АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-6110/10 Головуючий у 1-й інстанції Кривич Ж.О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого - судді Макарчука М.А.

Суддів Прядкіної О.В., Чернова С.І.

При секретарі Лимар О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 22 квітня 2010р.

по справі за ОСОБА_2 до комунального підприємства «Кременчуцьке тролейбусне управління» про поновлення на роботі,визнання незаконними наказів про оголошення догани та звільнення, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди

судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2002р. ОСОБА_2 звернулась до суду з зазначеним позовом.

Вказувала, що працювала у відповідача начальником відділу організації праці та заробітної плати з 23 квітня 1999р.,однак 27 червня 2002р. її звільнено з роботи на підставі п.3 ст.40 КЗпП України .Вважає звільнення незаконним та після неодноразових уточнень позовних вимог просила стягнути з КП «Кременчуцьке тролейбусне управління» середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29 червня 2002р. по 05 грудня 2003р. в сумі 9063,92 грн. з індексацією та компенсацією ,відшкодувати моральну шкоду в сумі 350 тис.грн., стягнути суму застави майна у зв»язку з оплатою навчання дочки в розмірі 12 353грн., відшкодувати вартість проїзду 70,31 грн., витрат на лікування 1069,77 грн. та за надані послуги адвоката 710 грн.

Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 22 квітня 2010р. залишені без задоволення позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 29 червня 2002р. по 05 грудня 2003р. з індексацією та компенсацією ,про стягнення винагороди по результатам праці,про стягнення моральної шкоди,застави майна у зв»язку з оплатою навчання дочки,вартості проїзду та витрат на лікування.

-2-

Рішення суду оскаржено ОСОБА_2,яка в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав :

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 працювала у відповідача начальником відділу організації праці та заробітної плати з 23 квітня 1999р. по 27 червня 2002р. Звільнена з роботи на підставі п.3 ст.40 КЗпП України, однак наказом від 28 липня 2003р. адміністрації КП«Кременчуцьке тролейбусне управління» попередній наказ про звільнення позивача скасовано та вона звільнена за скороченням штату.

5 грудня 2003р. ОСОБА_2 поновлена на роботі на підставі рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 12 вересня 2009р. та 09 лютого 2004р. її звільнено з роботи на підставі ч.1 ст.40 КЗпП України. Останнє скорочення оскаржується в іншому провадженні.

Щодо вимог про поновлення на роботі та визнання незаконними наказів начальника КП «КТУ» № 371 від 06 червня 2002р. та №361 від 28 липня 2003р. ОСОБА_2 04 березня 2010р. подала заяву про залишення їх без розгляду .

Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 22 квітня 2010р. в цій частині позов ОСОБА_2 залишений без розгляду. Ухвала набула чинності ухвалою колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Полтавської області від 24 червня 2010р.

Відповідно до ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який

розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату

працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або

різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але

не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі

розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган,

який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату

середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , місцевий суд вірно виходив з того, що факт незаконного звільнення позивача не підтверджений жодним рішенням суду, що набрало чинності, а, отже, відсутні і підстави для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Посилання в апеляційній скарзі на рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 12 вересня 2009р. є безпідставним, так як воно скасовано ухвалою колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Полтавської області від 23 березня 2004р.(т.1, а.с.353-356).

-3-

Предметом позовних вимог є стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

З цих підстав посилання ОСОБА_2 на вимушеність прогулу не ґрунтується на рішенні, яке набуло чинності та відповідно до положень ч.3 ст.61 ЦПК України є обов»язковим для позивачки.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процессуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.303,304,308,313,315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 22 квітня 2010р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двох місяців шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду України.

С У Д Д І