Яготинський районний суд Київської області
Справа № 2-613/09, 2-18/10.
РІШЕННЯ

іменем України

28 липня 2010 року Яготинський районний суд

Київської області, в складі;

Головуючого судді Карпович В.Д.

При секретарі Сидоренко Я.Г.

З участю представника позивача - адвоката ОСОБА_1

Представника відповідачів ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготині, справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_3 / ОСОБА_4 / ОСОБА_5 та ОСОБА_6, про визнання частково не дійсним договору дарування, витребування частини будинку та визнання права власності на частину майна та зустрічний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в здійсненні права власності та виселення.

Встановив:

В позові до суду позивач вказав, що з відповідачкою він перебував в шлюбі із червня 1997 року по серпень 1999 року. Під час шлюбу вони в листопаді 1997 року за його особисті кошти придбали квартиру за № 58 по бульвару Л. Бикова 5 в м. Києві. Проживаючи в будинку за № 12 по провулку Вільному в м. Яготині, належний до шлюбу відповідачці, він своєю працею за власні кошти значно збільшив його вартість шляхом проведення капітального ремонту та переобладнання будинку. Після розлучення, він продовжує проживати в даному буднику спільно із відповідачкою.

Просив, визнати за ним право власності на ? частину будинку за № 12 по перевулку Вільному в м. Яготині та на ? частину квартири за № 58 по бульвару Л. Бикова 5 в м. Києві.

В зустрічному позові, відповідач ОСОБА_6 вказав, що відповідно до договору дарування від 16.08. 2006 року, укладеного між ним та його матірю ОСОБА_4. він є власником будинку за № 12 по перевулку Вільному в м. Яготині. В даному будинку на даний час на незаконних підставах проживає ОСОБА_3, із за чого він, та члени його родини не можуть належним чином користуватися даним будинком. На неодноразові його звернення та прохання звільнити будинок, ОСОБА_3 не реагує.

Просив, зобовязати ОСОБА_3 не чинити йому перешкоди в користуванні будинком за № 12 по перевулку Вільному в м. Яготині, та виселити ОСОБА_3 з

даного будинку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 підтримавши свої позовні вимоги збільшив їх, та просив; визнати частково не дійсним договір дарування будинку за № 12 по провулку Вільному в м. Яготині від 16.08. 2006 року, витребувати від ОСОБА_6 ? частину будинку за № 12 по пров. Вільному в м. Яготині, визнати за ним право власності на ? частину будинку за № 12 по пров. Вільному в м. Яготині, та ? частину квартири за № 58 по бульвару Л. Бикова 5 в м. Києві, а також; визнати за ним право власності на ? частину автомобіля марки „Опель- Кадет 1984 року випуску, червоного кольору, зареєстрованого в МРЕВ-5 м. Києва, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу КІС № 329555, придбаного ними під час шлюбу. Зустрічний позов ОСОБА_6 до себе, не визнав

Відповідачка ОСОБА_7 / ОСОБА_4 / позов не визнала. Представник відповідача ОСОБА_6 позов ОСОБА_3 не визнала, зустрічний позов ОСОБА_6 підтримала.

Із показів позивача ОСОБА_3 видно, що у віці 56 років він 25.06. 1997 року зареєстрував повторний шлюб із відповідачкою ОСОБА_4 Будучи власником двох житлових будинку / в с. Воронівщина Яготинського району та по вул.. Пушкіна 59 в м. Яготині / вони на прохання відповідачки стали проживати в її „ старому будинку за № 12 по перевулку Вільному в м. Яготині. Так як роботи в м. Яготині не було, то відповідачка запропонувала йому продати його два будинки і на ці кошти придбати квартиру в м. Києві. Через деякий час, він продав свої будинки; будинок в с. Воронівщина продав за 4 тисячі доларів США, / а.с. 15 / а будинок за № 59 по вул.. Пушкіна в м. Яготині за 10 тисяч доларів. / а.с. 102 / Ці кошти він передав відповідачці, на ці кошти відповідно до договору купівлі продажу від 8.листопада 1997 року, придбала квартиру за № 58 по бульвару Л. Бикова 5 в м. Києві, як йому стало відомо від неї, за 13 тисяч доларів США, при цьому оформивши придбану квартиру на себе..

Так як будинок за № 12 по перевулку Вільному в якому вони проживали був „ старий, та знаходився в занедбаному стані, то він з травня 1998 року почав проводити „ капітальний „ його ремонт. В травні 1998 року він з допомогою ОСОБА_8 та ОСОБА_9 розібрали стару веранду та розширили фундамент. В цьому ж році поставив новий паркан із плоского шифера. Будівництво веранди закінчив в 1999 році. В цьому ж році він замість ями розміром 1,5 на 1,5 метри яка служила колишнім власникам за погріб, розширив погріб до трьох квадратних метрів та поставивши шийку побудував вхідний погріб. В цьому ж році поставив фундамент під гараж, на осінь поставив верх та укрив шифером з допомогою ОСОБА_9 та ОСОБА_8. В 2000 році в приміщенні нової веранди відділивши перегородкою зробив ванну кімнату, та провів до будинку каналізацію. В 2008 році за свої кошти в розмірі 1500 гривен провів в будинок воду.

Ремонтні роботи він проводив за власні кошти, так як працюючи на той час начальником дільниці Яготинського цукрового заводу, їм заробітну плату видавали будівельними матеріалами / цеглою, цементом, піском, шифером, лісом, / а саме; - кому що необхідно.

В січні 1999 року, відповідачка запропонувала йому розірвати їх шлюб мотивуючи тим, що це необхідно зробити формально, але вони будуть продовжувати проживати однією сімєю в цивільному шлюбі, та пообіцяла через місяць поновити їх шлюб, на що він погодився. 28 січня 1999 року між ними було розірвано шлюб. Проте вони продовжували проживати однією сімєю в будинку за № 12 по перевулку. Вільному в м. Яготині

Через місяць він нагадав їй про її обіцянку про поновлення шлюбу, але вона сказала що необхідно з цим почекати до „узаконення самовільних будівель а саме; веранди, гаража, та погреба та приватизації земельної ділянки за цією ж адресою, та пообіцяла після цього, оформити будинок за № 12 по провулку Вільному на нього.

В 2005 році, самовільні будови були „узаконено, а наступного року була приватизована земельна ділянка по провулку Вільному 12 в м. Яготині. Проте, і після цього, відповідачка не оформила на нього даний будинок.

До серпня 2009 року вони проживали спільно в даному будинку, та вели спільне господарство обробляючи при цьому земельну ділянку на якій знаходиться будинок.. Відповідачка періодично їздила в Київ, де проживала в їх квартирі в м. Києві.

В серпні 2009 року, / на день Незалежності / йому стало відомо від сина відповідачки ОСОБА_6, про те, що власником даного будинку відповідно до договору дарування є він, а тому пропонував йому звільнити його будинок.

На даний час він має вік 68 років, та залишився без житла.

В 1997 році, під час шлюбу із відповідачкою він продав свій автомобіль марки „ ВАЗ 2101 „ за 13 тисяч доларів США. До цих коштів, його дружина ОСОБА_4 добавила 1200 доларів США, і за ці кошти вони в тому ж році придбали на ринку в м. Києві автомобіль марки „ Опель Кадет 1984 року випуску, червоного кольору, який зареєстрували в МРЕВ -5 м. Києва на ОСОБА_4. Він був вписаний в свідоцтво про реєстрацію автомобіля, як особа яка має право керувати даним автомобілем. В серпні 2002 року, вони зняли даний автомобіль з обліку та поставили на тимчасовий облік в ОСОБА_10 МРЕВ, про що на його ім.я було видано тимчасовий талон.

Із показів відповідачки ОСОБА_3 /ОСОБА_4 / Н.П. видно, що будинок за № 12 по пер. Вільному в м. Яготині було придбано нею в 1996 році, до реєстрації шлюбу із ОСОБА_3. будинок був „ убогий „ було страшно зайти на подвіря. Квартира в м. Києві була придбана нею в 1997 року за 13 тисяч доларів США за власні її кошти. Ремонтні роботи та перебудови будинку за № 12 по перевулку Вільному в м. Яготині, проводились нею та найманими нею працівниками на протязі 2000- 2003 років. ОСОБА_3 наймав працівників для проведення ремонтних робіт, за її кошти. За цей період була побудована нова веранда - вдвічі більша за попередню, в якій розміщена ванна кімната, побудований гараж, вхідний погріб, поміняли опалення, провели в будинок воду, телефон, поставили новий паркан, перекрили будинок із новою верандою.

Довідки про придбання будівельних матеріалів, вона взяла під час розгляду справи в суді. Проте, що ОСОБА_3 продав під час їх шлюбу два будинки, їй стало відомо лише в 2000 році. Де він дів гроші за продані будинки, їй не відомо. ОСОБА_3 проживав та проживає в її будинку на правах сторожа.

Відповідно до договору дарування від 16.08. 2006 року, власником спірного будинку за № 12 по перев. Вільному, є її син ОСОБА_6, який має намір виселити ОСОБА_3 з даного будинку, так як останній проживає в будинку на незаконній підставі. Проте, що будинок в якому проживає ОСОБА_3 вона подарувала сину, ОСОБА_3 було відомо в день оформлення даного договору від її сина.

В 1997 році, вони під час шлюбу за спільні кошти придбали автомобіль „ Опель Кадет, 1984 року випуску, червоного кольору, який оформили на неї.

Із показів представника відповідача ОСОБА_6 видно, що відповідно до договору дарування від 16.08. 2006 року., ОСОБА_6 є власником житлового будинку за № 12 по провулку Вільному в м. Яготині, в якому на незаконних підставах проживає ОСОБА_3, та якого власник будинку має намір виселити із свого будинку.

Із показів свідка ОСОБА_9 видно, що із ОСОБА_3 він знайомий із 1985 року, так як разом працювали на Яготинському цукровому заводі, останній працював начальником транспортного відділу. В 1996 році його дружина будучи власником будинку за № 12 по пров. Вільному в м. Яготині, продала його ОСОБА_4 / відповідачці по справі / Даний будинок був старий, не було погреба, сарая, гаража та паркану. Після того як в даному будинку став проживати ОСОБА_3, то останній став проводити капітальний ремонт будинку. Розваляв до фундаменту стару веранду, розширивши фундамент площею в два рази більше та побудував нову веранду, в якій влаштував ванну кімнату, побудував вхідний погреб, з нуля побудував гараж із цегли. В будинку повністю переробив опалення, провів каналізацію та телефон. Він особисто в 1997, 1998 роках на прохання позивача допомагав останньому в перевезенні будівельних матеріалів та будівництві веранди. Коштів йому за це ОСОБА_3 не платив, але пізніше відробляв на будівництві його будинку. Будівельні матеріали позивач виписував на виробництві за місцем роботи, які йому видавали в рахунок заробітної плати. В 2008 році, він на прохання ОСОБА_3 ставив перегородку /стіну / в приміщенні ново побудованої веранди, таким чином виділяючи прихожу від приміщення веранди. Відносини між сторонами були добрі. Відповідачка його пригощала та вони разом із ОСОБА_3 сиділи за столом.

Проте, що сторони по справі розлучені, йому стало відомо лише цього року, але на протязі цього літа він постійно бачив відповідачку на подвірї господарства по пров. Вільному 12 в м. Яготині. Він заходив до них, спілкувався, остання займалась консервуванням овочів, при цьому був присутній позивач, і у нього навіть не могли виникнути сумніви в тому, що сторони розірвали шлюб. Останній раз він її бачив на подвірї вказаного господарства в останню суботу, а саме; 10 жовтня 2009 року.

Із показів свідка ОСОБА_8 видно, що він знайомий із позивачем із кінця 1980 року, так як разом працювали на „ Яготинському цукровому заводі. На протязі 1997. 1998 років, він на прохання позивача допомагав останньому в перевезенні будівельних матеріалів на господарство по пров. Вільному 12 в м. Яготині. Приймав участь в будівництві веранди в якості каменщика яка була побудована на місці старої та збільшена була вдвічі. Веранду побудували розміром 4 на 5 метрів. Допомагав в укритті веранди. В приміщенні веранди він особисто побудував ванну кімнату встановлював ванну.

Під веранду будували новий фундамент розміром 5 на 4 метри.. Будівництвом займались по вихідним дням, іноді в буденні дні. Будівельні матеріали позивач виписував за місцем роботи в рахунок заробітної плати.. Позивач пізніше відпрацьовував йому на будівництві будинку який знаходиться поруч із будинком за № 12 по провулку Вільному в м. Яготині сторін. Відповідачка не мала ніякого відношення до будівництва, вона іноді приїздила із м. Києва на вихідні.

Про те, що сторони розлучилися, йому стало відомо лише влітку 2009 року. Останній раз відповідачку він бачив на господарстві по пров. Вільному 12 в серпні 2009 року. На Новий 2008 та 2009 роки, він із дружиною ходили „ засівати до ОСОБА_3, їх зустрічала та пригощала ОСОБА_11 / відповідачка / , потім останні приходили до них в гості, і в них не було навіть сумніву проте, що сторони по справі розлучені, та те що між ними існують неприязні відносини.

Із показів свідка ОСОБА_12- приватного підприємця видно, що дійсно в 1998- 2000 роках, ОСОБА_3 придбав у нього на складі будівельні матеріали. За придбане розраховувався останній. Місяців два назад, до нього підійшла відповідачка ОСОБА_4, на прохання якої він видав копію накладну про придбання нею в 2000 році будівельних матеріалів. Якби він знав, що дану накладну їй необхідно було до суду, то він би цього не зробив, так як будівельні матеріали були придбані ОСОБА_3

Із показів свідка ОСОБА_13 / дружини свідка ОСОБА_8 / видно, що вони проживають по сусідству із сторонами по справі.. Із позивачем ОСОБА_3 вона знайома на протязі близько 20 років. Із відповідачкою вона знайома з часу одруження останньої із ОСОБА_3 Між сторонами по справі завжди були добрі шлюбні відносини. Вона з чоловіком 1 січня 2009 року приходили до них „засівати- вітати з новим роком. Сиділи за столом, відповідачка пригощала їх. Після цього, всі разом пішли до них додому продовжувати свято.. Проте, що сторони розлучені, їй стало відомо влітку цього року від чоловіка. Проте, вона цьому не вірила, так як бачила відповідачку постійно вдома по провулку Вільному 12.

Із показів свідка ОСОБА_14В./ дані ним в судовому засіданні 27.11. 2009 року / видно, що дійсно що в листопаді 1997 року він купив у ОСОБА_3 житловий будинок з господарськими спорудами за 10 тисяч доларів США. Проте, дану угоду оформили договором дарування від 5.11. 1997 року. / а.с. 102 /. Він не повязаний із ОСОБА_3 ніякими родинними відносинами, а тому підстав для дарування йому будинку у ОСОБА_3 не має.

В судовому засіданні встановлено, що сторони в період з 1997 по 1999 рр. перебували в зареєстрованому шлюбі, а з 1999 по 2009 рр перебували в фактичних шлюбних відносинах. За період перебування в шлюбі сторонами була придбана квартира в АДРЕСА_1, яка відповідно до ст. 22, 28, 29 КпШС є спільним майном подружжя.

З матеріалів справи також вбачається, що як під час перебування в шлюбних, так і під час перебування в фактичних шлюбних відносинах сторонами був проведений ряд будівельних робіт, які значно збільшили вартість спільного будинку по пров.. Вільному, 12

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12 червня 1998 р. № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю України» судам слід мати на увазі, що правила ст..22, 28, 29 КпШС не застосовується до спорів про поділ майна осіб, які живуть однією сімєю, але не перебувають у зареєстрованому шлюбі. Такі спори мають вирішуватися згідно з п. 1 ст. 17 Закону від 7 лютого 1991 року № 697 XII «Про власність», відповідних норм ЦК 1963 р. з урахуванням розяснень до них Пленумом Верховного Суду України в п. 5 Постанови від 22 грудня 1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності».

При вирішенні спору щодо майна, набутого в період незареєстрованих шлюбних відносин, суд вважає за необхідне застосувати норми цивільного законодавства, які регулюють спільну часткову власність. Зокрема частка в майні цих осіб повинна визначатися в разі спору залежно від ступеня участі кожного з них у його набутті.

Відповідно до ст.. 17 Закону України «Про власність», який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин, майно придбане внаслідок спільної праці членів сімї , є їх спільною сумісною власністю , якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Відповідно до п. 1 ст. 17 Закону «Про власність», який діяв на час придбання майна, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сімї, є їх спільною сумісною власністю при доведенні факту створення спільної сумісної власності членів сімї.

Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної власності визначається з урахуванням ступеня його трудової участі, а за відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою, частки визначаються рівними.

В судовому засіданні ні позивач, ні відповідач не навели переконливих доказів, що участь когось з них у збільшенні вартості спільного будинку була більшою або меншою. Це дає підстави суду вважати, що їх частки є рівними.

З висновку судово будівельної експертизи, а також з показів експерта ОСОБА_15 допитаної в судовому засіданні вбачається, що вартість спільного будинку за час перебування сторін у сімейних відносинах збільшилась на 50%. Тобто частка позивача в спільному будинку повинна складати 25% або ? даного будинку.

Суд критично відноситься до показів відповідачки ОСОБА_3 / ОСОБА_4 /, в тій частині, що після розлучення із ОСОБА_3 вони припинили спільне проживання, перестали вести спільне господарство, в них були різні бюджети, що будинок за № 12 по пров. Вільному в м. Яготині вона переобладнала за власні кошти, що ОСОБА_3 продовжує проживати в її будинку в якості охоронника будинку, так як вона майже постійно проживала в своїй квартирі в м. Києві яку придбала за власні кошти в розмірі 13 тисяч доларів США, так як її покази в цій частині спростовуються іншими доказами.

Показами свідків ОСОБА_13О, ОСОБА_12, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, а також щоденником який вела відповідачка Сидоренко / ОСОБА_4 / Н.П., в якому нею ж записано слідуюче: / а.с. 85 90 /

„ Заканчивается 2004 год. ОСОБА_16 пошол голосовать, я так думаю за Януковича, а может я ошибаюсь» .

»2005 год. Сегодня понедельник, ОСОБА_3 пошел чаевничать, встали утром, а снега по колено». « 13 сентября 2005 года. Петя ушол на работу, он без сахарного завода просто жить не может, а я постирала, убрала в квартире, и сварила очень вкусный борщ».

« Сегодня 5 ноября, воскресенье. Мы с ОСОБА_3 ездили в центр на рынок хотели посмотреть к машине колеса. Но ездили напрасно, колес не было.

« Вот мы прожили еще один 2005 год» « ОСОБА_3 купил очень хорошие покупки в старом году. Телевизор японский, утюг. Это была наша последняя покупка в 2005 году. Подключили воду в старом году 29 декабря 2005 года. Вода неплохая, но тоже есть осадок. Теперь ждем подключения телефона. Петя покушал и пошел спать, а я пишу дневник. Петя будет выходной до 10 января».

« Дожили мы в Новом году до 22.01. 2006 года. Сидим с ОСОБА_3 в доме, а на улице 25 градусов мороза. Петя играется с котом на диване, а я пишу дневник. В 14 -30 я уезжаю в г. Киев».

Дані докази підтверджують спільне проживання сторін, ведення спільного господарства.

Суд критично відноситься до показів свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 / племінницт відповідачки / в тій частині, що вони позичали кошти відповідачці на придбання квартири в м. Києві / свідок ОСОБА_17 в розмірі 5 тисяч доларів США /, так як їх покази не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні іншими доказами

Відповідно до ч. 3 ст. 5 ЦК України „ Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, які виникли з моменту набрання ним чинності.

Оскільки Сімейний кодекс України набрав чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, то поширюється на відносини, які виникли до 1.01. 2004 року.

В силу ст.. 28 Кодексу про шлюб та сімю України / в редакції 1969 року / „ В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними „

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України „ Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю України „

-„ Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясувати джерело і час придбання зазначеного майна. При цьому належить виходити з того, що відповідно до ст.. ст.. 22, 25, 27-1 КпШС України спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, яке може бути обєктом права приватної власності. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою / шлюбним контрактом / або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилась внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути ; квартири, жилі будинки ...

Суд вважає, що в судовому засіданні з достовірністю підтверджується, що квартира за № 58 по бульвару л. Бикова в м. Києві, була придбана відповідачкою за кошти отримані позивачем ОСОБА_3 від продажу двох будинків в с. Воронівщина Яготинського району та в м. Яготині по вул.. Пушкіна 59. Докази, про те. Що дана квартира була придбана за кошти відповідачки, останньою до суду надано не було.

Суд вважає, що цінність будинку за № 12 по пров. Вільному в м. Яготині, істотно збільшилась за рахунок трудових та грошових затрат позивача ОСОБА_3, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні. Дані обставини відповідачкою в судовому засіданні не спростовано.

Суд також вважає, що автомобіль придбаний сторонами під час шлюбу, є їх спільною власністю.

Відповідно до ст.. 17 Закону України „ Про власність, який діяв на момент виникнення правовідносин між сторонами „ ОСОБА_12, придбане внаслідок спільної праці членів сімї, є їх спільною сумісною власністю.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України „ Про судову практику в справах за позовами про захист права приватної власності „.

„ Розглядаючи позови, повязані із спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є; майно, нажите подружжям за час шлюбу.

Відповідно до ст.. 321 ЦК України, право власності є непорушним.

Договором дарування від 16.08. 2006 року. порушено право власності позивача на ? частину будинку за № 12 по пров. Вільному в м. Яготині.

Відповідно до п.2 Постанови № 9 Пленуму Верховного суду України „ Про судову практику розгляджу цивільних справ про визнання право чинів недійсними, судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4,10 та 203 ЦК України, зміст право чину не може суперечити ЦК, та іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обовязковість яких надана Верховною радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів у випадках та в межах встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.

Зміст право чину не повинен суперечити положенням, крім актів цивільного законодавства, нормативно правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України, що передбачено ст.. 203 ЦК України.

Так як договір дарування порушує право власності позивача на ? частину спільного будинку, то відповідно до вимог ст.. 321 ЦК України, даний договір повинен бути визнаний частково недійсним в частині дарування ? частини будинку. Виходячи з безоплатності договору дарування, відповідно до ст.. 388 ч.3 ЦК України, ? частина будинку за № 12 по пров. Вільному в м. Яготині, повинна бути витребувана у відповідача ОСОБА_6

В звязку із задоволенням вимог позивача ОСОБА_3 в частині витребування у ОСОБА_6 ? частину будинку, та визнання за ним права власності на цю частину будинку, суд вважає зустрічний позов позивача ОСОБА_6 не доведений, а тому в його задоволенні необхідно відмовити.

Керуючись

ст.. ст.. 10, 60, 209, 212 215 ЦПК України, ст.. 28 Кодексу України про шлюб, Законом України „ Про власність, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_7 та ОСОБА_6, про визнання частково недійсним договору дарування, витребування частини будинку та визнання права власності на частину майна, задоволити частково.

Договір дарування будинку за № 12 по провулку Вільному в м. Яготині Київської області, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 16 серпня 2006 року, визнати частково не дійсним.

Витребувати від ОСОБА_6 ? частину будинку з господарськими спорудами за № 12 по провулку Вільному в м. Яготині Київської області.

Визнати за ОСОБА_3, право власності на ? частину будинку з господарськими спорудами за № 12 по провулку Вільному в м. Яготині Київської області, яка зареєстрована за ОСОБА_6.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частину квартири за № 58 будинку за № 5 по бульвару Леоніда Бикова в м. Києві, яка зареєстрована за ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частину автомобіля марки „ OPEL Kadett, реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 1984, колір червоний, двигун № НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_3 000033Е5223661, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу за КІС 329555 виданий на ім.я ОСОБА_4 виданий МРЕВ -5 м. Києва, тимчасовий реєстраційний талон КХА 159714 виданий на ім.я ОСОБА_3 ОСОБА_10 МРЕВ Київської області 8.08. 2002 року.

В зустрічному позові ОСОБА_6 до ОСОБА_3, про усунення перешкод у здійсненні права власності на житло та виселення, відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Стягнути із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 900 / девятсот / гривен судових витрат та коштів за проведення експертизи.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 900 / девятсот / гривен судових витрат, та коштів за проведення експертизи.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області, шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів після його проголошення, та шляхом подання апеляційної скарги протягом 20 днів, після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Карпович В.Д.