АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-4144/09 Головуючий у 1-й інстанції Свачій
Провадження № 22-ц-104/10 Доповідач - Ткач О.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2010 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Міщія О.Я.

суддів - Ткач З. Є., Ткач О. І.,

при секретарі Жовняревич Т.М.

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайсуду від 7 грудня 2009 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Чистилівської сільської ради про визнання нечинними рішень сесії

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2009 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеним позовом. Позивачка просила визнати нечинними рішення сесії Чистилівської сільської ради №128 від 7 липня 2007 року , яким відмовлено їй в приватизації земельної ділянки розміром 0.15 га для ведення селянського господарства та рішення № 255 від 23 жовтня 2008 року, яким вилучено в неї 0.15 га землі без її згоди .

Позивачка зазначила, що спірна земельна ділянка є частиною присадибної ділянки, яка була в користуванні колгоспного двору, головою якого вона була. Відповідні записи є, як в земельно - шнуровій книзі колгоспу, так і в погосподарських книгах сільської ради. Про правомірність користувування вказаною ділянкою свідчать і квитанції про сплату сільськогосподарського податку, які збереглись, починаючи з 1977 року.

Відмову в приватизації та обгрунтування вилучення земельної ділянки сільська рада обгрунтовує посиланням на те, що розпорядженням голови Тернопільської райадміністрації 15 грудня 2003 року земельна ділянка, якою вона користується розташована в межах земель села, яка згідно акту вибору відведена під будівництво житлових будинків.

В серпні 2009 року позивачка свої вимоги доповнила вимогами про визнання права власності на спірну земельну ділянку. Крім цього, позивачка просить визнати недійсним рішення сесії №266 від 23 жовтня 2008 року, яким їй відмовлено у наданні вказаної спірної земельної ділянки для будівництва жилого будинку, оскільки дана ділянка уже надана під будівництво будинку іншому громадянину, а вона вже використала своє право на приватизацію земельної ділянки для обслуговування будинку .

Рішенням Тернопільського міськрайсуду від 7 грудня 2009 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її вимоги. Апелянтка зазначає, що суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, не дав правильної оцінки обставинам, стосовно правомірності використання нею земельної ділянки для ведення селянського господарства, яку вона отримала, будучи членом колгоспу. Крім цього, суд першої інстанції не дав оцінки законності прийняття сільською радою рішень щодо вилучення у неї земельної ділянки та акту вибору території під забудову.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав. Суду пояснив, що дана земельна ділянка була в користуванні колгоспного двору , оскільки довірителька - мати, була членом колгоспу. Оскаржувані рішення порушують її право на приватизацію вказаної земельної ділянки.

Представник сільської ради - сільський голова, заперечив доводи апеляційної скарги, однак визнав той факт, що вказана земельна ділянка перебувала в категорії присадибних земель колгоспу ім. Леніна, які передані в комунальну власність села після реорганізації колгоспу і станом на 1990 рік ОСОБА_1 користувалась даною земельною ділянкою для ведення селянського господарства.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення , суд апеляційної інстанції прийшов до висновку , що скарга підлягає до часткового задоволення.

Ухвалюючи в справі рішення, суд пешої інстанції виходив з того, що земельна ділянка позивачки розташована на земельному масиві сільгоспогосподарського призначення села Чистилів Тернопільського району, який з дотриманням вимог діючого земельного законодавства переведено в землі для індивідуального житлового будівництва. Крім цього, позивачка не довела, що спірна земельна ділянка надана їй встановленому законом порядку і відповідно в неї відсутні підстави , як для її приватизації, так і захисту її прав при вилученні цієї земельної ділянки.

Проте з такими висновками суду погодитись не можна, оскільки суд дійшов їх з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.

Згідно пунктів 7-8 Постанови Пленуму Верховного Суду від 16 квітня 2004 року №7 Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ-

Судам слід мати на увазі, що підвідомчі їм спори, пов'язані із земельними відносинами, розглядаються в позовному провадженні.

За заявою сторони, яка не погоджується з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади щодо земельного спору, суд перевіряє правильність цього рішення і вирішує спір по суті.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших передбачених законом способів. Зокрема, при оскарженні рішень органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування з питань, віднесених до їх компетенції (наприклад, про відмову в передачі у власність чи в продаж земельної ділянки або розміщенні об'єкта), суд у разі задоволення позову визнає рішення цих органів недійсними і зобов'язує їх, залежно від характеру спору, виконати певні дії на захист порушеного права чи сам визнає це право за позивачем.

Вирішуючи спори про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею, суди повинні враховувати, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140 - 149 ЗК. У випадках, визначених цими нормами, припинення права власності на землю чи права землекористування провадиться за позовом відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування в судовому порядку, недодержання якого є підставою для визнання рішення цього органу та виданих державних актів недійсними.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням УІ сесії ІУ скликання Чистилівської сільської ради від 14 вересня 2003 року №77, вирішено виділити земельні ділянки під індивідуальне будівництво за рахунок земель резерву сільської ради. Дане рішення передувало розпорядженню голови Тернопільської райадміністрації №769 від 15.12.2003 року Про затвердження акту вибору території під забудову. Саме це розпорядження покладено в основу прийняття сільською радою рішень з приводу звернень ОСОБА_1Й стосовно вирішення прав землекористувача.

З аналізу статті 5 ЗК УРСР ( в ред 1990р), статі 25 діючого ЗК України, Указу Президента України Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським організаціям №720/95 від 8 серпня 1995 року , вбачається, що резервний фонд земель створюється в процесі приватизації сільськогосподарських підприємств та передачі в колективну власність земель цих підприємств за рахунок земель сільськогосподарського призначення і які призначені для надання певній категорії громадян.

Категорія таких громадян визначена пунктом 7.Указу Президента України Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським організаціям №720/95 від 8 серпня 1995 року - Установити, що створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання.

Відповідно вказане рішення не може бути законною підставою відмови в приватизації та підставою вилучення землі.

Крім цього, судом першої інстанції встановлено, що згідно земельно-кадастрової книги , погосподарської книги сільської ради, ОСОБА_1 користується спірною земельною ділянкою розміром 0,15 га для ведення особистого селянського господарства ще до 15 березня 1991- набрання чинності Земельним кодексом УРСР ( Закон № 562 від 18 грудня 1990 року )- року, що вбачається з мотивувальної частини рішення.

Так, з наявних в справі фотокопій з погосподарських книг Чистилівської сільської ради за 1.01.1986-1.УІ.1990 року та за 1.01.1991- 1.06.1995 р (а.с.17-20) вбачається, що дане господарство мало статус колгоспногу двору , головою якого була позивачка і в користуванні двору була присадибна ділянка розміром 0.26 га. ОСОБА_1 була головою колгоспного двору .

З висновку сільської ради про надання дозволу на вибір земельної ділянки (а.с.40) вбачається , що земельний масив є землею населеного пункту і комунальною власністю.

Дану обставину не заперечував і сільський голова в судах першої та апеляційної інстанції.

При вказаних обставинах, необгрунтованим є висновок місцевого суду, про те, що позивачка не довела правомірності користування спірною земельною ділянкою. Саме відповідачем не надано доказів про те, що позивачка є тимчасовом землекористувачем земельної ділянки на земельному масиві земель резервного фонду села.

Аналізуючи в сукупності наявні в справи обставини та земельне законодавство, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції неправильно оцінив обставини справи та характер правовідносин, які випливають з цих обставин, тому слід скасувати рішення щодо вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання нечинними рішень УІІ та ХІУ сесій У скликання Чистилівської сільської ради № 255 від 23 жовтня 2008 року №128 від 7 липня 2007 року та ухвалити нове рішення , яким задовольнити вказані вимоги з наступних підстав:

Так, згідно статті 63 Земельного Кодексу УРСР від 8.07.1970 року-

Кожний колгоспний двір має право на присадибну земельну ділянку, яка надається в порядку і в межах норм, передбачених статутом колгоспу.

Присадибна земельна ділянка надається для будівництва житлового будинку, господарських будівель, під город, сад та на інші потреби. До присадибної ділянки входить вся площа, в тому числі і зайнята будівлями.

Право колгоспного двору на присадибну ділянку засвідчується записом в земельній шнуровій книзі колгоспу.

Крім цього, згідно статті 20 Земельного Кодексу УРСР від 8.07.1970 року- Право землекористування громадян, які проживають в сільській місцевості, засвідчується записами в земельно-шнурових книгах сільськогосподарських підприємств і організацій та погосподарських книгах сільських Рад, а в містах і селищах міського типу - в реєстрових книгах виконавчих комітетів міських, селищних Рад народних депутатів.

Пунктом 5 Постанови Верховної Ради від 18 грудня 1990 року №562 Про порядок введення в дію Земельного кодексу Української РСР - встановлено, що: громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію Кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку прав землеволодіння або землекористування;

Дане положення знайшло своє відображення і в пункті 6 Постанови Верховної Ради Української РСР Про земельну реформу від 18 грудня 1990 року № 563

Згідно пункту 6 Перехідних положень Земельного Кодексу від 25 жовтня 2001 року №2768- Громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них.

Право користування землею громадянам гарантоване і в даний час, оскільки положення пункту 6 Розділу X ЗК від 25.10.2001р та пункт 6 Постанови Верховної Ради Української РСР Про земельну реформу від 18 грудня 1990 року № 563 , щодо зобов'язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.09.2005 року N 5-рп/2005).

При вказаних обставинах, незаконним є висновок суду першої інстанції про відсутність у позивачки правових підстав для звернення до суду за захистом права користування земельною ділянкою за відсутності в неї документа, що посвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою виданого відповідно до вимог ст. ст. 125, 126 ЗК України, враховуючи, що пункт 6 розділу X "Перехідні положення" ЗК України, яким передбачено обов'язок громадян здійснити переоформлення своїх прав на земельну ділянку відповідно до цього Кодексу як підстави набуття та підтвердження прав на землю, визнано неконституційним Рішенням Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року з дня його ухвалення. За таких обставин не може бути наслідком непереоформлення права на земельну ділянку відмова в захисті такого права.

Стосовно рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні вимог ОСОБА_1 про нечинність рішення ХІУ сесії У скликання Чистилівської сільської ради № 266 від 23 жовтня 2008 року про відмову в наданні спірної земельної ділянки під забудову, то рішення в кінцевому результаті є законним. Однак підставою відмови слід зазначити, що Земельний кодекс не надає права землекористувачу права вимоги зміни цільового призначення використання землі.

Тому в цій частині рішення слід залишити без змін.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 307, 308, 309 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково

Рішення Тернопільського міськрайсуду від 7 грудня 2009 року скасувати в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання нечинними рішень УІІ та ХІУ сесій У скликання Чистилівської сільської ради № 255 від 23 жовтня 2008 року 128 від 7 липня 2007 року та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково:

Визнати нечинним рішення ХІУ сесії У скликання Чистилівської сільської ради № 255 від 23 жовтня 2008 року про вилучення у ОСОБА_1 0,15 га земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах населеного пункту .

Визнати нечинним рішення УІІ сесії У скликання Чистилівської сільської ради № 128 від 7 липня 2007 року про відмову ОСОБА_1 в безоплатній передачі у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Визнати право ОСОБА_1 на приватизацію земельної ділянки для ведення селянського господарства та зобовязати Чистилівську сільську раду передати її у власність ОСОБА_1.

В решті - рішення залишити без змін.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення, але може бути оскаржено безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2