АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-6720/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Варенко О.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів - Варенко О.П., Петешенкової М.Ю.,

при секретарі - Керімовій Л.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сімєю більше пяти років до часу відкриття спадщини, усунення від права на спадкування за законом у звязку з ухиленням від надання допомоги спадкодавцю, який знаходився у безпорадному стані, визнання права на спадкування за першою чергою, -

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2008 року ОСОБА_3 звернулася до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_4, посилаючись на те, що після смерті ОСОБА_5, який помер 21 січня 2008 року у місті Першотравенську Дніпропетровської області, відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1, яка належала спадкодавцю на праві приватної власності згідно свідоцтва про право власності на житло № 9620 від 16 березня 2007 року.

Спадкоємцем першої черги померлого ОСОБА_5 є його син - відповідач у справі ОСОБА_4, який прийняв спадщину після смерті батька подачею заяви до державної нотаріальної контори.

Оскільки вона з 1994 року по 21 січня 2008 року проживала зі спадкодавцем однією сімєю, тобто більше пяти років і вважає себе спадкоємицею за законом, просила: встановити факт її проживання однією сімєю зі спадкодавцем ОСОБА_5 більше пяти років до часу відкриття спадщини; усунути ОСОБА_4 від права на спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_5, померлого 21 січня 2008 року, посилаючись на те, що спадкодавець ОСОБА_5 важко хворів, потребував сторонньої допомоги, яку вона йому надавала, а відповідач ухилявся від надання необхідної допомоги спадкодавцю, який знаходився у безпорадному стані; визнати за нею право на спадкування після смерті спадкодавця ОСОБА_5, померлого 21 січня 2008 року, за першою чергою.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2010 року відмовлено ОСОБА_3 в задоволенні позову, вирішено питання про стягнення судових витрат.

ОСОБА_3 звернулась з апеляційною скаргою на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2010 року, в якій ставить питання про скасування рішення та ухвалення нового рішення, яким задовольнити її позов, посилаючись на те, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 січня 2008 року помер батько відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 .

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1, яка належала спадкодавцю на праві приватної власності згідно свідоцтва про право власності на житло № 9620 від 16 березня 2007 року.

Відповідно до спадкової справи № 119 Першотравенською державною нотаріальною конторою після померлого 21 січня 2008 року ОСОБА_5 було відкрито спадкову справу на підставі заяви ОСОБА_4 від 02 липня 2008 року. З заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5 до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори 24 травня 2008 року звернулась ОСОБА_3.

Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом,якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Усупереч вимогам закону позивачкою не надано доказів вказаних фактів та обставин. Позивачкою не надано суду доказів факту похилого віку, наявності у спадкодавця тяжкої хвороби або каліцтва, а також безпорадного стану спадкодавця, оскільки згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_5 помер 21 січня 2008 року у віці 55 років, з показань свідків та матеріалів справи вбачається, що він не страждав будь-якою тяжкою хворобою, не був інвалідом, не був безпомічним та безпорадним до самої смерті.

Поясненнями сторін, свідків матеріалами справи підтверджено, що відповідач у справі ОСОБА_4 з 1991 року в неповнолітньому віці виїхав з матірю на постійне проживання до Російської Федерації, де тривалий час навчався на денній та заочній формі навчання, є громадянином іншої держави, доказів його ухилення від обовязку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю не надано.

Посилання позивачки на її проживання зі спадкодавцем однією сімєю більше пяти років до його смерті матеріалами справи та поясненнями свідків, допитаних в судовому засіданні, не підтверджуються.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки позивач не довела, що протягом більше пяти років до смерті спадкодавця проживала з ним однією сімєю; протягом тривалого часу вона опікувалась, матеріально забезпечувала та надавала померлому потрібну йому допомогу, а також про те, що померлий не міг самостійно забезпечити умови свого життя, потребував стороннього догляду, допомоги та піклування.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями свідків та самих сторін.

При вищенаведених обставинах справи, суд першої інстанції, відповідно до ст. 1259 ЦК України, п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст.10, 60 ЦПК України, прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки позивач не довела, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, а також, що спадкодавець знаходився у безпорадному стані.

Відповідно до ч. 2 ст.1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

За змістом гі.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.200Н року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

У відповідності до ст. 10 ЦПК України, позивач повинна була довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 цього ж Кодексу, зазначені нею обставини.

Проте докази, які б підтверджували в установленому законному порядку те, що спадкодавець знаходився в безпорадному стані, не надані.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі позивачем, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до іншої оцінки фактичних обставин справи, яка відрізняється від зробленої судом першої інстанції оцінки, і висновків суду не спростовують.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування або зміну рішення суду, згідно ст. 308 ЦПК України.

Справа судом 1-ї інстанції розглянута в межах заявлених вимог та на підставі наданих суду доказів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий

Судді