бути взяти до уваги, оскільки стосуються стягнення шкоди спричиненої на робочому місця за трудовим договором та не має відношення до цього спору. Розрахунки позивача, вважає необгрунтованими та не доведеними.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили суд їх задовольнити у повному обсязі.

Присутня у судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 заперечувала проти позовних вимог та просила суд відмовити у їх задоволенні.

, )f Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, експертів та спеціалістів, дослідивши докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Харківського районного суду Харківської області від 16 вересня 2002 року відповідача ОСОБА_3 визнано виною та притягнуто до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 101 КК України (в редакції 1963 року), у звязку з умисним спричиненням ОСОБА_2 тяжких тілесних ушкоджень. Разом з тим, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 1130,85 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місця ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ч. 1 ст. 1160 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2005 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто за ліки - 22434,55 грн., за побутову допомогу одноразово 3387,50 грн., на супровідного - 6679 грн., фізео й лазеротерапію 3360 грн., за втрату працездатності - 9134,22 грн., за надання юридичної допомоги 1000 грн., за полівітамінізоване харчування - 268 грн., за окуляри - 53 грн., щомісячно за надання побутової допомоги - 83 грн., на супровідного 166 грн., за втрату працездатності

232,40грн., починаючи стягнення з 1 грудня 2005 року й до зміни стану здоровя.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 27 лютого 2006 року рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2005 року змінено, зменшено суму одноразових сум, що підлягають стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 за побутове обслуговування до 2984 грн., за втрачений заробіток до 8355 грн. 20 коп., в позові про стягнення витрат на супровідну особу та за проведення фізіо і лазеротерапії відмовити.

Потерпілий має право на збільшення розміру відшкодування шкоди, якщо його працездатність знизилась порівняно з тією, яка була у нього на момент вирішення питання про відшкодування шкоди (ст. 1203 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду.

Відповідно до довідки міжрайонної нейроофтальмологічної медико-соціальної експертної комісії серії ХАР-05 від 08.08.2006 р. ОСОБА_2 при повторному огляді встановлена І група інвалідності у звязку з загальним захворюванням та згідно висновку ОСОБА_2 потребує у постійному сторонньому догляді та допомозі (т. 1 а.с. 13).

Як вбачається з висновку судово-медичної експертизи № 3038 від 30 травня 2008 року у ОСОБА_2 у звязку з подіями 15 травня 1998 року мала місце - гостра закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку, що ускладнилась атрофією зіркових нервів обох очей, множинні забої мяких тканин голови, тулубу, кінцівок.

На теперішній час у ОСОБА_2 посттравматична дисциркуляторна енцефалопотія з лікворно-венозною дистанцією, вестибулоатактичним та астенічним синдромом на фоні гіпертонічної хвороби 2-3 ступеню.

У звязку з наслідками закритої черепно-мозкової травми у ОСОБА_2 розвилася часткова спадна атрофія зорових нервів обох очей посттравматичного ґенеза.

Таким чином, між травмою 15 травня 1998 року та окремими наслідками подій, що настали, підвищенням групи інвалідності (І група) мається причинний зв'язок.

Дана посттравматична патологія відноситься до категорії тяжких тілесних пошкоджень, як й при експертизі в 2004 році по признаку стійка втрата загальної працездатності більше одної третини.

На теперішній час гострота зору ОСОБА_2 на обидва ока - рух руки біля обличчя, з урахуванням неврологічної патології й стосовно до ст. 3-а, ст. 24 загальна працездатність втрачена на 80 %.

У звязку з наслідками травми 15 травня 1998 року ОСОБА_2 потребує у санаторно-курортному лікуванні загальнозміцнюючого типу в санаторіях середньої полоси України в нежарку пору року, а також потребує супровідного.

Крім того, ОСОБА_2 також потребує в постійній сторонній побутовій допомозі, оскільки не може пересуватися самостійно (т. 1 а.с. 76-79).

Згідно ч. 1, 2 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя фізичній особі, зобовязана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтво або іншого ушкодження здоровя фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру^мінімальної заробітної плати.

Таким чином, приймаючи до уваги наведене, суд вважає за необхідне у звязку зі зміною розміру мінімальної заробітної плати за період з 01.01.2006 року по 07.08.2006 року та у звязку зі зниженням працездатності позивача на 80 % з 08.08.2006 року по 01.11.2010 року стягнути з відповідача втрачений заробіток та витрати на побутове обслуговування, часткова задовольнивши позовні вимоги у цій частині.

Приймаючи до уваги, що позивач на момент заподіяння їй тілесних ушкоджень вже не працювала та була пенсіонером, тому при здійсненні розрахунку бралась мінімальна заробітна плата.

Так, розрахунок втраченого заробітку складає:

З 01.01.2006 р. по 01.07.2006 p.: (6 х 350 грн. х 70 : 100)- (232,40 грн. х 6) = 75,60

грн.

З 01.07.2006 р. по 07.08.2006 p.: ((375 грн. : 31 д. х 7 х70 :100) - (232,4 грн. :31 х7)) + ((375 грн. х 70 :100) - 232,40 грн.) = 36,90 грн.

З 08.08.2006 р. по 01.12.2006 p.: ((375 грн. : 31 д. х 23 д. х 80 : 100) - (232,40 грн. : 31 х 23)) + ((3x375 грн.х80:100)-(232,40 грн.хЗ)=252,96 грн.

З 01.12.2006 р. по 01.01.2007 p.: (400 грн.х80:100)-232,40 грн. =87,60 грн.

З 01.01.2007 р. по 01.04.2007 p.: (3x400 грн. х80:100) - (3x232,40 грн.) = 262,80 грн.

З 01.04.2007 р. по 01.07.2007 p.: (3x420 грн.х80:100)-(3 х 232,40 грн.) =310,80 грн.

З 01.07.2007 р. по 01.10.2007 p.: (3x440 грн.х80:100)-(3 х 232,40 грн.) =358,80 грн.

З 01.10.2007 р. по 01.01.2008 p.: (3x460 грн.х80:100)-(3 х 232,40 грн.) =406,80 грн.

З 01.01.2008 р. по 01.04.2008 p.: (3x515 грн.х80:100)-(3 х 232,40 грн.) =538,80 грн.

З 01.04.2008 р. по 01.10.2008 p.: (6x525 грн.х80:100)-(6 х 232,40 грн.) =1125,60 грн.

З 01.10.2008 р. по 01.12.2008 p.: (2x545 грн.х80:100)-(2 х 232,40 грн.) = 407,20 грн.

З 01.12.2008 р. по 01.01.2009 p.: (605 грн.х80:100)-232,40 грн. = 251,60 грн.

З 01.01.2009 р. по 01.04.2009 p.: (3x605 грн.х80:100)-(3 х 232,40 грн.) = 754,80 грн.

З 01.04.2009 р. по 01.07.2009 p.: (3x625 грн.х80:100)-(3 х 232,40 грн.) = 802,80 грн.

З 01.07.2009 р. по 01.10.2009 p.: (3x630 грн.х80:100)-(3 х 232,40 грн.) = 814,80 грн.

З 01.10.2009 р. по 01.11.2009 p.: (650 грн.х80:100)- 232,40 грн. = 287,60 грн.

З 01.11.2009 р. по 01.01.2010 p.: (2x744 грн.х80:100)-(2 х 232,40 грн.) = 725,60 грн.

З 01.01.2010 р. по 01.04.2010 p.: (3x869 грн.х80:100)-(3 х 232,40 грн.) =1388,40 грн.

З 01.04.2010 р. по 01.07.2010 p.: (3x884 грн.х80:100)-(3 х 232,40 грн.) = 1424,40 грн.

З 01.07.2010 р. по 01.10.2010 p.: (3x888 грн.х80:100)-(3 х 232,40 грн.) =1434 грн.

З 01.10.2010 р. по 01.11.2010 p.: (907 грн.х80:100)- 232,40 грн. = 493,20 грн.

Усього: 12 241, 06 грн.

Сума витрат на побутове обслуговування складає розмір із наступного розрахунку:

З 01.01.2006 р. по 01.07.2006 p.: (350 грн. : 4 х 6)- (83 грн. х 6) = 27 грн.

З 01.07.2006 р. по 01.12.2006 p.: (375 грн.: 4 х 5)- (83 грн. х 5) = 53,75 грн.

З 01.12.2006 р. по 01.01.2007 p.: (400 грн.: 4)- 83 грн. = 17 грн.

З 01.01.2007 р. по 01.04.2007 p.: (400 грн. : 4 х 3)- (83 грн. х 3) = 51 грн.

З 01.04.2007 р. по 01.07.2007 p.: (420 грн. : 4 х 3)- (83 грн. х 3) = 66 грн.

З 01.07.2007 р. по 01.10.2007 p.: (440 грн.: 4 х 3)- (83 грн. х 3) = 84 грн.

З 01.10.2007 р. по 01.01.2008 p.: (460 грн. : 4 х 3)- (83 грн. х 3) = 96 грн.

З 01.01.2008 р. по 01.04.2008 p.: (515 грн.: 4 х 3)- (83 грн. х 3) = 137,25 грн.

З 01.04.2008 р. по 01.10.2008 p.: (525 грн.: 4 х 5)- (83 грн. х 5) = 241,25 грн.

З 01.10.2008 р. по 01.12.2008 p.: (545 грн. : 4 х 2)- (83 грн. х 2) = 106,50 грн.

З 01.12.2008 р. по 01.01.2009 p.: (605 грн.: 4)- 83 грн. = 68,25 грн.

З 01.01.2009 р. по 01.04.2009 p.: (605 грн.: 4 х 3)- (83 грн. х 3) = 204,75 грн.

З 01.04.2009 р. по 01.07.2009 p.: (625 грн. : 4 х 3)- (83 грн. х 3) = 219,75 грн.

З 01.07.2009 р. по 01.10.2009 p.: (630 грн.: 4 х 6)- (83 грн. х 3) = 223,50 грн.

З 01.10.2009 р. по 01.11.2009 p.: (650 грн.: 4)- 83 грн. = 79,50 грн.

З 01.11.2009 р. по 01.01.2010 p.: (744 грн. : 4 х 2)- (83 грн. х 2) = 206 грн.

З 01.01.2010 р. по 01.04.2010 p.: (869 грн. : 4 х 3)- (83 грн. х 3) = 402,75 грн.

З 01.04.2010 р. по 01.07.2010 p.: (884 грн. : 4 х 3)- (83 грн. х 3) = 414 грн.

З 01.07.2010 р. по 01.10.2010 p.: (888 грн. : 4 х 3)- (83 грн. х 3) = 417 грн.

З 01.10.2010 р. по 01.11.2010 p.: (907 грн. : 4)- 83 грн. = 143,75 грн.

Усього: 3259 грн.

Сума одноразових витрат щодо втраченого заробітку у розмірі 12 241, 06 грн. та на побутове обслуговування у розмірі 3259 грн. індексації не підлягають, оскільки Законом України від 6 лютого 2003 року № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачено, що індексації підлягають тільки грошові доходи громадян, одержаних ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру.

Н Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрат на сторонній догляд з

01.01.2006року по 01.11.2010 року у розмірі 27600 грн. не доведені, доказів щодо понесених ОСОБА_2 витрат на сторонній догляд надано суду не було, таким чином, задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди» розмір витрат на ліки, лікування, протезування, предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або розрахунків про їх вартість.

м Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на ліки у розмірі 15408 грн., то вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Згідно матеріалів справи позивач протягом тривалого часу проходила курси амбулаторного лікування, за період з 2006 по 2009 роки неодноразова зверталася до міської поліклініки № 6 Московського району м. Харкова та Міської клінічної лікарні №

14 ім.проф.Л.Л.Гіршмана з наслідками після отриманої травми 15 травня 1998 року та їй призначалося ряд медичних препаратів. Разом з тим, у звязку зі втратою зору ОСОБА_2 призначені медичні препарати для постійного застосування - тималол або арутимол, кузимолол, офтанкатахром або квинакс, траватан.

Так, вислухавши думку судово-медичних експертів ОСОБА_5 та ОСОБА_6, пояснення допитаного в якості спеціаліста лікаря офтальмолога міської клінічної офтальмологічної лікарні № 14 ім.проф. ОСОБА_7 - ОСОБА_8, який дослідив чеки, рецепти, довідки та дав їм оцінку, з приводу необхідності придбання та застосування ліків вказаних у чеках та рецептах у звязку з травмою отриманою 15 травня 1998 року та

її наслідками, суд приходить до висновку, що позовні вимоги з приводу стягнення з відповідача витрат на ліки підлягають задоволенню у розмірі 10984,39 грн.

Як вбачається з п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди» розмір витрат на необхідний догляд за потерпілим установлюється залежно від характеру цього догляду і не може бути меншим (на місяць) від: половини мінімальної заробітної плати - на постійний сторонній догляд, чверті на побутове обслуговування (прибирання, прання білизни тощо). Для інвалідів І групи висновок МСЕК чи судово-медичної експертизи про потребу в звичайному сторонньому догляді або в побутовому обслуговуванню не вимагається. Якщо потерпілий потребує допомоги кількох видів, йому відшкодовується витрати на кожен із них незалежно від того, ким вона здійснюється.

Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами (ч. 1 ст. 1202 ЦК України).

Приймаючи до уваги, що працездатність ОСОБА_2 знизилась на 80 %, разом

з тим, збільшився розмір мінімальної заробітної плати, за вищевказаними висновком судово-медичної експертизи та довідкою МСЕК позивач потребує сторонній допомозі та постійного побутового обслуговування, таким чином суд вважає за необхідне збільшити розмір відшкодування шкоди та стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 щомісячно втрачений заробіток у розмірі 736 грн., на побутове обслуговування - 230 грн., на сторонній догляд - 460 грн.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди» (пп. «Д» п. 19) стягнення додаткових витрат потерпілого може бути проведено й на майбутній час у межах строків, зазначених у висновку МСЕК або судово-медичної експертизи. При стягненні сум витрат на протезування, придбання путівки на санаторно- курортне лікування, необхідно зазначити в рішенні, що присуджені суми підлягають перерахунку відповідній організації, яка має надати ці послуги потерпілому.

иЯк вбачається з висновку судово-медичної експертизи № 3038 ОСОБА_2 потребує у санаторно-курортному лікуванні загальнозміцнюючого типу в санаторіях середньої полоси України в нежарку пору року, вартість якого в ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води» З AT «Укрпрофздорониця» на 21 день складає на одну особу

-4410 грн. (рахунок-фактура № 6 ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води» ЗАТ «Укрпрофздорониця» віл 26.02.2009 p.), таким чином, позовні вимоги в цій частині є доведеними та підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на проїзд, проживання та проїзд супровідного, суд вважає, їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів підтвердження вартості проїзду та проживання, проїзду супровідного.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, може бути відшкодована одноразова або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін ті інших осіб, які беруть учать у справі, виникає спір.

Доказів в підтвердження ухиленням відповідача від відшкодування шкоди спричиненої здоровю за рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2005 року та наявності у позивача душевних та фізичних страждань у звязку з

цим, суду не надано, у звязка з чим позовні вимоги в частині сягання моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_3 за рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2005 року, наданого ВДВС Харківського районного управління юстиції Харківської області від 9 грудня 2010 року, заборгованість ОСОБА_3 за щомісячними платежами за 2005 рік складає 315,40 грн., за 2006 рік складає 3784,80 грн., за 2007 рік складає 871,85 грн., за 2008 рік складає 1104,65 грн., за 2009 рік заборгованість відсутня, за 2010 рік складає 3469, 40 грн. Загальна сума заборгованості відповідача з грудня 2005 року по 01.12.2010 року складає 9430 грн. 05 коп.

Відповідно даним ВДВС Харківського районного управління юстиції Харківської області від 17.02.2009 р. та пояснень старшого Державного виконавця ВДВС Харківського РУЮ Харківської області Бондаренко О.М. сума боргу стягненої з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 за рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 грудня

2005року у розмірі 37992,75 грн. на теперішній час не погашена.

Оскільки рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2005 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 37992,75 грн. та щомісячні платежі, заборгованість за якими відповідно до розрахунку державного виконавця ВДВС складає 9430,05 грн., таким чином вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованість по одноразовому платежу у розмірі 37992,75 грн. та щомісячним платежам у розмірі 9183 грн. додаткового стягнення не потребує.

Відповідно до ч. 1 ст. 1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суму заборгованості за індексом інфляції за весь час за простроченнями сплати заборгованості по одноразовому платежу у розмірі 37992,75 грн. та щомісячним платежам у розмірі 9183 грн., суд вважає такими, що підлягають частковому задоволенню.

Індекс інфляції з 1 січня 2006 року по 1 листопада 2010 року складає - за січень

2006року 101,2 %, за лютий 2006 року 101,8 %, за березень 2006 року - 99,7 %, за квітень 2006 року - 99,6 %, за травень 2006 року - 100,5 %, за червень 2006 року - 100,1 %, липень 2006 року - 100,9 %, серпень 2006 року - 100 %, за вересень 2006 року - 102 %, за жовтень 2006 року - 102,6 %, за листопад 2006 року - 101,8 %, за грудень 2006 року - 100,9 %, усього за 2006 рік - 111,6 %, за січень 2007 року 100,5 %, за лютий 2007 року

100,6%, за березень 2007 року - 100,2 %, за квітень 2007 року - 100 %, за травень 2007 року - 100,6 %, за червень 2007 року - 102,2 %, липень 2007 року - 101,4 %, серпень 2007 року - 100,6 %, за вересень 2007 року - 102,2 %, за жовтень 2007 року - 102,9 %, за листопад 2007 року - 102,2 %, за грудень 2007 року - 102,1 %, усього за 2007 рік - 116,6 %, за січень 2008 року 102,9 %, за лютий 2008 року 102,7 %, за березень 2008 року - 103,8 %, за квітень 2008 року - 103,1 %, за травень 2008 року - 101,3 %, за червень 2008 року -

100,8%, липень 2008 року - 99,5 %, серпень 2008 року - 99,9 %, за вересень 2008 року - 101,1 %, за жовтень 2008 року - 101,7 %, за листопад 2008 року - 101,5 %, за грудень 2008 року - 102,1 %, усього за 2008 рік - 122,3 %, за січень 2009 року - 102,9 %, за лютий 2009 року -101,5 %, за березень 2009 року - 101,4 %, за квітень 2009 року - 100,9 %, за травень 2009 року - 100,5 %, за червень 2009 року - 101,1 %, липень 2009 року - 99,9 %, серпень

2009року - 99,8 %, за вересень 2009 року - 100,8 %, за жовтень 2009 року - 100,9 %, за листопад 2009 року - 101,1 %, за грудень 2009 року - 100,9 %, усього за 2009 рік - 112,3 %, за січень 2010 року 101,8 %, за лютий 2010 року 101,9 %, за березень 2010 року - 100,9

%, за квітень 2010 року - 99,7 %, за травень 2010 року - 99,4 %, за червень 2010 року -

99,6%, липень 2010 року - 99,8 %, серпень 2010 року - 101,2 %, за вересень 2010 року -

102,9%, за жовтень 2010 року - 100,5 %, усього за 2010 рік - 107,9 %.

Так, загальний індекс інфляції з 01.01.2006 року по 01.11.2010 року складає 192,83 %. Сума заборгованості за індексом інфляції за весь час простроченням сплати заборгованості по одноразовому платежу у розмірі 37992,75 грн. з урахуванням

встановленого індексу інфляції з грудня 2005 року по 01.11.2010 року складає -

(37992,75x192,83%/100%) - 37992,75 =35268,67 грн.

За весь час за простроченням сплати заборгованості по щомісячним платежам у розмірі 9183 грн. сума заборгованості за індексом інфляції складає 4715,65 грн. (за 2005 рік сума заборгованості зі індексом інфляції складає 294,49 грн., за 2006 рік сума заборгованості зі індексом інфляції складає 3259,89 грн., за 2007 рік сума заборгованості зі індексом інфляції складає 674,77 грн., за 2008 рік сума

заборгованості зі індексом інфляції складає 346,16 грн., за 2010 рік сума

заборгованості зі індексом інфляції складає 140,34 грн.).

Доводи відповідача в частині того, що вимоги щодо стягнення витрат за втрату працездатності не підлягають задоволенню у звязку з тим, що позивач досягла пенсійного віку та є непрацездатною особою, суд вважає безпідставними, оскільки відповідно до ч. З ст. 1195 ЦК України шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у звязку з втратою здоровя, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів.

Вимога позивача про стягнення на користь позивача послуг на правову допомогу адвоката у розмірі 700 грн., на підставі ст. ст. 84, 88 ЦПК України, підлягають задоволенню та підтверджуються квитанціями № 4 від 20 листопада 2007 року та № 4 від 24 жовтня 2008 року, згідно яких позивачем передано на користь адвоката ОСОБА_9 за складання позову, досудову підготовку, консультацію, ознайомленням зі справою суму у розмірі 700 грн.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 625, 1160, 1168, 1195, 1202, 1203, 1208 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 61, 60, 84, 88, 206, 209, 212-215 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру відшкодування шкоди у звязку зі зміною стану працездатності, підвищення вартості життя та розміру мінімальної заробітної плати - задовольнити частково.

/ Збільшити розмір відшкодування шкоди та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 щомісячно починаючи з 9 грудня 2010 року й до зміни стану здоровя ОСОБА_2 за втрачений заробіток 736 грн., на побутове обслуговування 230 грн., на сторонній догляд 460 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму у звязку зі зниження розміру працездатності одноразова за втрачений заробіток у розмірі 12241,06 грн., у звязку зі збільшенням розміру мінімальної заробітної плати одноразово за побутове обслуговування у розмірі 3259 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на ліки у розмірі 10984,39 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на санаторно-курортне лікування у розмірі 4410 грн. з перерахування суми на адресу ДП «Санаторній «Березівські мінеральні води» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця», р/р 707, філія № 6 Хар.АСУ Банку «Гранд», МФО 350459.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму заборгованості за індексом інфляції у розмірі 39984,32 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 1,50 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ