Справа № 2-545/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2010 року Бахмацький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Пархоменка П.І.

при секретарі - Горбач Н.Д.

за участі представника позивача - адвоката ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бахмачі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Фермерського господарства «ОСОБА_2О.» про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

13.05.2010 року позивач - ОСОБА_3 звернувся з позовом до відповідача - Фермерського господарства «ОСОБА_2О.» з вимогою про стягнення грошових коштів. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 21.09.2006 року між позивачем та відповідачем було укладено усний договір купівлі-продажу комбайну «Снисей-1200», сума за договором складала 17 000 гривень, які позивач сплатив відповідачу в повному обсязі. 19.01.2010 року Бахмацьким районним судом Чернігівської області було винесено рішення, яким відмовлено ОСОБА_3 в задоволенні позову до Фермерського господарства «ОСОБА_2О.» про визнання права власності на спірне майно - комбайн «Снисей-1200», який на момент спору був зареєстрований за Фермерським господарством «ОСОБА_2О.», тобто договір купівлі-продажу комбайну «Снисей-1200» було визнано судом недійсним. Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 15.03.2010 року апеляційна скарга ОСОБА_3 була відхилена, а рішення суду першої інстанції залишено без змін та набрало законної сили. Враховуючи те, що комбайн «Снисей-1200» знаходиться у власності відповідача, так само, як і гроші в сумі 17 000 гривень, що були передані за цей комбайн позивач просив стягнути з Фермерського господарства «ОСОБА_2О.» на користь ОСОБА_4 17 000 гривень, сплачених ним за визнаним судом недійсним договором купівлі-продажу комбайну»Єнисей-1200» від 21.09.2006 року.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі з мотивів викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що починаючи з 2005 року позивач брав комбайн у тимчасове користування, при цьому договору купівлі-продажу комбайну «Снисей-1200» сторони не укладали, у зв'язку із чим позов є необгрунтованим та задоволенню не підлягає.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із свідоцтвом про реєстрацію машини серії АА № 128497 (а.с. 39) власником комбайну «Снисей-1200» є Фермерське господарство «ОСОБА_2О.». Зазначений комбайн було придбано відповідачем в 1993 році, що підтверджується платіжним дорученням № 1 (а.с.40).

Обставини про те, що комбайн «Снисей-1200» був придбаний та зареєстрований за відповідачем визнаються сторонами по справі і відповідно до ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що в 2004 році він разом з ОСОБА_2 їздив під с. Красне Бахмацького району Чернігівської області забрати комбайн, який належав ОСОБА_2, інші обставини, які мають відношення до справи свідок не повідомив.

Відповідно до ч. З ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім того, відповідно до частини першої ст. 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» Україна повністю визнає на своїй території дію приписів даної Конвенції щодо визнання обов'язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Водночас ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь- якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (див. рішення Суду у справах: Зоуїгапзауіо Ноісііп» V. ІЛа-аіпе, по. 48553/99, параграф 77, від 25.07.2002; Іікгаіпе-Туитеп V. Цкгаіпе, по. 22603/02, параграфи 42 та 60 від 22.11.2007р.).

Так, рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 19.01.2010 року (справа № 2-49/2010 року) (а.с.6-7) було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 до Фермерського господарства «ОСОБА_2О.» про визнання права власності. Судом було встановлено, що в спорі, який виник між сторонами не доведено укладення договору купівлі-продажу комбайна, який відповідає вимогам чинного законодавства (абз.2 а.с.7).

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області (справа № 22-Ц-668/2010) (а.с.8-9) рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 19.01.2010 року було залишено без змін. Судом апеляційної інстанції було встановлено, що в установленому законом порядку договір купівлі-продажу комбайну між ОСОБА_3 і Фермерським господарством «ОСОБА_2О.» не укладався, позивач не набув права власності на даний комбайн (абз. 4 а.с. 9).

Виходячи з даних судових рішень видно, що предметом позовних вимог позивача ОСОБА_3 не було визнання недійсним договору купівлі-продажу комбайну «Єнисей-1200», дана вимога в судових засіданнях не досліджувалась і щодо її рішення не приймались. При цьому, судами в межах заявлених позовних вимог було відмовлено у визнанні права власності на зазначений комбайн.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5-6 ст. 203 цього Кодексу.

При цьому судом враховується, що недійсним може бути визнаний лише вчинений правочин.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Враховуючи надані сторонами докази, суд знаходить, що є не доведений факт укладення договору купівлі-продажу між сторонами, так само, як і передання грошових коштів позивачем відповідачу в сумі 17 000 гривень в якості плати за комбайн, а посилання позивача на те, що договір купівлі-продажу комбайну «Єнисел-1200» був визнаний судом недійсним є надуманими і не знайшли підтвердження в матеріалах справи, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 80, 213 - 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 215, 216 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ :

В позові ОСОБА_3 до Фермерського господарства «ОСОБА_2О.» про стягнення грошових коштів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Бахмацький районний суд Чернігівської області.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення складено в повному обсязі 23.07.2010 року.

Суддя