Нововодолазький районний суд Харківської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2010 року смт. Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Покальчука Ю.М.

при секретарі Євсюковій О.В.

за участю сторін по справі; позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, а також відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та редакції «Вісті Водолажчини», про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації, та стягнення моральної та матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації, та стягнення моральної та матеріальної шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог в судовому засіданні позивач посилався на те, що у квітні 2005 року, розпорядженням голови Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області, з ним було укладено контракт на роботу директора малого комунального підприємства технічної інвентаризації, терміном на пять років.

25 червня 2009 року на пленарному засіданні XXVIII сесії V скликання Нововодолазької районної ради депутат ОСОБА_3 ініціювала розгляд питання, щодо його звільнення з посади. З трибуни районної ради, депутат ОСОБА_3, оголосила своє звернення до всіх депутатів, в якому поширювалися неправдиві відомості щодо позивача - ОСОБА_1, які ганьблять честь, гідність та підривають його ділову репутацію, як директора малого комунального підприємства технічної інвентаризації, депутата Нововодолазької селищної ради, та громадянина в цілому. Переслідуючи мету змістити його з посади, ОСОБА_3 в своєму зверненні до депутатів районної ради, намагалася зобразити його особу, яка постійно порушує закон та має одну мету - це власну наживу. Так, у зверненні, мали місце такі вирази : «Більше 70-ти тисяч незаконних видатків, придбання інвентарю за завищеними цінами» (малось на увазі його господарська діяльність на посаді директора МК ПТІ), «Вже значний час нам доводиться часто спостерігати, як піариться в засобах масової інформації» (малось на увазі вітання колективу та мешканців Нововодолазького району на сторінках газета «Вісті Водолажчини»), «А цей керівник займається елементарною показухою», «Не зрозуміло мені й те, як юний геній ОСОБА_1 може відразу керувати трьома підприємствами», «і тут ОСОБА_5 понесло», «Верхня планка накопичення грошей взяла верх», «відкіль в цієї молодої людини такий матеріальний достаток? Який виражений в придбанні дорого стоячих авто, квартир, по декілька разів на рік відпочинок за кордоном, а придбання посліднього авто в кредит, так кредит було сплачено за 8 місяців», «Цій особі немає 28 років», «За свій невеликий трудовий стаж, він займав посади тільки державного службовця», « А також ми знаємо, що немає ніякої спадщини», «Відмили 25 тисяч гривень в один день». Також депутат ОСОБА_3, не обмежилася виступом в сесійній залі, але й зажадала надання згоди від депутатів на публікацію її виступу в засобі масової інформації, засновником, якої є Нововодолазька районна рада в газеті «Вісті Водолажчини».

На думку позивача, висловлена депутатом ОСОБА_3 недостовірна інформація підчас присутності в залі 33-х депутатів керівників підприємств та відділів РДА, сільських та селищних голів призвели до того, що велика кількість присутніх почали телефонувати йому та розповідати, що відбулося в сесійній залі. Того дня на 15-ту годину в Нововодолазькій селищній раді було призначено засідання виконавчого комітету, на якому він був присутній як керівник підприємства та як депутат ради. Засідання почалося із обговорення виступу депутата ОСОБА_3, де позивач отримав хвилю критики від деяких членів виконкому, які піддавали сумніву його професійну діяльність, як керівника так і депутата. Підчас засідання виконавчого комітету в нього піднявся артеріальний тиск, засідання закінчилось після 18-ї години, після чого позивач одразу відбув додому, бо не міг витримати хвилювання. У звязку з тим, що відчував себе погано, стан здоровя погіршувався, позивач пішов до Нововодолазької ЦРЛ, поруч з якою проживає, в приймальному відділенні йому поміряли тиск, який становив 180/120, і його відразу госпіталізували до терапевтичного відділення ЦРЛ.

Позивач вважає, що висловлювання депутата районної ради ОСОБА_3, не відповідають дійсності та завдають йому моральних страждань. Після такого виступу, про який йому стало відомо, позивач, переніс психоемоційний стрес, у нього значно підвищився артеріальний тиск і як результат, його було госпіталізовано до Нововодолазької центральної районної лікарні. На лікарняному ліжку він, провів тринадцять діб. За час знаходження на лікарняному, згідно із рекомендаціями лікарів, він придбав ліків на загальну суму 1779,90 грн. Витрати на лікування підтверджуються товарними чеками, які додано до матеріалів справи. Таким чином, матеріальна шкода на думку позивача становить 1779,90 грн.

В подальшому не зважаючи на те, що засновник районної газети «Вісті Водолажчини» Нововодолазька районна рада не погодилася на опублікування виступу ОСОБА_3, редактор газети ОСОБА_4 надрукувала в одному із чергових випусків газети та опублікувала всю неправдиву інформацію озвучену на сесії районної ради депутатом ОСОБА_3.

Виступом із неправдивою та недостовірною інформацією ОСОБА_3, позивачу також завдано значної моральної шкоди, яка на його думку полягає у тому, що:

- як керівнику підприємства та депутату Нововодолазької селищної ради, йому було вкрай неприємно вислуховувати відомості про себе, які не відповідають дійсності та ганьблять його гідність честь та ділову репутацію як керівника, депутата і взагалі, як фізичну особу;

- на очолюваному ним підприємстві, виникла підозра в незаконних діях фінансово-господарської діяльності;

- багато його знайомих, сусідів, друзів та виборців також до нього ставляться з підозрою;

- всі зазначені позивачем моральні страждання, посилила публікація статті в газеті «Вісті Водолажчини» у номері 53 від 04.07.2009 року.

Таким чином, позивач вважає, що виступ ОСОБА_3 та публікація без авторської статті виступу ОСОБА_3 на пленарному засіданні XXVIII сесії V скликання Нововодолазької районної ради в газеті «Вісті Водолажчини» є недостовірними й такими, що ганьблять його честь і гідність та підлягають спростуванню відповідачами. Моральну шкоду він, оцінює в 60 000,00 (шістдесят тисяч) грн.

Перша відповідач ОСОБА_3 проти позову заперечувала в повному обсязі і пояснила суду, що в процесі своєї доповіді вона використовувала достовірну інформацію, тобто, на її думку все, що вона зазначила на сесії Нововодолазької райради відповідає дійсності. На її думку, також, своїм виступом вона не порушила честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1, матеріальної та моральної шкоди позивачу вона не завдала і просить справу провадженням закрити.

Представник другого відповідача головний редактор газети «Вісті Водолажчини» - ОСОБА_4 позов також не визнала, при надрукуванні статті з виступом ОСОБА_3 також вважала викладені ОСОБА_3 відомості такими, що відповідають дійсності, тобто є достовірними, які, на її думку, не принижують честь, гідність та ділову репутацію позивача і також просить справу провадженням закрити.

Допитаний в судовому засіданні голова Нововодолазької районної ради ОСОБА_5 пояснив, що виступ депутата ОСОБА_3 на засіданні сесії районної ради 25 червня 2009 року відносно ОСОБА_1, на його думку, також є таким, що порушує честь, гідність та ділову репутацію позивача. Після зазначеного засідання, з приводу виступу ОСОБА_3 він спілкувався з депутатами райради, які також оцінювали виступ ОСОБА_3 як такий, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6, пояснила, що вона була присутня на засіданні сесії районної ради, і виступ депутата ОСОБА_3 стосовно ОСОБА_1 її вразив тим, що зазначене в виступі не відповідає дійсності та безумовно, на її думку, принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 як фізичну особу, керівника та депутата Нововодолазької селищної ради.

Допитаний свідок ОСОБА_7 начальник КРВ в Нововодолазькому районі, спростувала надані в судовому засіданні відповідачем ОСОБА_3 відомості про так зване «відмивання» коштів позивачем ОСОБА_1 на посаді виконуючого обовязки директора ОСББ «Колос».

Допитаний свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що до неї, як виконуючої обовязки начальника Нововодолазького МДПІ зверталась ОСОБА_3 з приводу підприємницької діяльності ОСОБА_1, але такі відомості в керованій нею установі були відсутні.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 державний реєстратор Нововодолазької РДА пояснила, що за громадянином ОСОБА_1, згідно державного реєстру, ніяких підприємств не зареєстровано.

Всебічно вивчивши обставини справи, заслухавши пояснення позивача та відповідачів, пояснення свідків, суд вважає заявлений позов обґрунтованим та таким , що підлягає задоволення на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має права на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: - у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної особи.

Згідно ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі.

Згідно ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті і немайнові права, якої порушено в наслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Вважається, що негативна інформація поширена про особу, є недостовірною. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Відповідно до ст. 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди.

На підставі керівних розяснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», а саме стаття 1 ч.3, визнається «беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування інформації про особу, з іншого боку.

В частині 2 зазначеної постанови, також містяться твердження про те, що при розгляді справ про захист гідності, честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи, суди повинні точно і неухильно застосувати положення Конституції України, Цивільного кодексу України, законів України від 16 листопада 1992 року №2782 ХІІ «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», від 2 жовтня 1992 року №2657-ХІІ «Про інформацію», від 21 грудня 1993 року №3759-ХІІ «Про телебачення і радіомовлення» (в редакції Закону від 21 січня 2006 року №3317-ІV), від 23 вересня 1997 року №540/97-ВР «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів» та інших нормативно-правових актів, що регулюють вказані суспільні відносини.

Відповідно до статі 4 ч.2 вищезазначеної постанови, слід розуміти, що під гідністю, визнаються цінності кожної фізичної особи, як унікальний біопсихосоціальної цінності, з честю повязується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією ділової особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обовязків.

Суд також бере до уваги керівні розяснення, які містяться в ст.13 ч.2 вищезазначеної постанови, а саме: У разі доведеності обставин на які посилається заявник, суд лише констатує факт, що поширена інформація є неправдивою, та спростовує її. При цьому тягар доказування недостовірності поширеної інформації покладається на заявника, який несе витрати, повязані з її спростуванням. Встановлення такого факту можливе лише у тому разі, коли особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома.

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України та ст.15 ч.6 вищезазначеної постанови, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватися незалежно від вини особи, яка її поширила.

Згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обовязок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

З огляду на вищезазначене, суд вважає, що відповідачем не надано суду доказів про те, що поширена інформація є достовірною.

Позивачем надано суду докази про поширення відповідачами недостовірної інформації, при цьому суд вважає, що внаслідок поширення недостовірної інформації були порушені особисті, немайнові права позивача.

Керуючись керівними розясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд вважає, що заявлені позовні вимоги, в частині зобовязання ОСОБА_3 на спростування поширені нею недостовірної інформації, шляхом виступу на сесії районної ради, а також зобовязання редакції газети «Вісті Водолажчини» на опублікування на сторінках газети таким же тиражем спростування недостовірної поданої інформації, підлягає повному задоволенню, а вимоги щодо стягнення моральної шкоди з ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню.

З огляду на вище викладене і керуючись ст.ст.3-14,15,57-61,ч.4 130, 174, 208,209,213-215,218 ЦПК України суд

В И Р І Ш И В

1.Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, редакції газети «Вісті Водолажчини» про захист честі гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації, стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

2.Зобовязати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 після набирання чинності рішення суду на сесії Нововодолазької районної ради, спростувати поширену нею недостовірну інформацію, а саме :«Більше 70-ти тисяч незаконних видатків, придбання інвентарю за завищеними цінами» (малось на увазі його господарська діяльність на посаді директора МК ПТІ), «Вже значний час нам доводиться часто спостерігати, як піариться в засобах масової інформації» (малось на увазі вітання колективу та мешканців Нововодолазького району на сторінках газета «Вісті Водолажчини»), «А цей керівник займається елементарною показухою», «Не зрозуміло мені й те, як юний геній ОСОБА_1 може відразу керувати трьома підприємствами», «і тут ОСОБА_7 понесло», «Верхня планка накопичення грошей взяла верх», «відкіль в цієї молодої людини такий матеріальний достаток? Який виражений в придбанні дорого стоячих авто, квартир, по декілька разів на рік відпочинок за кордоном, а придбання посліднього авто в кредит, так кредит було сплачено за 8 місяців», «Цій особі немає 28 років», «За свій невеликий трудовий стаж, він займав посади тільки державного службовця», « А також ми знаємо, що немає ніякої спадщини», «Відмили 25 тисяч гривень в один день».

3.Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 одну тисячу сімсот сімдесят девять гривень девяносто копійок - матеріальних збитків, та чотири тисячі пятсот гривень моральної шкоди, а також витрати повязані по сплаті державного мита, інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи та надання юридичної допомоги все разом в розмірі дві тисячі сімсот гривень.

4.Зобовязати редакцію газети «Вісті Водолажчини» після набрання рішення законної сили опублікувати на сторінках газети таким же тиражем спростування недостовірної інформації.

Заява про апеляційне оскарження на рішення Нововодолазького районного суду Харківської області може бути подана в термін десяти днів з дня проголошення рішення, а апеляційна скарга на рішення суду подається в термін двадцяти днів після подачі заяви на апеляційне оскарження.

Суддя Покальчук Ю.М.