Справа № 2-40/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" жовтня 2010 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого - судді Колупаєва В.В.

При секретарі Ямковій О.М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5, Житомирської міської ради про визнання правочинів недійсними , про повернення житла, виселення із житла та позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів при визнанні правочинів недійсними ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом в обґрунтування вимог зазначив , що був членом сім'ї наймача квартири №53 в будинку № 5 на Майдані Привокзальному в м.Житомирі. В період відбування покарання в місцях позбавлення волі з 10.10.2000 року по 04.02.2003 року його матір ОСОБА_6 на підставі підробленого доручення від його імені приватизувала вказану квартиру. Його матір від свого імені та від його імені продала 07.03.2002 року вказану квартиру ОСОБА_7 , який 07.06.2002 року продав цю квартиру ОСОБА_8 В подальшому ОСОБА_8 1/2 частину вказаної квартири подарував своїй дружині ОСОБА_3 Його мати ОСОБА_6 померла 03.08.2003 року. Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира 01.06.2005 року свідоцтво про право власності на спірну квартиру , що було видане відділом приватизації державного житлового фонду Житомирського міськвиконкому 07.03.2002 року на ім'я ОСОБА_6 , ОСОБА_1 визнано недійсним. .Вважав , що такі правочини протирічать закону, просив визнати їх недійсними та виселити ОСОБА_3 з членами її сім'ї з квартири без надання іншого житла.

В ході розгляду справи ОСОБА_1 доповнив свої позовні вимоги та просив визнати недійсним договір дарування від 12.04.2004 року за яким ОСОБА_3 подарувала 1/2 частину квартири ОСОБА_5 Також просив повернути вказану квартиру до Державного житлового фонду та виселити з даної квартири ОСОБА_3 , ОСОБА_5 ОСОБА_9 без надання іншого жилого приміщення.

В судовому засіданні ОСОБА_3 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів при визнанні судом провочинів недійсними та просила стягнути 150 000 грн. витрат , пов'язаних із поверненням квартири.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав позов повністю із викладених у позові підстав.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнали повністю з тих підстав , що спірна квартира була приватизована відповідно до вимог діючого законодавства , а вони як добросовісні набувачі , що придбали по договору купівлі-продажу дану квартиру, не знати неправомірних дій матері ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_5 подала в подальшому заяву про розгляд справи у її відсутності , а відповідач ОСОБА_2 в подальші судові засідання не з'являвся, про час і місце слухання справи судом повідомлявся. Відповідно ст.169 ЦПК України суд приймає рішення у відсутності вказаних відповідачів.

Представник відповідача - Житомирської міської ради в судовому засіданні вимоги ОСОБА_1 визнав повністю із викладених у позові підстав із їх доповненнями.

Треті особи подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Суд , заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи вважає позов ОСОБА_1 та позов ОСОБА_3 такими , що не підлягають до задоволення з наступних підстав .

Судом встановлено , що ОСОБА_6 була наймачем квартири №53 в будинку №5 на Майдані Привокзальному в м.Житомирі, в якій ОСОБА_1 був зареєстрований як члені сім'ї наймача .

Під час відбування позивачем покарання в місцях позбавлення волі з 10.10.2000 року по 04.02.2003 року , його матір ОСОБА_6 на підставі підробленого доручення від свого імені та імені позивача приватизувала спірну квартиру , отримавши 07.03.2002 року свідоцтво про право власності на житло.

По договору купівлі - продажу від 07.03.2002 року від свого імені, а також від імені позивача продала спірну квартиру ОСОБА_2

В подальшому 07.06.2002 року ОСОБА_2 по договору купівлі-продажу продав спірну квартиру ОСОБА_8 На час придбання спірної квартири ОСОБА_8 перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , яка відповідно до ст.22 КпШС України та свідоцтва про право власності від 11.06.2002 року набула право на 1/2 частину вказаної квартири.

По договору дарування від 11.06.2002 року ОСОБА_8 подарував своїй дружині ОСОБА_3 свою 1/2 частину вказаної квартири.

ОСОБА_6 померла 03.08.2003 року, при цьому остання не оспорювала договір купівлі - продажу спірної квартири від 07.03.2002 року укладеного з ОСОБА_2 ні наступні угоди.

За договором дарування від 12.03.2004 року ОСОБА_3 подарувала своїй онучці ОСОБА_5 1/2 частину спірної квартири.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 01.06.2005 року було визнано незаконною приватизацію квартири №53 в будинку №5 на Майдані Привокзальному в м.Житомирі та визнано недійсним свідоцтво про право власності на спірну квартиру , що було видане 07.03.2002 року на ім'я ОСОБА_6 та ОСОБА_1, яке вступило в законну силу.

Однак відповідно до вимог ст.145 ЦК У PCP (в редакції 1963 року) ОСОБА_2, ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 являються добросовісними набувачами квартири №53 в будинку №5 на Майдані Привокзальному в м.Житомирі, оскільки набувачі квартири не знали та не могли знати , про те що ОСОБА_6 не мала права відчужувати вказану квартиру. В судовому засіданні ці обставини не спростовані позивачем.

При укладанні договору - купівлі продажу від 07.03.2002 року , від 07.06.2002 року та подальших договорів дарування квартири №53 в будинку №5 на Майдані Привокзальному в м.Житомирі , сторони по договорам виконали усі необхідні умови , щодо їх укладання передбачені ЦК УРСР (в редакції 1963 року) та ЦК України (в редакції 2004 року). ОСОБА_2 передав 07.03.2002 року ОСОБА_6 кошти , а ОСОБА_6 передала ОСОБА_2 вказану квартиру підписавши договір купівлі - продажу , також в подальшому при укладанні договору купівлі продажу 07.06.2002 року ОСОБА_8 передав 07.06.2002 року ОСОБА_2 кошти , а ОСОБА_2 передав ОСОБА_8 вказану квартиру підписавши договір купівлі - продажу. Договори дарування спірної квартири також були виконанні відповідно до вимог діючого законодавства.

Враховуючи викладене , вимоги ОСОБА_1 в цій частині є безпідставнігми і задоволенню не підлягають.

Також не підлягають до задоволенню і вимоги ОСОБА_1 , щодо повернення квартири АДРЕСА_1 до державного житлового фонду Житомирської міської ради , оскільки ОСОБА_1 не являється власником спірної квартири , а Житомирською міською радою будь яких вимог щодо повернення квартири не заявлялось. Право власності ОСОБА_3, ОСОБА_5 на спірн у квартиру не оспорене .

Не підлягають до задоволення і вимоги ОСОБА_1 про виселення ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5 із квартири АДРЕСА_2, оскільки останні вселились до вказаної квартири на законних підставах , а ОСОБА_3, ОСОБА_5 являються співвласниками вказаної квартири.

Крім того ОСОБА_1 будь яких вимог , щодо його вселення в спірну квартиру не заявляв, що свідчить про небажання останнього користуватися спірною квартирою.

З урахуванням викладеного також не підлягають до задоволення і позовні вимоги ОСОБА_3, оскільки право останньої на спірну квартиру не порушено.

Керуючись ст.ст. 64,71,72 ЖК України, ст.ст.2,3,8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» , ст.ст.48,145 ЦК УРСР (в редакції 1963 року)ст. 10, 11,60,169,209,215 ЦПК України, суд ,-

В

И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5, Житомирської міської ради про визнання правочинів недійсними , про повернення житла, виселення із житла та позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів при визнанні правочинів недійсними залишити без задоволення за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира на протязі 10 днів з дня його

проголошення подачею апеляційної скарги .

Суддя В. В. Колупаєв