АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-8568/10* Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж.В. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 серпня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого - судді Прядкіної О.В.,

Суддів Дряниці Ю.В., Гасія Ю.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

на постанову Київського районного суду м.Полтави від 12 травня 2010р.

по справі за позовом головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 про стягнення надлишково отриманої пенсії

судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2009р. головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області звернулось до суду з зазначеним позовом. Вказували, що ОСОБА_1 з травня 1993р. отримує пенсію за вислугу років згідно Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб,звільнених з військової служби.
У вересні 1994р. при здійсненні перерахунку пенсії процентна надбавка за вислугу років облвійськкоматом помилково була встановлена ОСОБА_1 у розмірі 40% замість належних 25%, внаслідок чого ним надлишково з 1 вересня 1994р. по 31.12.2007р.отримана пенсія в сумі 2843,29 грн., яку просили стягнути солідарно з ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 .

Постановою Київського районного суду м.Полтави від 12 травня 2010р.в задоволенні позовних вимог головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області відмовлено.

Постанова оскаржена головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, яке просить її скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах доводів апеляційної скарги, прийшла до висновку, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав :

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 з 15 травня 1993р. Полтавським обласним військовим комісаріатом призначена пенсія за вислугу років згідно Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб,звільнених з військової служби та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

З 1 вересня 1994р. процентна надбавка за вислугу років ОСОБА_1 помилково встановлена в розмірі 40% замість 25%, внаслідок чого ним надлишково з 1 вересня 1994р. по 31.12.2007р.отримана пенсія в сумі 2843,29 грн.

-2-

Відповідно до статті 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом.

Місцевий суд вірно зазначив про відсутність з боку ОСОБА_1 будь-яких недостовірних відомостей, які б впливали на розмір пенсії чи недобросовісність його дій.

Разом з тим, Полтавським обласним військовим комісаріатом у вересні 1994р. була допущена помилка при нарахуванні пенсії , що потягло виплату надлишкових сум за період з 01.09.2994р. по 01 січня 2007р.з коштів Міністерства оборони України , а не позивача. Таким чином, за вказаний період шкоди управлінню ПФУ не завдано ,а ,отже, відсутні підстави для стягнення сум у її відшкодування.

В подальшому з 01 січня 2007р. пенсійна справа ОСОБА_1 передана головному управлінню Пенсійного фонду України в Полтавській області та виплата пенсії здійснювалась позивачем.

Помилка у обрахуванні пенсії ОСОБА_1 виявлена у вересні 2008р., а з позовними вимогами до суду позивач звернувся 3 грудня 2009р. з пропуском встановленого ст.99 КАС України.

За приписами ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

За таких обставин суд прийшов до вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.303,304-1,308,313,315 ЦПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області відхилити.
Постанову Київського районного суду м.Полтави Полтавської області від 12 травня 2010р. залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
С У Д Д І: