Справа 2-1720/10р.
РІШЕННЯ

Іменем України

10 червня 2010 року Бориспільській міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Журавського В.В.

при секретарі Хутінаєвій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом з тих підстав, що 30 березня 2007 року о 10 год. 10 хв. відповідач ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом «ВАЗ-21043», д.н.з. 293 95 КА, який належить відповідачу ОСОБА_2 на підставі довіреності, по вул. Привокзальна в м. Борисполі, перед початком обгону не переконався в тому, що належний позивачу транспортний засіб «Фольцваген Пассат», д.н.з. НОМЕР_1, під його (позивача) керуванням, який рухався попереду по тій самій смузі, не подав сигнал про намір повороту ліворуч, внаслідок чого відбулась дорожньо-транспортна пригода з вини відповідача ОСОБА_3. Таким чином, винними діями відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 позивачу було завдано матеріальних збитків на суму 18984 грн. 54 коп., відповідно до заключення спеціаліста, та спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в 10000 грн. 00 коп..

Тому позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 вказану вище матеріальну шкоду та судові витрати, оскільки останній на відповідній правовій підставі володів автомобілем «ВАЗ-21043», д.н.з. 293 95 КА, стягнувши з відповідача ОСОБА_3 моральну шкоду, так як винними діями останнього спричинена моральна шкода.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав у повному обсязі предявлений позов та просив ухвалити рішення яким задовольнити його в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 заперечила проти позову, зазначивши, що шкоду і матеріальну, і моральну необхідно стягувати з відповідача ОСОБА_3, який керував автомобілем «ВАЗ-21043», д.н.з. 293 95 КА, який належить відповідачу ОСОБА_2 на підставі довіреності, на загальних підставах, відповідно до ст.ст.1166, 1188 ЦК України, оскільки він безпосередньо керував автомобілем на момент ДТП.

Відповідач ОСОБА_3 до суду не з явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, заяви про слухання справи в свою відсутність та заперечень не надав, представника не направив.

Суд ухвалив слухати справу у відсутність відповідача ОСОБА_3.

При таких обставинах, суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача ОСОБА_2, дослідивши докази по справі, прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30 березня 2007 року о 10 год. 10 хв., відповідач ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом «ВАЗ-21043», д.н.з. 293 95 КА, який належить відповідачу ОСОБА_2 на підставі довіреності, по вул. Привокзальна в м. Борисполі, перед початком обгону не переконався в тому, що належний позивачу транспортний засіб «Фольцваген Пассат», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням останнього, який рухався попереду по тій самій смузі, не подав сигнал про намір повороту ліворуч. Тому, водій транспортного засобу «ВАЗ-21043», відповідач ОСОБА_3, порушив вимоги п.14.2 б) Правил дорожнього руху, внаслідок чого саме з його вини було скоєно дорожньо-транспортну пригоду, відповідальність за що передбачено ст.124 КпАП України.

Вказані вище обставини щодо наявності в діях відповідача ОСОБА_3 вини в заподіянні шкоди транспортному засобу позивача підтверджуються постановою Бориспільського міськрайонного суду від 26 червня 2007 року по справі № 3-6548/07р., у відповідності до якої ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України.

У відповідності до ч.4 ст.61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративні правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тобто, вказана вище постанова суду по справі про адміністративне правопорушення є преюдиційним доказом, а саме обставини встановлені в зазначеній постанові не підлягає доказуванню.

При таких обставинах, відповідач ОСОБА_3 своїми діями, які полягають в керуванні транспортним засобом «ВАЗ-21043», д.н.з. 293 95 КА, з порушенням правил дорожнього руху, внаслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів, завдав шкоди автомобілю «Фольцваген Пассат», д.н.з. НОМЕР_1, який належить позивачу.

За загальним правилом, у відповідності до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

З положення вказаної вище статті випливає, що діяльність повязана з використанням транспортного засобу є джерелом підвищеної небезпеки, а тому відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Крім того, п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Однак, під час розгляду справи судом було встановлено, що відповідач ОСОБА_3, на момент заподіяння шкоди позивачу, тобто вчинення з його вини дорожньо-транспортної пригоди, керував автомобілем «ВАЗ-21043», д.н.з. 293 95 КА, без належних правових підстав, а 30.03.2007 року довіреність від імені ОСОБА_2, який діяв від імені ОСОБА_6, на ім я ОСОБА_3 за реєстровим № 2341 була зареєстрована приватним нотаріусом ОСОБА_7 лише о 18 год. 15 хв. 44 сек., тобто вже після скоєння ДТП, що вбачається з листа приватного нотаріуса ОСОБА_7.

Посилання представника відповідача ОСОБА_2 на те, що шкода завдана в результаті ДТП повинна стягуватися на загальних підставах з винної особи відповідача ОСОБА_3, згідно ст.ст.1166, 1188 ЦК України, є помилковими, оскільки шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, відповідно до ст.1187 ч.2 ЦК України, якою ОСОБА_3 не є.

В обґрунтування розміру матеріальної шкоди заподіяної позивачу внаслідок пошкодження його транспортного засобу суду було надано заключення спеціаліста № 999 від 06.04.2007 року з визначення вартості матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу, у відповідності до якого вартість матеріального збитку, завданого позивачу як власникові автомобіля «Фольцваген Пассат», д.н.з. НОМЕР_1, в результаті його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді, складає 18984 грн. 54 коп.. Представник відповідача ОСОБА_2 під час розгляду справи не висловила своїх заперечень з приводу розміру матеріального збитку заподіяного позивачу внаслідок пошкодження його автомобіля в дорожньо-транспортній пригоді з вини відповідача ОСОБА_3.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 на його користь матеріальної шкоди заподіяної йому в результаті пошкодження транспортному засобу у розмірі 18984 грн. 54 коп..

Крім того, суд приходить до висновку, що позивачу, внаслідок винних та неправомірних дій відповідача ОСОБА_3, було завдано моральну шкоду, яка полягає в порушенні права власності позивача, в постійних переживаннях та стражданнях з приводу пошкодження його транспортного засобу, в хвилюванні та думці про те, як відновити свій транспортний засіб та за рахунок яких коштів, що тримало його у постійній нервовій та психологічній напрузі. Вказані вище обставини, спричинили ряд негативних наслідків та моральні втрати і страждання для позивача.

При таких обставинах у відповідності до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Вина відповідача ОСОБА_3 у вчиненні ДТП доведена.

Разом з тим, заявлений позивачем розмір компенсації завданої моральної шкоди, суд вважає завищеним і виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, оскільки значних вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках не наступило.

Тому, компенсацію моральної шкоди в сумі 4000 грн. 00 коп. суд вважає достатньою для відновлення його нормальних життєвих звязків та організації свого життя.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

З відповідачів на користь позивача підлягають стягненню солідарно витрати по оплаті судового збору в сумі 198 грн. 34 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. 00 коп., 400 грн. 00 коп. за послуги експерта та 540 грн. 40 коп. на правову допомогу (на підставі Постанови КМУ № 590 від 27.04.2006 року «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» - 884 грн. : 100 х 40 х 1 год. 30 хв.).

З урахуванням наведеного, на підставі ст.ст.1167 ч.1, 1187 ч.1 і ч.2, 1188 ч.1 п.1 ЦК України, ст.ст.10, 57, 60, 61 ч.4, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 18984 грн. 54 коп..

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 4000 грн..

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачені ним при подачі позову судовий збір в розмірі 198 грн. 34 коп., витрати повязані із забезпеченням процесу в розмірі 120 грн., витрати повязані з проведенням авто товарознавчого дослідження в розмірі 400 грн. та витрати повязані з наданням правової допомоги в розмірі 540 грн. 40 коп..

Рішення може бути оскаржене через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення та подання апеляційної скарги до апеляційного суду Київської області протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський