АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Головуючий 1 інстанції - Гетьман Р. А.
Доповідач - Яцина В.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2010 року м.Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Карімової Л.В.,

суддів Ізмайлової Г.Н, ОСОБА_1,

при секретарях Коршун І.О., Потюк А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою Комунального закладу охорони здоровя Обласної дитячої клінічної лікарні № 1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2010 року

по справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Комунального закладу охорони здоровя Обласна дитяча клінічна лікарня № 1 про визнання незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення, -

В СТАНОВИЛА:

21 травня 2010 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до Комунального закладу охорони здоровя Обласної дитячої клінічної лікарні № 1 про визнання незаконним та скасування наказу вказаного лікувального закладу від 23.04.2010 року № 129 про оголошення дисциплінарного стягнення у вигляді догани за порушення функціональних обовязків.

На обґрунтування позову послались на безпідставність цього наказу, оскільки хвора ОСОБА_5 була зареєстрована у журналі обліку прийому хворих безпосередньо після встановлення діагнозу, всі записи в журналі відмовлень від госпіталізації лікарями прийомного відділення були зроблені у відповідності з законом, а експертний висновок з цього приводу є необгрунтованим.

При цьому позивачі послалися на те, що наказ МОЗ України від 26.07.1999 року, у порушенні якого їх звинуватив відповідач, передбачає в журналі відмовлень в госпіталізації лише хворих, яким фактично відмовлено в госпіталізації. При цьому ведення цього журналу лікарями приймального відділення передбачено, якщо хворі поступають безпосередньо до цього відділення. Вказали, що відповідач при цьому порушив порядок притягнення їх до дисциплінарної відповідальності, передбачений сг.ст. 147, 149 КЗпП України, оскільки догана була обявлена не за порушення трудової дисципліни, а за порушення функціональних обовязків, бет надання позивачам можливості надати з цього приводу письмові пояснення та проведення необхідної перевірки.

Відповідач, наполягаючи на законності свого наказу, проти позову заперечив та не визнав обставини, на які послалися позивачі на обґрунтування своїх позовних вимог.

При цьому зазначив, що згідно з експертною оцінкою, складеною заступником головного лікаря ОДКЛ № 1 ОСОБА_6, виявленні порушення ведення журналу відмовлень від госпіталізації хворих, за що за посадою відповідає ОСОБА_2, а позивачка ОСОБА_4 - на порушення п. 2.10 посадової інструкції лікаря-хірурга дитячого приймального відділення не зареєструвала в журналі відмовлень від госпіталізації відмову матері хворої ОСОБА_5 від госпіталізації.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2010 року позовні заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_4 були задоволені повністю. Визнано незаконним та скасований наказ Комунального закладу охорони здоровя Обласної дитячої клінічної лікарні № 1 Від 23.-4.2010 року № 129 про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції відповідач просить його скасувати та ухвалити про відмову у задоволенні позовних вимог. В частині оскарження рішення суду про задоволення позову ОСОБА_2 відповідач в апеляційному суді відмовився від скарги, на підставі чого апеляційне провадження в цій частині було закрито і справа стосовно цього позову не переглядається.

На обгрунтування скарги відповідач послався на те, що рішення суду ухвалене при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушені норми матеріального права. Вказав, що згідно до показань допитого в суді першої інстанції свідка, матері хворої дитини, а також наявної в матеріалах справи пояснювальної записки ОСОБА_4, мати відмовилася від госпіталізації своєї дитини для встановлення остаточного діагнозу хвороби, та без обовязкової реєстрації відмови від госпіталізації в стаціонарі, як це передбачено вимогами Наказу МОЗ України від 29.07.1999 року № 184, була направлена для проходження необхідних для цього досліджень, чим також порушила п. 2.10 свої посадової інструкції та трудову дисципліну.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши відповідно до ст. 303 ЦПК України матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції відповідно до наявних у справі доказів встановлено, що з 09.12.2009 року ОСОБА_4 працює в Комунальному закладі охорони здоровя ОДКЛ № 1 на посаді лікаря-хірурга дитячого приймального відділення. 19.04.2010 року до цієї лікарні звернулася мати з дитиною - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, зі скаргами на свій стан здоровя. Після огляду дитини позивачкою ОСОБА_4, її було направлено на ультразвукове дослідження, за результатами якого було складено протокол від 19.04.2010 року, в якому внаслідок неможливості лише за даними цього дослідження встановити остаточний, було під запитанням поставлено попередній діагноз. Для встановлення точного діагнозу хвора була направлена на томографічне дослідження, після чого госпіталізована у вказану лікарню. Згідно до показань свідка ОСОБА_7, матері хворої дитини, дослідження на томографі було зроблено за її проханням, для встановлення точного діагнозу, після чого дитина була госпіталізована. В журналі обліку прийому хворих в стаціонар № 5333 від 19.04.2010 року міститься запис іншого лікаря про її госпіталізацію о 15.40 з відповідним діагнозом.

Суд правильно, із дотриманням вимог ст. 59 ЦПК України щодо допустимості доказів, не прийняв до уваги пояснювальну ОСОБА_4 АНІ., на яку посилається відповідач, оскільки вона не містить підпису особи, яка її склала та дати складання, що при запереченні цього факту позивачкою викликає обґрунтовані сумніви у її достовірності.

За змістом наказу головного лікаря ОДКЛ № 1 від 23.04.2010 року № 129, яким до позивача ОСОБА_4 було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани, порушення трудової дисципліни ОСОБА_4 виразилося у направленні хворої дитини після огляду лікарем-хірургом до відділення УЗД для ультразвукового дослідження. При цьому дитина з явною патологією ніде не була зареєстрована.

Відповідно до наказу МОЗ України від 26.07.1999 року № 184 «Журнал відмовлень в госпіталізації» (форма № 001-1/0) призначений для реєстрації хворих, які звернулися з направленням в приймальне відділення з приводу госпіталізації, але за тими чи іншими причинами їм в госпіталізації відмовлено. Журнал заповнюється в приймальному відділенні лікарні, де записуються відомості про хворих, які не госпіталізуються. Журнал відмовлень в госпіталізації ведеться один на приймальне відділення, якщо хворі поступають безпосередньо в дане відділення. По справі безспірно встановлено, що записи до журналу відмовлень в госпіталізації вносяться лікарями приймального відділення з 8-ї до 14-ї години 30 хв. В іншій час працюють лікарі ургентного відділення, і відповідно вони здійснюють прийом хворих та вносять записи до журналу відмовлень від госпіталізації.

Виходячи з того, що дії лікаря приймального відділення лікарні ОСОБА_4 при прийомі хворої дитини обєктивно були спрямовані на встановлення діагнозу, необхідного для подальшого прийняття рішення про її госпіталізацію, яка фактично й відбулася в той день, від таких дій лікаря ніяких негативних наслідків не сталося, підстав для відмови у госпіталізації хворої дитини по справі не встановлено, а особі, яка притягувалася до дисциплінарної відповідальності не було надано можливості надати свої пояснення і адміністрація при цьому безпідставно обмежилася лише рапортом заступника головного лікаря, - суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку про невідповідність наказу головного лікаря ОДКЛ № 1 від 23.04.2010 року № 129, яким до позивача ОСОБА_4 було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани, вимогам ст.ст. 147, 149 КЗпП України щодо підстав та порядку застосування

дисциплінарного стягнення.

Про порушення відповідачем порядку застосування дисциплінарного стягнення свідчить також той факт, що за відсутності перевірки всіх обставин цього випадку звинувачення лікаря ОСОБА_4, яке міститься у вказаному наказі від 23.04.2010 року № 129, у порушенні трудової дисципліни, є неконкретним.

Судова колегія за необґрунтованістю відхиляє доводи апеляційної скарги, про те, що мати хворої дитини фактично відмовилася від госпіталізації, оскільки для уточнення діагнозу та визначення необхідності подальшої госпіталізації дитини її мати лише попросила лікаря провести ультразвукове дослідження.

Таким чином, оскільки рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості, а доводи апеляційної скарги цього висновку не спростовують, судова колегія відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального закладу охорони здоровя Обласної дитячої клінічної лікарні № 1 відхилити.

Рішення Дзержинськош районного суду м. Харкова від 27 серпня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді