Справа № 2-1809/10р.
РІШЕННЯ

Іменем України

10.09.2010 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Журавського В.В.

при секретарі Хутінаєвій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Відкрите акціонерне товариство Українська страхова компанія «Гарант-АВТО» в особі Центральної дирекції страхування УСК «Гарант-АВТО», - про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих ДТП, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувсь до суду з зазначеним позовом, в якому посилається на те, що 20.07.2005 року о 13 год. 15 хв. в м. Борисполі по вул. К. Шлях відповідач ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Шкода», д.н.з. 802 67 КН, який належить ОСОБА_3, допустив на нього наїзд, чим спричинив тілесні ушкодження, завдавши матеріальних збитків на суму 1946 грн. 91 коп. та спричинивши моральну шкоду, яку він оцінює в 9000 грн. 00 коп..

Відповідач в добровільному порядку не відшкодовує матеріальні збитки та моральну шкоду. Тому, він (позивач) просить стягнути з відповідача на свою користь завдані матеріальні збитки та моральну шкоду.

Справа в судах розглядалась неодноразово.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі з огляду на спричинені пошкодження, стягнувши з відповідача матеріальні збитки та моральну шкоду.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечив та пояснив, що під час ДТП позивач перебував у стані сильного алкогольного спяніння, крім того, він добровільно надавав кошти позивачу на лікування.

Представник третьої особи ОСОБА_5 в суді також просила відмовити в задоволенні позову, підтвердивши пояснення відповідача.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Встановлено, що 20.07.2005 року о 13 год. 15 хв. в м. Борисполі по вул. К. Шлях відповідач ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Шкода», д.н.з. 802 67 КН, який належить ОСОБА_3, допустив наїзд на позивача ОСОБА_1, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку, перелому потиличної кістки ліворуч, забою грудної клітини, перелому 2-8 ребер зліва, обширні рани тулуба, рвані рани голови, що підтверджується постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 18.04.2006 року.

За весь час лікування позивач був вимушений купляти ліки за власні кошти, витративши 1576 грн. 91 коп., що підтверджується чеками, а також було пошкоджено велосипед вартістю 370 грн. 00 коп., а всього завдано матеріальних збитків на суму 1946 грн. 91 коп..

У відповідності з ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

При цьому, відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 (з наступними змінами) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Як передбачено ч.5 ст.1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Тобто, в даних правовідносинах цивільна відповідальність покладається на заподіювача шкоди незалежно від вини.

Доказів, які свідчили б, що шкода позивачу була заподіяна внаслідок непереборної сили або умислу позивача судом не встановлено.

На момент ДТП автомобілем «Шкода», д.н.з. 802 67 КН, який належить ОСОБА_3, відповідач, з чиєї вини і сталася дорожньо-транспортна пригода, керував на підставі доручення власника, а тому завдані матеріальні збитки в розмірі 1946 грн. 91 коп. необхідно стягнути з нього.

Разом з тим, як вбачається з розписок та квитанцій (а.с.34-38), відповідачем добровільно надавались кошти позивачу на лікування на загальну суму 2209 грн. 61 коп.. Тому матеріальні збитки відшкодовані в повному обсязі.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Незалежно від вини фізичної особи відшкодовується завдана нею і моральна шкода, в тому числі ушкодженням здоров я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (ч.2 ст.1167 ЦК України).

Внаслідок ДТП позивачу було завдано також моральної шкоди, так як порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, так як він змушений був витратити багато часу на лікування, страждати від отриманих травм на протязі тривалого часу, не міг відчувати в повній мірі повсякденні радощі життя, нормально спілкуватися з оточуючими його людьми, що створювало в його душі суттєвий дискомфорт, це вплинуло на його настрій та самопочуття.

Разом з тим, заявлений позивачем розмір компенсації завданої моральної шкоди, суд вважає завищеним і виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, оскільки значних вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках не наступило.

Тому, компенсацію моральної шкоди в сумі 2000 грн. 00 коп. суд вважає достатньою для відновлення його нормальних життєвих звязків та організації свого життя.

З відповідача на користь позивача підлягають стягненню пропорційно до задоволених вимог та підтверджені документально судовий збір в розмірі 8 грн. 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. 00 коп., сплачені останнім при подачі позову.

З урахуванням наведеного, на підставі п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 (з наступними змінами) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», ст.ст.1167, 1187 ЦК України, ст.ст.10, 57, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (адреса: 08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Калова, 6) 2000 грн. 00 коп. моральної шкоди, а також судовий збір в сумі 8 грн. 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. 00 коп., - а всього 2038 грн. (дві тисячі тридцять вісім) гривень 50 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд Київської області до апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський