Ленінський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 2-646/2010
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2010 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого: судді Дубини Л.А.

при секретарі: Кривицькій К.Л.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики, -

у с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому вказує, що 30.12.2008 позичив відповідачці 15000 грн., які та зобовязалася повернути у строк до 01.04.2009 у сумі 16500 грн., про що видала письмову розписку, але до встановленого строку гроші повернула частково у сумі 700 грн. і ухиляється від повернення всієї суми боргу. Позивач просить суд стягнути з відповідачки заборгованість у сумі 16932,30 грн., в тому числі 15800 грн. основного боргу, 356,07 грн. втрати від інфляції, 236,23 грн. - 3% річних за прострочку виконання зобовязання, а крім того, просить стягнути за спричинену моральну шкоду 2000 грн., за оплату послуг адвоката 3000 грн., понесені судові витрати.

Позивач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просить їх задовольнити.

Відповідач про час і місце судового розгляду була повідомлена належним чином, у судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила, з заявою про розгляд справи у її відсутність до суду не зверталася, заперечень на позов не надала.

Зі згоди позивача суд у порядку ст. 224-226 ЦПК України ухвалює у справі заочне рішення.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ст.. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Судом установлено, що позивач 30.12.2008 позичив відповідачці 15000 грн., які та зобовязалася повернути у строк до 01.04.2009 у сумі 165000 грн., про що видала письмову розписку.

Дії сторін у справі відповідають вимогам норм цивільного законодавства, зокрема, ст. 1047 ЦК України, згідно якої договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Ст. 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. ст.. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ст. 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання не звільняє сторону від відповідальності за порушення зобовязання.

Відповідно до ст.. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Судом установлено, що позичальник належним чином не виконує прийнятих на себе зобовязань і не повернула позивачу позичені кошти у встановлений термін у повному обсязі, а повернула лише 700 грн. .

Згідно ст.. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, яка передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за період з 01.04.2009 до 26.09.2009 (до дня звернення до суду) прострочка складає 180 днів, а отже 3% річних за прострочку виконання зобовязання становлять 236,23 грн.

Сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення з 01.04.2009 до 26.09.2009 (до дня звернення до суду) складає 356,07 грн.

Таким чином, загальний розмір заборгованості складає 16392,30 грн.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги в частині стягнення суми боргу є законними та обґрунтованими, тому підлягають задоволенню у повному обсязі і на користь позивача підлягають стягненню з відповідачки 16932,30 грн., в тому числі 15800 грн. основного боргу, 356,07 грн. втрати від інфляції, 236,23 грн. - 3% річних за прострочку виконання зобовязання.

Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то позивач обґрунтовує їх ст.. 22 ЦК України, але даною нормою закону передбачено можливість у разі порушення цивільного права особи відшкодувати збитки, і дає визначення збиткам.

Ст. 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди внаслідок порушення її права, і визначає в чому полягає моральна шкода.

Позивач не обгрунтував і не надав суду належних доказів заподіяння йому моральної шкоди, відповідно до вимог ст.. 60 ЦПК України, а тому суд приходить до висновку, про безпідставність заявлених позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди.

Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд прийшов до висновку про обґрунтованість і законність позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення суми боргу 16932,30 грн., то на його користь підлягають стягненню понесені судові витрати на оплату судового збору у сумі 163,92 грн. та оплату ІТЗ - 120 грн.. Крім того, на користь позивача підлягають стягненню 140 грн. за поміщення оголошення у ЗМІ про виклик відповідачки до суду

Позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди судом визнано необґрунтованими, тому витрати на оплату судового збору позивачу не компенсуються.

Згідно ст.. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Позивач просить стягнути на його користь понесені витрати на оплату правової допомоги у сумі 3000 грн., разом з тим, суду не представлено розрахунку цих витрат, і тому суд вважає за необхідне позовні вимоги в цій частині задовольнити частково і стягнути на користь позивача 500 грн.

Таким чином, сума с удових витрат , яка підлягає стягненню на користь позивача становить 923,92 грн.

В іншій частині позову необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 169. 212, 213, 224-226 ЦПК України, ст. ст.525,526,615,625,629,1046,1047,1049,1050 ЦК України, суд, -

В и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у сумі 16932,30 грн., в тому числі 15800 грн. основного боргу, 356,07 грн. втрати від інфляції, 236,23 грн. - 3% річних за прострочку виконання зобовязання, а також судові витрати у сумі 923,92 грн., а всього 17316,22 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: