Ленінський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 2-1576/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2010 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Баруліної Т.Є.

при секретарі Вєтлугіній Г.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом прокурора Ленінського району м. Запоріжжя, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про вселення в квартиру,

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виселення без надання іншого жилого приміщення та стягнення матеріальної шкоди,

за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виселення без надання іншого жилого приміщення,

за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про виселення без надання іншого жилого приміщення,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Ленінського району м. Запоріжжя, що діє в інтересах ОСОБА_1, звернувся з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про вселення ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 у м .Запоріжжя.

В позові зазначив, що ОСОБА_1 у звязку з неправомірними діями ОСОБА_2 з 1999 року не має можливості проживати за місцем реєстрації у квартирі АДРЕСА_1 у м . Запоріжжя.

14.06.05 р. апеляційним судом Запорізької області прийнято рішення про вселення ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 у м .Запоріжжя, яке ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11.07.2007 р. - залишено без змін.

18.05.2005 року відбулося вселення ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 у м .Запоріжжя.

28.05.2005 року до ВДВС надійшла заява ОСОБА_1 про відновлення виконавчого провадження., оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перешкоджають його проживанню.

07.09.2005 року відбулося повторне вселення ОСОБА_1 до вище зазначеної квартири.

На сьогоднішній день ОСОБА_3 та ОСОБА_2 продовжують перешкоджати ОСОБА_1 проживати в вищезазначеній квартирі, а іншого житла він не має.

Відповідачка ОСОБА_3 проти позову заперечує, та подала зустрічний позов, в якому просить виселити ОСОБА_1 із квартиру АДРЕСА_2 без надання іншого помешкання та зобовязати ОСОБА_1 виплатити їй сплачені витрати за 1995 - 2010 р. за комунальні послуги, які нараховувалися на ОСОБА_1

Відповідачка ОСОБА_2 проти позову заперечує, та подала зустрічний позов, в якому просить виселити ОСОБА_1 із квартиру АДРЕСА_2 без надання іншого помешкання.

ОСОБА_4 подав зустрічний позов, в якому просить виселити ОСОБА_1 із квартиру АДРЕСА_2 без надання іншого помешкання.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що ордер №5790 серія А-IV від 14.09.1979 року виданий ОСОБА_3 на право заселення в квартиру АДРЕСА_2, склад сімї: чоловік ОСОБА_1, дочка ОСОБА_5.

На даний час в вище зазначеній квартирі зареєстровані: ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4.

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був розірваний 15.11.2001 року.

14.06.05 р. апеляційним судом Запорізької області прийнято рішення про вселення ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_2, яке ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11.07.2007 р. - залишено без змін.

18.05.2005 року відбулося вселення ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 у м .Запоріжжя.

28.05.2005 року до ВДВС надійшла заява ОСОБА_1 про відновлення виконавчого провадження., оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перешкоджають його проживанню.

07.09.2005 року відбулося повторне вселення ОСОБА_1 до вище зазначеної квартири.

В судовому засідання прокурор Ленінського району м. Запоріжжя надав матеріали, щодо неодноразового звернення ОСОБА_1 щодо виконанню судового рішення щодо вселення в квартиру АДРЕСА_2. В своїх зверненнях ОСОБА_1 вказує, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перешкоджають його проживанню в вищезазначеній квартирі, змінили замки на дверях.

12.06.2008 р. прокуратурою Ленінського району м. Запоріжжя порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_2Є, щодо перешкоджання виконання судового рішення.

16.10.2009 р. кримінальну справу відносно ОСОБА_2Є закрито у звязку з проходженням строку давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що відповідачі перешкоджають його проживанню в вищезазначеній квартирі, іншого житла він не має, тому він на протязі 4-х років змушений звертався у різні інстанції про допомогу.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в судому засіданні заперечували, що перешкоджають проживанню ОСОБА_1 в квартирі, та пояснили, що ОСОБА_1 добровільно покинув помешкання та на протязі всього часу не відвідував квартиру, не здійснював оплату за користування житлом та комунальні послуги, що нараховувалися на позивача, в квартирі відсутні будь-які особисті речі ОСОБА_1 ОСОБА_6 в судовому засіданні відповідачі визнали, що змінили вхідні двері та замок до квартири, ключ від якого у ОСОБА_1 відсутній. Добровільно надати ключ від вхідних дверей ОСОБА_1 в судовому засіданні відмовились.

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9 допитані в судовому засіданні, надали пояснення, що на протязі 2005-2010 років не зустрічали ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_2.

Відповідно до ст.1 ЖК України громадяни мають право на житло.

Статтею 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення, або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбаченого законом. Таких підстав, на день слухання справи, суд не вбачає. Тому ОСОБА_1, відповідно до вимог ст. 64 ЖК України, має право на користування квартирою нарівні з усіма мешканцями. Іншого місця для постійного проживання ОСОБА_1 не має, протягом часу, коли він не користувався квартирою, він намагався поновити своє право, вселитися до квартири.

Ст.. 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку встановленому цивільним процесуальним кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 116 ЖК України, яка передбачає виселення без надання громадянам іншого жилого приміщення, якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Посилання ОСОБА_3, ОСОБА_2Є, ОСОБА_4 на те, що ОСОБА_1 протягом 5-ти років не проживав у вищезазначеній квартирі, та за період відсутності він не виконував обовязків по оплаті за квартиру, не ремонтував її, не впливають на висновок суду, оскільки ці обставини не є визначеними законом підставами для виселення особи.

Зважаючи на викладене суд дійшов до висновку, що заявлені прокурором позовні вимоги є законним, обґрунтованими та доведені належними і допустимими доказами, тому підлягають задоволенню.

Задовольняючи позов прокурора Ленінського району м. Запоріжжя, про вселення в квартиру ОСОБА_1, наведені дані свідчать про перешкоджання відповідачів у здійсненні ним права користування житлом, тому зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_2Є, ОСОБА_4 не підлягають задоволенню, через їх недоведеність та необґрунтованість.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 1, 9, 64, 116 ЖК України, суд, -

ВИРІШИВ:

позов прокурора Ленінського району м. Запоріжжя, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про вселення в квартиру задовольнити.

Вселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в квартиру АДРЕСА_3.

В задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виселення без надання іншого жилого приміщення та стягнення матеріальної шкоди відмовити.

В задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виселення без надання іншого жилого приміщення відмовити.

В задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про виселення без надання іншого жилого приміщення відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційному скарга протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя: