АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-5957/10 Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2010 року м. Полтава

колегія судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Антонова В.М.

Суддів: Чічіля В.А., Пікуля В.П.

при секретарі: Колодюк О.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами Акціонерного товариства «Сведбанк»

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16 березня 2010 року, та на ухвалу цього ж суду від 07 квітня 2010 року

по справі за позовом ВАТ «Сведбанк» в особі Полтавського відділення Полтавського регіонального департаменту ВАТ «Сведбанк» до ПВП «Автопром», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договорів купівлі- продажу недійсними та «стягнення заборгованості за рахунок заставленого майна, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ВАТ «Сведбанк» в особі Полтавського відділення ПРД ВАТ «Сведбанк» до ПВП «Автопром», ОСОБА_4 про визнання договору дійсним та стягнення боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 16 березня 2010 року позов ВАТ «Сведбанк» в особі Полтавського відділення Полтавського регіонального департаменту ВАТ «Сведбанк» задоволено частково.

Визнано договір купівлі-продажу автомобілів між ПВП «Автопром» та ОСОБА_3 недійсними:

-автомобіль КРАЗ 6510, 2007 року випуску , шасі № 70001804, державний номерний знак НОМЕР_1, власник ПВП «Автопром» був знятий з обліку для реалізації23.10.2007 року та перереєстровано в МРЕВ -7 м. Києва за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_2, буд І-Л , кв. 52, державний номер НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію ААС 396408 від 12.09.2008 року;

-автомобіль КРАЗ 6510, 2007 року випуску , шасі № 70001806, державний номерний знак НОМЕР_3, власник ПВП «Автопром» був знятий з обліку для реалізації 23.10.2007 року та перереєстрований в МРЕВ -7 м. Києва, за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_2, буд І-Л , кв. 52, державний номер НОМЕР_4, свідоцтво про реєстрацію ААС 396411 від 12.09.2008 року.

Стягнуто з ПВП «Автопром» , на користь ОСОБА_1 «Сведбанк» в особі Полтавського відділення Полтавського регіонального департаменту ОСОБА_1 «Сведбанк» заборгованість за рахунок заставного майна в сумі 804069,33 грн., а саме:

-автомобіля КРАЗ 6510, 2007 року випуску, шасі № 70001804, державний номерний знак НОМЕР_1, власник ПВП «Автопром» був знятий з обліку для реалізації 23.10.2007 року та зареєстровано в МРЕВ -7 м. Києва за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою : Київ, вул. Драгоманова, буд І-Л , кв. 52, державний номер НОМЕР_2,

свідоцтво про реєстрацію ААС 396408 від 12.09.2008 року;

-автомобіль КРАЗ 6510, 2007 року випуску , шасі № 70001806, державний номерний знак НОМЕР_3, власник ПВП «Автопром» був знятий з обліку для реалізації

23.10.2007року та перереєстрований в МРЕВ -7 м. Києва, за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає з,; адресою : м. Київ, вул. Драгоманова, буд І-Л , кв. 52, державний номер НОМЕР_4, свідоцтво про реєстрацію ААС 396411 від 12.09.2008 року;

-вантажного автомобіля (сідловий тягач) КРАЗ 64431, 2007 року випуску, шасі № 60001172, державний номерний знак НОМЕР_5, власник ПВП «Автопром» був знятий з обліку для реалізації 23.10.2007 року.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Позовну заяву ОСОБА_2 задоволено.

Визнано недійсним іпотечний договір № 43/07/1 від 18.10.2007 року між ОСОБА_2 та АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ВАТ «Сведбанк», за яким передано в іпотеку квартиру за адресою : АДРЕСА_1.

З рішенням районного суду не погодився позивач. В апеляційній скарзі просив рішення місцевого суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу слід відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що на підставі кредитного договору № 43/07 від 18 жовтня 2007 року між АКБ «ТАС- Комерцбанк» та ПВП «Автопром» укладено договір, згідно якого позивач надав 744000,0 грн. відповідачу , строком користування до 17 жовтня 2010 року, для придбання автотранспорту, згідно договору купівлі-продажу № 09/08 від 18.09.2007 року.

На забезпечення виконання зобов'язання забезпечення виконання зобовязання було укладено договір застави рухомого майна, належного ПВП «Автопром» № 43/07 від18.10.2007 року, та іпотечний договір № 43/07/1 від 18.10.2007 року, відповідно до якого ОСОБА_2 передає в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_2.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач свої зобовязання за вищевказаним договором виконав належним чином, проте, відповідач взяті на себе зобовязання не виконує, внаслідок чого станом на 12.11.2008 року утворилась заборгованість по кредитному договору в сумі 804069,33 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Отже, виходячи із всього вищенаведеного, місцевий суд прийшов до вірного висновку щодо задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за кредитним договором за рахунок заставного майна.

Також з матеріалів справи вбачається, що 18.10.2007 року АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір , згідно якого він передав належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_3. Вказаний іпотечний договір був укладений на виконання кредитного зобовязання ПВП «Автопром» перед АКБ «ТАС Комерцбанк».

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин , які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним.

Згідно ч. 1 ст. 229 ЦК України, якщо особа вчинила правочин, помилялась щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що ОСОБА_2 передав своє житло в іпотеку свідомо, та розуміючи наслідки вчинення такого правочину.

Проте, з огляду на положення ст.ст. 10, 60 ЦПК України, колегія суддів критично відноситься до зазначений доводів, оскільки апелянтом не надано жодного належного доказу на підтвердження вказаний обставин.

Крім того, ухвалою Октябрського районного суду від 07.04.2010 року скасовано арешт, накладений ухвалою цього ж суду від 13.11.2008 року на квартиру АДРЕСА_4, що належить ОСОБА_2

Із вказаною ухвалою також не погодився апелянт, та просив її скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Відповідно до ч. З ст. 154 ЦПК України, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 16.03.2010 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 про визнання договору іпотеки № 43/07/1 від 18.10.2007 року, за яким передано в іпотеку квартиру № 24, вул. Фрунзе, 11О в м. Полтаві задоволено в повномуобсязі, то місцевий суд прийшов до вірного висновку щодо скасування арешту, накладеного на вказану квартиру.

Згідно ч. 5 ст. 154 ЦПК України, Питання про скасування заходів забезпечення позову вирі ується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих сіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову.

Отже доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права, а саме розгляд заяви ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову без участі представника позивача є безпідставними.

Інші доводи апеляційних скарг не містять у собі нових фактів чи засобів доведення, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвала цього ж суду постановленої з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстав для їх скасування; вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 312, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляц ійні скарги Акціонерного товариства «Сведбанк» відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16 березня 2010 року, та ухвалу цього ж суду від 07 квітня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий: підпис

Судді: підписи

З оригіналом згідно: