Жовтневий районний суд м.Кривого Рогу
Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу у складі:
головуючого- судді: Шум Л.І.;
при секретарі: Токарєвій Т.І.;
за участі позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Кривому Розі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» в особі Відділення ГірничеКриворізької філії Публічного акціонерного товариства Комерційного банку ПриватБанк про визнання протиправними дій відповідача щодо односторонньої зміни умов кредитного договору, вчинення певних дій та визнання деяких пунктів договору нікчемними, -
Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до ч. 4 ст. 216 ЦК України правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Згідно статті 6 Закону України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг: Фінансовим установам забороняється в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки або інших платежів, передбачених кредитним договором або графіком погашення боргу, за винятком випадків, встановлених законом. Фінансовим установам забороняється вимагати дострокового погашення несплаченої частини боргу за кредитом та розривати в односторонньому порядку укладені кредитні договори у разі незгоди позичальника із пропозицією фінансової установи збільшити процентну ставку або інший платіж, передбачений кредитним договором або графіком погашення боргу. Згідно пункту 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України № 1822 „Положення цього Закону застосовуються до усіх кредитних договорів, які були укладені або продовжують діяти після набрання чинності цим Законом.
Представник відповідача у судовому засіданні уточнені та доповнені позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити у задоволенні вимог мотивуючи тим, що позов ОСОБА_1 не є позовом щодо порушення прав споживача на отримання послуги або товару належної якості. Оскарження будь якого з прав , а не обов`язків Банку , передбаченого договором, не є послугою у сенсі ЗУ «Про захист прав споживачів» , тому не може бути предметом розгляду у рамках цього закону. Відповідно до пунктів 8.8., 8.9 укладеного з ОСОБА_1 договору банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом у випадку, якщо права кредитора за цим договором не будуть відступлені на користь будь-якої третьої особи, Кредитор має право змінити розмір процентної ставки до розміру, звичайної процентної ставки, що встановлена у Кредитора для таких видів кредитів, а ткаож при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення Договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ), а також по рішенню Кредитного комітету Банку. Статтею 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що банки самостійно визначають розмір процентних ставок та комісійних винагород. Єдине застереження з цього приводу міститься у ст. 49 цього ж Закону, де вказано, що розмір відсотків за кредитом не може бути менше відсотків, встановлених за депозитними договорами та відсотками, за якими кредити бере сам банк. Статтею 212 Цивільного кодексу України встановлено, що особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обовязків обставиною, щодо якої невідомо настане вона чи ні (відкладальна обставина). Тобто, умовним є правочин, щодо якого правові наслідки повязуються з настанням певної обставини явища, події, дії третьої особи. Оскільки в даному випадку не відбулося відступлення прав вимоги по договорах про іпотечний кредит; відсоткова ставка по іпотечних договорах в ПриватБанку вже була встановлена на рівні 25,08% річних відповідно до Наказу від 30.04.08 р № PR-2008-150. Відсоткова ставка за кредитом складається з ставки за користування кредитними ресурсами -20,04% на рік та комісії за резервування ресурсів - 5,04 % на рік , тобто, банк цілком правомірно застосував механізм зміни відсоткової ставки, передбачений п.8.9. Договору. На момент надання кредиту ОСОБА_1 звичайна ставка кредитування за іпотечними кредитами становила 16,08 % на рік та комісії за резервування 0,48 % на рік,тобто загалом 16,56 % на рік за умови сплати 30% вартості житла первинного внеску на строк кредитування 20 років , в той час , як кредитування за програмою співпраці з ДІУ здійснювалося без сплати первинного внеску та лишень під 15% на рік за користування кредитними коштами , без сплати комісії за резервування. З огляду на зміст пунктів 8.8 та 8.9 кредитного договору, на зміну розміру відсоткової ставки кредиту можуть впливати декілька чинників. При настанні одного з них (або декількох одразу) банк має право змінити ставку. В даному випадку мали місце, як мінімум, дві підстави для зміни відсоткової ставки. По-перше, не відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором; по-друге, з 30.04.2008 р. змінилася облікова ставка НБУ (довідка додається), що підтверджується Постановою Правління Національного банку України № 107 від 21.04.2008 р. Про регулювання грошово-кредитного ринку. Згідно з цією постановою облікова ставка з 30.04.2008 р. встановлюється в розмірі 12% річних. Отже, внаслідок зміни облікової ставки Національного банку України, у банка виникло право збільшити відсоткову ставку по кредиту. Приймаючи до уваги, що з 30.04.2008 р. банком не було змінено процентну ставку, - право на її підвищення залишається за банком.
Вислухав сторони, дослідивши матеріали справи, суд рахує, що позов не підлягає задоволенню за наступними підставами.
На підставі укладеного договору, позивачем отримано фінансовий інструмент грошові кошти у розмірі зазначеному у Кредитним договорі, на поліпшення якості окремої квартири, розташованої за адресою: м. Кривий Ріг, б-р Маршала Василевського, 20/10.
Відповідно до п.п. Відповідно до пунктів 8.8., 8.9 укладеного з ОСОБА_1 договору банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом у випадку, якщо права кредитора за цим договором не будуть відступлені на користь будь-якої третьої особи, Кредитор має право змінити розмір процентної ставки до розміру, звичайної процентної ставки, що встановлена у Кредитора для таких видів кредитів; та при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення Договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ), а також по рішенню Кредитного комітету Банку.
При цьому відповідач надсилає позивачу письмове повідомлення про зміну процентної ставки не пізніше ніж за 14 календарних днів до дня зміни розміру процентної ставки.
Одночасно договором визначено, що у разі незгоди з встановленим новим розміром відсоткової ставки позичальник не пізніше 7 календарних днів до дати початку дії нової ставки, зобовязується надати письмове повідомлення про свою незгоду з новою ставкою.
У разі надіслання такого повідомлення договір вважається розірваним датою, з якої починає діяти нова ставка, приму в цю дату позичальник має надати кредитору суму кредиту, винагороду й відсотки за фактичний строк його користування, а також інші зобовязання.
Позивач у судовому засіданні наголосила, щ з першим підвищенням відсоткової ставки погодилась, однак друге підвищення до 30 % відсотків її не влаштовує як сторону правовідносин.
Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України (2003 року), Закону України «Про банки і банківську діяльність», Закону України «Про захист прав споживачів» та умовами укладеного між сторонами договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договором) між клієнтом та банком.
За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
В силу ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 2 ст. 536 ЦК України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим атом цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до п. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках.
В даному випадку, про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитором за 14 календарних днів до дати її зміни. Без такого повідомлення будь яка зміна відсоткової ставки є недійсною.
Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 5 ЦК України акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.
Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, та вирішуючи вимоги позивача до відповідача, суд виходив з того, що за наслідком укладення кредитного договору між позивачем та відповідачем, сторони взяли на себе певні права та зобовязання, а також погодили порядок вирішення інших окремих питань, що можуть виникати зі змісту зазначеного договору.
Суд також враховує, що кредитний договір був укладений на власний розсуд кредитодавця і позичальника та з урахуванням вимог цивільного та банківського законодавства, а також ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакціях, що були чинним на момент укладення кредитного договору.
Отже, виходячи з того, що позивач укладаючи кредитний договір погодився з порядком збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, а також приймаючи до уваги, що відповідачем були виконані вимоги ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та укладеного між сторонами договору стосовно завчасного повідомлення позивача про таку зміну, суд вважає що позовні вимоги задоволенню не підлягають.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» в особі Відділення Гірниче Криворізької філії Публічного акціонерного товариства Комерційного банку ПриватБанк про визнання протиправними дій відповідача щодо односторонньої зміни умов кредитного договору, вчинення певних дій та визнання деяких пунктів договору нікчемними відмовити у повному обсязі.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту оголошення рішення.

Суддя Шум Л.І.