АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-2720/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Михайловська С.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2010 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого Михайловської С.Ю.

Суддів Каратаєвої Л.О., Черненкової Л.А.

При секретарі Кононенко І.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 20 січня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 20 січня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 4 359 грн. 04 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди - 1 500 грн., судовий збір - 151 грн. 20 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 30 грн., а всього 6 040 грн. 24 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду в частині задоволених судом позовних вимог ОСОБА_3 та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні цих позовних вимог, а в решті рішення суду залишити без змін, посилаючись на те, що суд безпідставно стягнув з нього моральну шкоду, оскільки позивач не довів її спричинення, а також на те, що суд неправильно застосував ст. 1194 ЦК України та не залучив до участі у справі страхову компанію «ВУСО».

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, встановив, що 05 лютого 2008 року о 21.45 ОСОБА_2, керуючи автомобілем ВАЗ 21121, державний номер НОМЕР_1, на перехресті пр. Металургів та бул. Будівельників у м. Дніпродзержинську скоїв зіткнення з автомобілем ДЕУ Ланос, державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, внаслідок якого автомобілю позивача були завдані механічні ушкодження

Згідно постанови Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 06 лютого 2008 року відповідач скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України. Відповідач свою вину визнав в повному обсязі і надав ОСОБА_3 поліс №ВВ/1378607 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховиком якого є страхова компанія «ВУСО». До цієї страхової компанії відповідач звернувся за відшкодуванням матеріальної шкоди позивачеві..

Згідно ч. 1 ст. 34 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальник негайно повинен направити експерта для визначення причин страхового випадку та розміру збитків.

Експерт страхової компанії був направлений лише через 7 днів з моменту настання страхового випадку, тому позивач звернувся до ТОВ «Агентство незалежних експертиз», експерт якого визначив розмір матеріального збитку, завданого його автомобілю, в сумі 18 188 грн. 04 коп.

Для отримання грошей від страхової компанії «ВУСО» позивачем був відкритий поточний рахунок в Центральному Дніпродзержинському відділенні «ОСОБА_4 Аваль», за що ним було сплачено 50 грн.

13 травня 2008 року страховою компанією «ВУСО» було перераховано на поточний рахунок ОСОБА_3 10 000 грн., за що позивачем було сплачено банку 70 грн.

29 серпня 2008 року ОСОБА_3 також отримав 3 829 грн., за що сплатив банку 38 грн. 29 коп..

Таким чином, ОСОБА_3 було витрачено 50 грн. за відкриття поточного рахунку, 70 грн. та 38 грн. 29 коп. - комісії банку при перерахуванні коштів на поточний рахунок та 600 грн. за проведення експертизи.

Частину матеріального збитку, що залишилася несплаченою в сумі 4 359 04 коп., страхова компанія виплатити позивачеві відмовилась, оскільки ОСОБА_2 як особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зобовязаний сплатити ОСОБА_3 підтверджену документально різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, тому суд прийшов до висновку про стягнення зазначеної суми з відповідача на користь позивача.

Крім того, з вини відповідача позивач зазнав певні моральні страждання, які виразилися в тому, що після пошкодження його автомобіля він на 8 місяців був позбавлений транспортного засобу, оскільки у звязку з несвоєчасним перерахуванням коштів ремонт автомобілю не проводився; позивачем були докладені значні зусилля для відвідування страхової компанії, ведення переговорів, відкриття банківського рахунку, тому суд прийшов до висновку про доведеність факту спричинення позивачу моральної шкоди, стягнувши з відповідача на користь позивача 1 500 в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія судді вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, суд правильно встановив вищезазначені обставини справи, дав цим обставинам та доказам по справі правильну правову оцінку і, відповідно до ст.ст. 23, 1166, 1167, 1187, 1194 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Доводи, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі про те, що суд безпідставно стягнув з нього моральну шкоду, оскільки позивач не довів її спричинення, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вже самим скоєнням ДТП позивачеві була спричинена моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач зазнав нервового стресу, тривалий час переживав з приводу ремонту автомобілю, вимушений був змінити звичний спосіб життя.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що суд неправильно застосував ст.1194 ЦК України, не спростовує правильно ухваленого рішення, оскільки суд правильно застосував зазначену норму матеріального права.

Доводи, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі про те, що суд не залучив до участі у справі страхову компанію «ВУСО», безпідставні, оскільки всі свої зобовязання страхова компанія «ВУСО» виконала і вимоги до неї позивачем не заявлялись.

Таким чином, рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 20 січня 2010 року залишити без змін.

Ухвала чинна з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному прядку протягом 2-х місяців.

Головуючий :

Судді :