Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 2-4347/10
РІШЕННЯ

Іменем України

24.11.2010 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі: головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Гуменній Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради Києво-Святошинського району, третя особа ОСОБА_3 міська державна нотаріальна контора про визнання права власності на майно,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2010 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись із позовом до ОСОБА_3 міської ради Києво-Святошинського району про визначення частки померлого співвласника квартири, визнання права власності на частки квартири, посилаючись на те, що 27 серпня 2009 року померла ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на день своєї смерті проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. На день смерті вона в шлюбі не перебувала. Заповіту ОСОБА_4 не залишила. Єдиним спадкоємцем її спадкового майна та майнових прав є вона, позивач ОСОБА_1, дочка померлої. Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно та майнові права, які переходять в порядку спадкування, зокрема: частина квартири АДРЕСА_1, грошові вклади з відповідними відсотками та нарахованими компенсаційними виплатами у ВАТ „Державний ощадний банк України у філії Києво-Святошинського відділення Ощадного банку № 5399 у ТВБВ № 5399/068.

Вона, ОСОБА_1, на день смерті матері, ОСОБА_4 проживала разом із нею за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до вимог. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї. Вона, позивач ОСОБА_1, 11 вересня 2010 року звернулась до ОСОБА_3 державної нотаріальної контори і по її заяві заведена спадкова справа № 191 за 2010 рік після смерті ОСОБА_4

11 вересня 2010 року їй, ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом га грошові вклади з відповідними відсотками та нарахованими компенсаційними виплатами у ВАТ „Державний Ощадний банк України у філії Києво-Святошинського відділення Ощадного банку № 5399 у ТВБВ № 5399/068.

Постановою державного нотаріуса ОСОБА_3 міської державної нотаріальної контори від 11 вересня 2010 року їй, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири АДРЕСА_3. Причиною відмови стало те, що не визначено частку померлого співвласника квартири.

Вважає, що вона, ОСОБА_1, в порядку спадкування має право власності на частку вказаної квартири. Крім того, іншу частку квартири вона набула в установленому законом порядку.

Вона, ОСОБА_2, право на іншу частку вказаної квартини набула в установленому законом порядку. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 19 вересня 1994 року, зареєстрованого Київським міжміським бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу за № 127/10, квартира АДРЕСА_3 належала на праві спільної власності ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_1 (нині ОСОБА_2) І.П.

Вказане свідоцтво свідчить, що згідно Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду співвласниками квартири стали пять осіб. За рівності їх часток у кожному з співвласників належало по 1/5 частині вказаної квартири.

10 жовтня 2000 року після смерті ОСОБА_5 1/5 частина вказаної квартири перейшла у порядку спадкування до ОСОБА_4-1/10 частина, ОСОБА_1-1/10 частина.

5 вересня 2001 року 1/5 частина вказаної квартири перейшла у порядку спадкування від ОСОБА_6 до ОСОБА_2

На день смерті ОСОБА_4 їй належали 3/10 частин вказаної квартири: (1/5 частина+1/10частин=3/10 частин).

Ці частки вказаної квартири повинні в порядку спадкування перейти до неї, ОСОБА_1

Її, ОСОБА_1, частка у спільній власності на вказану квартиру становить 6/10 частин, а саме 1/5 частин+ 1/10 частин+ 3/10 частин.

Ії, ОСОБА_2, частка у спільній власності на вказану квартиру становить 4/10 частин, а саме 1/5 частина+1/5 частина.

Згідно вимог ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.

ОСОБА_1 вважає, що ця частка квартири повинна перейти у її власність як спадкоємця за законом після смерті її матері. Ніяких підстав вважати цю частку квартири власністю місцевої територіальної громади немає, оскільки вона належним чином прийняла спадщину.

Належність на праві спільної власності квартир № 10 в будинку № 20 по вул. Ватутіна в м. Вишневе, Києво-Святошинського району, Київської області підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 19 вересня 1994 року, зареєстрованого Київським міжміським бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу за № 127/10.

Перехід в порядку спадкування 10 жовтня 2000 року після смерті ОСОБА_5 1/5 частин вказаної квартири до ОСОБА_4 та ОСОБА_1 підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом.

Дарування 5 вересня 2001 року ОСОБА_6 1/5 частини вказаної квартири ОСОБА_2 підтверджено договором дарування.

Смерть ОСОБА_4 підтверджується копією свідоцтва про смерть. Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом підтверджується постановою державного нотаріуса ОСОБА_3 міської державної нотаріальної контори від 11 вересня 2010 року.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили визнати, що на день смерті ОСОБА_4, яка померла 27 серпня 2009 року, належали на праві власності 3/10 частин квартири АДРЕСА_4, визнати її, ОСОБА_1, право власності на 6/10 частин квартири АДРЕСА_3, визнати за ОСОБА_2 право власності на 4/10 частин квартири АДРЕСА_4.

Ухвалою суду від 12 листопада 2010 року судом притягнуто до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_3 міську державну нотаріальну контору.

У судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вимоги підтримали та просили позов задовольнити.

У судове засідання представник відповідача ОСОБА_3 міської ради Києво-Святошинського району не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, суду надана заява про розгляд справи у відсутності представника відповідача.

У судове засідання представник третьої особи ОСОБА_3 міської державної нотаріальної контори не зявився, про час і місце розгляду справи третя особа повідомлялась належним чином, суду надана заява про розгляд справи у відсутності представника третьої особи.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть 27 серпня 2009 року померла ОСОБА_4, яка доводилась матірю позивачу ОСОБА_1

11 вересня 2010 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до ОСОБА_3 міської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері. Згідно довідки КП „Управління міським господарством ОСОБА_3 міської ради від 15 січня 2010 року № 77 ОСОБА_4 проживала і була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, з 1 квітня 1965 року по день смерті 27 серпня 2009 року, і на день смерті разом із нею були прописані дочка ОСОБА_1 та зять ОСОБА_6

11 вересня 2010 року їй, ОСОБА_1, видано свідоцтво про право на спадщину за законом га грошові вклади з відповідними відсотками та нарахованими компенсаційними виплатами у ВАТ „Державний Ощадний банк України у філії Києво-Святошинського відділення Ощадного банку № 5399 у ТВБВ № 5399/068.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 19 вересня 1994 року квартира за адресою: АДРЕСА_5, дійсно належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_4 та членам сімї: чоловіку ОСОБА_5, зятю ОСОБА_6, дочці ОСОБА_1, внучці ОСОБА_7

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 11 вересня 2010 року ОСОБА_3 міської державної нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири під номером 10, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Ватутіна, буд. 20, з тих підстав, що у вищевказаному свідоцтві про право власності на житло форма спільної власності (спільна сумісна чи спільна часткова) на частку зазначеної квартири, що належить померлій ОСОБА_4, не зазначена. Дані обставини підтверджуються копією Спадкової справи № 191/2010 року до майна померлої 27 серпня 2009 року ОСОБА_4 ОСОБА_3 міської державної нотаріальної контори.

ОСОБА_1 в порядку спадкування має право власності на частку вказаної квартири. Крім того, іншу частку квартири вона набула в установленому законом порядку.

Згідно свідоцтва про одруження ОСОБА_7 зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 15 жовтня 1999 року, зареєстрований виконкомом ОСОБА_3 міської ради Києво-Святошинського району 15 жовтня 1999 року, актовий запис № 201, і її шлюбне прізвище ОСОБА_2

ОСОБА_2 право власності на іншу частку вказаної квартини набула в установленому законом порядку. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 19 вересня 1994 року, зареєстрованого Київським міжміським бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу за № 127/10, квартира АДРЕСА_3 належала на праві спільної власності ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_1 (нині ОСОБА_2) І.П.

Вказане свідоцтво свідчить, що згідно Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду співвласниками квартири стали пять осіб. За рівності їх часток у кожному з співвласників належало по 1/5 частині вказаної квартири.

10 жовтня 2000 року після смерті ОСОБА_5 1/5 частина вказаної квартири перейшла у порядку спадкування до ОСОБА_4-1/10 частина, ОСОБА_1-1/10 частина.

5 вересня 2001 року 1/5 частина вказаної квартири перейшла у порядку спадкування від ОСОБА_6 до ОСОБА_2

На день смерті ОСОБА_4 їй належали 3/10 частин вказаної квартири: (1/5 частина+1/10частин=3/10 частин).

Ці частки вказаної квартири повинні в порядку спадкування перейти до ОСОБА_1

Частка ОСОБА_1 у спільній власності на вказану квартиру становить 6/10 частин, а саме 1/5 частин+ 1/10 частин+ 3/10 частин.

Ії, ОСОБА_2, частка у спільній власності на вказану квартиру становить 4/10 частин, а саме 1/5 частина+1/5 частина.

Згідно вимог ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.

Належність на праві спільної власності квартир № 10 в будинку № 20 по вул. Ватутіна в м. Вишневе, Києво-Святошинського району, Київської області підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 19 вересня 1994 року, зареєстрованого Київським міжміським бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу за № 127/10.

Перехід в порядку спадкування 10 жовтня 2000 року після смерті ОСОБА_5 1/5 частин вказаної квартири до ОСОБА_4 та ОСОБА_1 підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом.

Дарування 5 вересня 2001 року ОСОБА_6 1/5 частини вказаної квартири ОСОБА_2 підтверджено договором дарування.

Згідно вимог ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеними позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що на день смерті ОСОБА_4, яка померла 27 серпня 2009 року, належали на праві власності 3/10 частин квартири АДРЕСА_4, а також необхідно визнати за ОСОБА_1 право власності на 6/10 частин квартири АДРЕСА_3, визнати за ОСОБА_2 право власності на 4/10 частин квартири АДРЕСА_4.

Керуючись ст. ст. 328, 368, 370, 372, 392, 1258, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 60, 209, 256, 212-215, 218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати, що на день смерті ОСОБА_4, яка померла 27 серпня 2009 року, належало на праві власності 3/10 частин квартири АДРЕСА_4.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 6/10 частин квартири АДРЕСА_3

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 4/10 частин квартири АДРЕСА_4.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності в судовому засіданні осіб, які брали учать у справі, під час проголошення судового рішення.

Суддя Ковальчук Л.М.