РІШЕННЯ

іменем України

15 вересня 2010р. м.Харків

Фрунзенський районний суд м.Харкова: у складі - головуючого судді Бабкової Т.В., при секретарі - Ляшенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Головного фінансового управління Харківської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди , завданої установі,-

ВСТАНОВИВ:

Головне фінансове управління Харківської обласної державної адміністрації ( далі Управління ) звернулося до суду із вищезазначеним позовом. Посилалося, що 13.06.2006р. з вини водія Управління ОСОБА_1 сталася ДТП , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль позивача «Шкода Октавія» державний номер НОМЕР_1. За вчинення адміністративного правопорушення водія ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності. У позові зазначається, що відповідачу ОСОБА_1 , який працював в Управлінні з 20.03.2006р. водієм , вказаний автомобіль був переданий згідно з наказом № 32 від 20.03.2006р., крім того з відповідачем було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно до якого він прийняв на себе обовязок за ввірені йому матеріальні цінності Управління. Внаслідок ДТП автомобілю «Шкода Октавія» державний номер НОМЕР_1 завдано шкоди на суму

24415,20грн., з яких 8136,64 грн. Управлінню було відшкодовано за рахунок страхових виплат HACK «Оранта». На підставі наведеного, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління решту суми завданої шкоди через пошкодження автомобілю «Шкода Октавія» державний номер НОМЕР_1 у розмірі 16278,56 грн.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала. Надала письмові пояснення по справі, в яких зазначила, що відповідно до п. 6.7 Інструкції з обліку необоротних активів бюджетних установ, затвердженої наказом Державного казначейства України від 17.07.2000р. №64,

необоротні активи повинні перебувати на відповідальному зберіганні у матеріально відповідальних осіб , які призначаються наказом керівника установи , з посадовими особами , які відповідають за збереження необоротних активів , укладається письмовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. На підставі наведеного з водієм ОСОБА_1 було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність , а тому він відповідає за таку матеріальну цінність, як автомобіль, що переданий йому у відання. При цьому відповідно до ст.130 КЗпП України таку відповідальність ОСОБА_1 повинен нести незалежно від притягнення його до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Відповідач проти позову заперечував. Пояснив, що з постанови по справі про адміністративне правопорушення від 27.08.2009р. вбачається, що його вини в настанні події ДТП не має, а тому немає правових підстав для покладення на нього обовязку по відшкодуванню шкоди, завданої Управлінню через пошкодження автомобілю.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Судовим розглядом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до наказу №22-0 від 17.03.2006р. ОСОБА_1 було прийнято на посаду водія відділу господарського забезпечення Головного фінансового управління Харківської обласної державної адміністрації (а.с.17).

На підставі наказу № 32 від 20.03.2006р. у відання ОСОБА_1 був переданий автомобіль «Шкода Октавія» державний номер НОМЕР_1 , що належить Управлінню на праві власності (а.с. 18,19,21-30).

Судовим розглядом встановлено, що 13 червня 2006р. приблизно о 17 год. 40 хв. , на 346 км автодороги Київ - Харків , під час виконання водієм ОСОБА_1 трудових обовязків по завданню Управління, сталася ДТП за участю автомобілю «Шкода Октавія» державний номер НОМЕР_1.

На підтвердження того , що автомобілю «Шкода Октавія» державний номер 100- 72 ХА в наслідок зазначеної ДТП було завдано матеріальної шкоди з боку позивача надано звіт дослідження спеціаліста-автотоварознавця від 24.07.2006р. № 27-105, згідно з яким розмір збитку складає 17475,60 грн. (а.с.35-39)

Крім того , позивач посилається на те, що згідно з умовами договору №17 від 12.07.2006р. з Повним товариством «Фаетон»: Владимиров, Барнаш» на ремонт автомобілю «Шкода Октавія» державний номер НОМЕР_1 Управлінням було витрачено

24415,20грн. , з яких в подальшому були відшкодовані Національною акціонерною страховою компанією «Оранта» 8136,64 грн.(а.с.40-50). За таких обставин Управління наполягає на відшкодуванні ОСОБА_1 16278,56 грн. (24415,20-8136,64)

Згідно з положеннями ст.130, 132 КЗпП України встановлено загальні підстави матеріальної відповідальності працівників. Із змісту зазначених норм випливає, що матеріальна відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні працівниками трудових обовязків, може бути покладена на працівників лише у випадку , якщо така шкода настала внаслідок порушення покладених на працівників трудових обовязків, тобто якщо шкода була заподіяна з вини працівників.

За загальним правилом працівники несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність більш середнього заробітку допускається лише у випадках , зазначених законодавством, зокрема ст.134 КЗпП України.

Звертаючись із вимогами про покладення на ОСОБА_1 матеріальної відповідальності по відшкодуванню шкоди , завданої Управлінню, у повному обсязі позивач посилається на те, що така шкода була завдана з вини ОСОБА_1, а крім того з ним було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.

Судовим розглядом встановлено, що в звязку з настанням події ДТП працівниками ДАІ відносно водія ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол за ст.124 КУпАП. З матеріалів справи про адміністративне правопорушення № 3-2244/09 встановлено , що ОСОБА_1 свою вину в настанні події ДТП заперечував , пояснював . що 13.06.2007р. він рухався на автомобілі «Шкода Октавія» державний номер НОМЕР_1 по автодорозі Київ-Харків у напрямку Києва за швидкістю приблизно 60 км/год, дорожнє покриття було мокре, йшов дощ з градом, видимість була погана , за такої дорожньої обстановки , з урахуванням погодних умов , він виконував вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху України, для чого обрав у встановлених межах безпечну швидкість руху. В районі населеного пункту Копили у зустрічному напрямку доавтомобілю «Шкода Октавія» державний номер НОМЕР_1 рухався автомобіль «Газель» зі швидкістю 70-75 км/год , який почав виконувати маневр обгону іномарки через суцільну смугу розмітки, рухаючись на зустріч автомобілю ОСОБА_1 по смузі його руху. Щоб уникнути зіткнення з автомобілем «Газель» ОСОБА_1 Є,В. прийняв праворуч і застосував гальмування , після чого його автомобіль зїхав правою стороною обома колесами з твердого покриття на узбіччя - мокру землю , через це став некерованим , його стало заносити та крутити , він зїхав в кювет біля жилих будинків , зіткнувся задньою частиною з огорожею. Водій автомобілю «Газель», який створив аварійну ситуацію, не знижуючи швидкості, зник.

За наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення 27 серпня 2009р. Фрунзенським районним судом м.Харкова було винесено постанову , в якій зазначено, що через відсутність доказів, які б підтверджували чи спростовували наявність в діях ОСОБА_1 порушень Правил дорожнього руху України, не було доведено наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУоАП. В звязку зі спливом строків притягнення до адміністративної відповідальності провадження по справі було закрито.

Відповідно до положень ст. 138 КЗпП україни обовязок доводити наявність підстав для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду , покладається на власника або уповноважений їм орган.

Інших доказів, які б беззаперечно стверджували, що настання події ДТП , а як слід і завдання шкоди Управлінню , сталося через винні дії відповідача ОСОБА_1, під час розгляду цивільної справи суду також надано не було.

Крім того , ст. 135-1 КЗпП України встановлено можливість укладення письмових договорів про повну матеріальну відповідальність лише з

працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають

посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або

застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей, і за умови , якщо таки посади та роботи містяться у переліку , затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Можливість укладання договору про повну матеріальну відповідальність з водіями транспортних Переліком посад та робіт, затверджених Держкомпраці СРСР та Секретаріату ВЦСПС від 28.12.1977р., який продовжує діяти в України і до наступного часу, не передбачена.

Крім того , за своїми функціональними особливостями , робота водія транспортного засобу, не може бути віднесена до такої , що безпосередньо зв'язана із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або

застосуванням у процесі виробництва переданих працівнику цінностей.

За таких обставин посилання представника позивача на правомірність укладення договір про повну матеріальну відповідальність з водіями транспортних засобів на підставі Інструкції з обліку необоротних активів бюджетних установ, затвердженої

наказом Державного казначейства України від 17.07.2000р. №64, суд вважає

безпідставним та таким, що суперечить вимогам КЗпП України. Крім того, приймає до уваги, що положеннями вказаної Інструкції передбачена можливість укладення договір такого роду лише з посадовими особами , які відповідають за збереження необоротних активів, до яких посада водія не відноситься.

На підставі викладеного , керуючись ст.208, 209, 212, 213,214,215 ЦПК України , ст.ст. 130, 132,133, 134, 135-1 ,138 КЗпП України, суд-

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги Головного фінансового управління Харківської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди , завданої установі - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області на рішення суду подається через Фрунзенський районний суд м.Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя