справа № 2-46/10
РІШЕННЯ

Іменем України

04 червня 2010 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого ОСОБА_1,
при секретарі ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Великодемерської селищної ради Броварського району Київської області, Броварської районної державної нотаріальної контори про визнання недійсним заповіту, свідоцтв про право власності та свідоцтв про право на спадщину,

в с т а н о в и в :

До суду звернулась ОСОБА_3 із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 25 жовтня 2006 року ОСОБА_6 складено заповіт, де все своє майно він заповів сину ОСОБА_5 06 листопада 2006 року ОСОБА_6 помер, відповідно до заповіту ОСОБА_5 отримав свідоцтво про право на спадщину на 9/10 часток 1/2 частини житлового будинку за адресою: Київська область, Броварський район, с. Велика Димерка, вул.. Бобрицька №99, на 9/10 часток 1/2 частини автомобіля ВАЗ 2101 та на 9/10 часток 1/2 частини житлового будинку за адресою: Київська область, Броварський район, с. Велика Димерка, вул. Бобрицька №101.

Позивач вважає, що заповіт є незаконним з тих підстав, що волевиявлення заповідача не було вільним та не відповідало його волі, оскільки заповіт він підписав за 12 днів до смерті у дуже важкому стані внаслідок хвороби під час якої приймав сильнодіючі знеболювальні лікарські препарати, тому не завжди розумів значення своїх дій та не міг керувати ними. ОСОБА_3 того, за життя він постійно наголошував, що після смерті все своє майно залишить трьом дітям.

У ході розгляду справи позивач змінив підстави позову та просив визнати заповіт недійсним з тих підстав, що заповіт посвідчений неповноважною особою, із слів відповідача ОСОБА_7 стало відомо, що заповіт посвідчений на дому, однак у заповіті цього не вказано, всупереч чинному законодавству, особа яка посвідчувала заповіт не встановила особу заповідача та її дієздатність.

У звязку із недійсністю заповіту, просила також визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину видані відповідно до заповіту.

Позивач та її представник ОСОБА_8 у судовому засіданні доводи позову підтримали та просили позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_9 проти позову заперечував з тих підстав, що він є необґрунтованим та безпідставним.

Відповідач ОСОБА_4 позов також не визнала, пояснивши що на час складання заповіту заповідач усвідомлював значення своїх дій та висловив свою справжню волю.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що 06 листопада 2006 року помер ОСОБА_6, який проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

25 жовтня 2006 року ОСОБА_6 склав заповіт, посвідчений керуючим справами виконкому Великодимерської селищної ради ОСОБА_10, зареєстрований в реєстрі за №258, де все своє майно заповідав сину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Спадкоємцями по закону після смерті ОСОБА_6 є його мати ОСОБА_3, дружина ОСОБА_4 та діти: ОСОБА_5, ОСОБА_11 та ОСОБА_12.

Із спадкової справи №1072 до майна померлого ОСОБА_6 вбачається, що спадщину прийняли ОСОБА_5, отримавши свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 квітня 2008 року на 9/10 часток 1/2 частини житлового будинку за адресою: Київська область, Броварський район, с. Велика Димерка, вул. Бобрицька №99, 9/10 часток 1/2 частини автомобіля ВАЗ 2101 та на 9/10 часток 1/2 частини житлового будинку за адресою: Київська область, Броварський район, с. Велика Димерка, вул. Бобрицька №101 та ОСОБА_3, отримавши свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/10 частку 1/2 частини житлового будинку за адресою: Київська область, Броварський район, с. Велика Димерка, вул.. Бобрицька №101, на 1/10 частку 1/2 частини автомобіля ВАЗ 2101 та на 1/10 частку 1/2 частини житлового будинку за адресою: Київська область, Броварський район, с. Велика Димерка, вул. Бобрицька №99.

ОСОБА_13 посмертної судово-психіатричної експертизи №286 від 15.10.2009 року, зроблено висновок про те, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, за життя на психічне захворювання не страждав, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра не перебував. В період підписання заповіту 25.10.2006 року психічних розладів у ОСОБА_6 не відмічалось, що підтверджується даними медичної документації та показами свідків. Тому, в період підписання заповіту, 25.10.2006 року він міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Позивач, посилаючись на норми чинного цивільного законодавства, вважає, що заповіт є недійсним, оскільки посвідчений із порушенням вимог чинного законодавства щодо його форми та порядку посвідчення.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши зібрані докази по справі та надавши їм обєктивну оцінку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

ОСОБА_13 із ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Пункт 2 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №22/5 від 25.08.1994 року передбачає, що нотаріальні дії у виконавчих комітетах сільських селищних, міських Рад народних депутатів вчиняють посадові особи, на яких за рішенням виконавчого комітету відповідної ради народних депутатів покладено вчинення цих дій.

Рішенням виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області за №185 від 26 грудня 2003 року уповноважено ОСОБА_10, секретаря виконавчого комітету Великодимерської селищної ради на вчинення нотаріальних дій у межах, визначених чинним законодавством України.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 пояснила, що заповіт посвідчувався вдома і для цього приїжджав ОСОБА_10 25 жовтня 2006 року, однак у заповіті не відображено даний факт.

Із заповіту вбачається, що під час складання заповіту керуючим справами виконкому Великодимерської селищної ради ОСОБА_10 було перевірено дієздатність ОСОБА_6 та засвідчено його особистий підпис на заповіті, про що свідчить посвідчувальний напис. Тому суд вважає, що ОСОБА_6, як дієздатна особа, повністю розуміючи значення своїх дій та змісту заповіту, особисто прочитавши та підписавши його, вільно виявив свою волю щодо спадкоємців свого майна. Доказів протилежного позивач суду не надав.

За таких обставин, враховуючи, що спадкодавець та спадкоємець порушень закону не допускали, а самі по собі упущення в роботі посадової особи, який не зазначив повну адресу місяця посвідчення заповіту і причину його складання на дому та сформулювавши посвідчувальний напис дещо відмінно від передбаченого, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів, тексту посвідчувального напису, не може бути достатньою підставою для визнання заповіту недійсним, оскільки ці обставини не впливають на волевиявлення заповідача.

При цьому суд також враховує, що позивачем не надано доказів, які б обєктивно свідчили, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, а тому з наведених підстав суд відмовляє в задоволенні позову в частині визнання заповіту недійсним та відповідно є безпідставними та необґрунтованими вимоги про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними, у задоволенні яких також слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1224, 1247, 1257 ЦК України, ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у зазначений вище строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М. Петришин