АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-3889/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Ремез В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2010 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого Ремеза В.А.

суддів Прозорової М.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Панченко Д.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровському районі (далі УПФ України в Дніпропетровському районі),

на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2010р. за адміністративним позовом ОСОБА_2 до УПФ України в Дніпропетровському районі про стягнення щомісячної соціальної допомоги дітям війни, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18.02.2010р. адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Зобов'язано УПФ України в Дніпропетровському районі провести перерахунок та виплатити ОСОБА_2 підвищення пенсії згідно зі ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та ч.1, ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р., а також з 22.05.2008р. по 31.12.2008р. в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з урахуванням різниці, яка була виплачена в цей період, а в задоволені решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі УПФ України в Дніпропетровському районі просить постанову суду скасувати, і винести по справі нове рішення, яким відмовити позивачці в задоволені позовних вимог, посилаючись на те, що при винесені постанови, суд неповно з'ясував обставини у справі та неправильно застосував норми матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду залишенню без змін.

Судом встановлено, що позивачка є особою, на яку поширюється дія абзацу 1 статті 1 Закону України №2195-ІV від 18 листопада 2004 року, та має статус "дитини війни", що підтверджується посвідченням.

Згідно статті 6 Закону №2195-ІV, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Редакція цієї статті набрала чинності з 1 січня 2006 р.

Разом з цим Законом України "Про державний бюджет України на 2006р." було встановлено, що пільги дітям війни, передбачені абзацом 7, ст. 5 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", запроваджуються з 01.01.2006р., а ст. 6 вказаного Закону поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету, і зазначений Закон не був визнаний неконституційним та мав юридичну силу протягом 2006р., у зв'язку з чим суд правильно прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 стосовно виплат заборгованості за 2006р.

Що ж стосується позовних вимог ОСОБА_2 в частині зобов'язання УПФ України в Дніпропетровському районі здійснити перерахунок пенсії з 2007р., то в цій частині судом встановлено, наступне.

Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з урахуванням ст. 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" призупинено на 2007 рік.

9 липня 2007 року Рішенням Конституційного суду України N 6-рп/2007 визнано такими, що не відповідають Конституції України, п. 12 ст. 71 та ст. 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік".

Відповідно до п. 41 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України" внесено зміни до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни - 10 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Положення п. 41 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України" були визнані такими, що не відповідають Конституції України, згідно з Рішенням Конституційного суду України N 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже в період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. та з 22.05.2008р. по 31.12.2008р. відповідач був зобов'язаний нараховувати та сплачувати підвищення до пенсії в розмірі, встановленому ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", а оскільки відповідачем зазначені виплати не проводились, суд обґрунтовано прийшов до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2, встановивши, що про порушене право їй стало відомо 10.08.2009р., що свідчить про необґрунтованість вимог відповідача про пропуск позивачкою строку для звернення до суду, зобов'язавши УПФ України в Дніпропетровському районі провести перерахунок та виплатити ОСОБА_2 підвищення пенсії згідно зі ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та ч.1, ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р., а також з 22.05.2008р. по 31.12.2008р. в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з урахуванням різниці, яка була виплачена в цей період, відмовивши ОСОБА_2 в задоволені решти вимог, і колегія суддів вважає, що постанова суду є законною та обґрунтованою.

Доводи Управління УПФ України в Дніпропетровському районі в апеляційній скарзі про неповне з'ясування судом обставин справи та порушення судом при розгляді справи вимог матеріального та процесуального права безпідставні, та зводяться лише до переоцінки доказів по справі, та непогодженням з їх оцінкою, тоді як колегія суддів вважає, що суд розглядаючи справу оцінив докази по справі у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, а тому переоцінці в апеляційному порядку вони не підлягають.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу УПФ України в Дніпропетровському районі залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2010р. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду вступає в силу з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Судді -