АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-9769/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Повєткін В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2010 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Лисичної Н.М., Повєткіна В.В.

при секретарі: Лещінській О.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2010 року

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В с т а н о в и в :

У квітні 2010 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 09 cерпня 2002 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. З відповідачем проживали однією сімєю до травня 2007 року. Спільне життя не склалось через постійні сварки та суперечки. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. У звязку з тим, що відповідач не погоджується розірвати шлюб в порядку ст.109 СК України, просила суд розірвати шлюб з відповідачем (а.с.1-2).

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені, шлюб між сторонами розірвано (а.с.24-25).

В апеляційній скарзі (а.с.29) ОСОБА_2. просить рішення суду скасувати як необгрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та надати сторонами час на примирення, оскільки:

- рішення прийняте в попердньому судовому засіданні;

- судом не прийняти заходи щодо угоди сторін, не розглянуті питання відносно долі дитини, не зясовані дійсні підстави звернення позивача з відповідним позовом до суду;

- судом не розглянута письмова заява, яка підтверджує сумісне проживання сторін до квітня 2010 року;

- не встановлено час та місце судового розгляду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є необґрунтованою і не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції встановив, що сторони з 09 серпня 2002 року перебувають у шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з травня 2007 року проживають окремо, спроби примирення під час окремого проживання ні до чого не привели, конфлікти між ними негативно впливають на психологичний стан дитини, тому подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 червня 2010 року судом першої інстанції проведено попереднє судове засідання, після якого в цей же день роглянуто справу по суті та ухвалене судове рішення, що є порушенням вимог ст.130 ЦПК України, але відповідно до діючих на цей час норм процесуального права не є підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей.

З доданих до заяви відповідача ксерокопій договорів про придбання у вересні 2009 року квартири на імя ОСОБА_5 вбачається, що між сторонами існували відносини стосовно придбання цієї квартири (а.с.12-14,16-18), але стосовно того, чи були це подружні відносини, доказів у справі немає.

Після придбання вказаної квартири, тобто з вересня 2009 року доказів підтримання сторонами подружніх стосунків або спроби примирення сторонами суду не надано.

Отже відсутні підстави вважати, що до квітня 2010 року сторони, як стверджує відповідач, проживали однією сімєю.

З пояснень відповідача в суді апеляційної інстанції вбачається, що з часу ухвалення рішення суду про розірвання шлюбу примирення між сторонами не відбулося, на цей час в суді розглядається справа про поділ майна подружжя.

Тому колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними.

Відповідно до вимог ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

З огляду на це суд першої інстанції, дослідивши обставини справи, правильно дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим.

Тому підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції немає.

У зв'язку з викладеним і керуючись ст.ст.307,308,314,315 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2010 року залишити без зміни.

Ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: