РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-169/10

Провадження № 2-169/10

18.10.2010

Московський районний суд міста Харкова

у складі: головуючого судді Марченка О.М.

при секретарі Тимощук М.М.

за участю адвоката ОСОБА_1, Балаклицького

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сімєю без шлюбу, визнання договору дарування удаваним правочином, визнання права власності та зміну черговості одержання права на спадкування, та зустрічним позовом ОСОБА_5, яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 до ОСОБА_2, міського виконавчого комітету Харківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 О.В. звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить: 1) встановити факт проживання її з ОСОБА_6 однією сімєю без шлюбу з квітня 2001 року по 23 серпня 2007 року; 2) визнати договір дарування квартири АДРЕСА_1 удаваним правочином; 3) визнати, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 12.12.2001 року був укладений договір купівлі-продажу квартири; 4) визнати квартиру АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю; 5) визнати за нею право власності на ? квартири АДРЕСА_2; 6) визнати її спадкоємцем четвертої черги за законом; 7)надати їй право на спадкування квартири АДРЕСА_2 разом із спадкоємцем першої черги; 8) визнати за нею право власності на ? квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_6, померлого 23.08.2007 року.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_2 зазначила, що в 1995 році вона познайомилася з ОСОБА_6 та вони вирішили проживати разом та створити сімю , але їм не було де жити. Тому в березні 2001 року дядько ОСОБА_6, відповідач у справі ОСОБА_3, купив на своє імя квартиру № 128 по вул.. Гвардійців Широнінців, у будинку № 63 в м. Харкові та безоплатно надав їм для спільного проживання. 02.04.2001 року вони з ОСОБА_6 вселилися у вищезазначену квартиру та з того часу стали проживати однією сімєю, вели спільне господарство, разом харчувалися, здійснювали оплату комунальних послуг, облаштовували житло, ремонтували його і мали спільний бюджет, але свій сімейний союз в органах РАГСу не зареєстрували. Оскільки вони вже проживали однією сімєю, ОСОБА_2 вирішила купити квартиру у ОСОБА_3, який на продаж погодився. У звязку з тим, що у ОСОБА_6 було лише 6 000 грн., їм не вистачало на сплату повної вартості квартири, встановленої в розмірі 14 559 грн. Тому ОСОБА_2 за допомогою своїх батьків відклала 9 000 грн. та віддала ОСОБА_3 в рахунок майбутнього платежу за покупку квартири, пообіцявши, що залишок коштів ОСОБА_6 віддасть в день укладення договору купівлі-продажу. 12 грудня 2001 року у м. Харків приїхав ОСОБА_3 В цей день ОСОБА_2 була у відрядженні. Тому відчуження квартири ОСОБА_6 та ОСОБА_3 поїхали оформляти вдвох. Як і домовлялись: ОСОБА_6 передав ОСОБА_3 залишок коштів в розмірі 5 559 грн. Тільки після смерті ОСОБА_6 вона дізналася, що квартира була відчужена по договору дарування. В 2004 році ОСОБА_2 та ОСОБА_6 проводили капітальний ремонт квартири. Для цих цілей з її особистого банківського рахунку в липні 2004 року були зняті грошові кошти. З початку 2007 року ОСОБА_6 почав сильно хворіти. Його прооперували в Донецькому обласному протипухлинному центрі. Весь час перебування ОСОБА_6 в лікарні вона, ОСОБА_2, була поряд з ним, проживала в сусідній палаті лікарні, опікувалася та доглядала за ним, купувала ліки, які коштували дуже дорого. Після приїзду до Харкова з Донецька ОСОБА_6 знаходився вдома, стан його здоровя не покращився, він був у безпорадному стані, потребував сторонньої допомоги, дотримання спеціального режиму харчування, дорогих ліків. ОСОБА_2 проживала з ним разом та намагалася його підтримати, опікувалася, матеріально забезпечувала, готувала дієтичні страви. 23 серпня 2007 року ОСОБА_6 помер. Колишня дружина ОСОБА_5, сказала їй щоб вона вибиралася з квартири, оскільки є єдиний спадкоємець і це дочка ОСОБА_6 ОСОБА_4

ОСОБА_5, яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4, звернулася до суду з зустрічною позовною заявою, в якій просить визнати за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом та витребувати у ОСОБА_2 правовстановлюючі документи на спірну квартиру.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_5 зазначила, що 02.09.1995 року вони з ОСОБА_6 уклали шлюб. Від даного шлюбу в них 31.01.1996 року народилася дочка ОСОБА_4 . 27.09.2001 року шлюб між нею та ОСОБА_6 був офіційно розірвано. Після розірвання шлюбу вони стали проживати окремо, однак з дитиною ОСОБА_6 спілкувався регулярно. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому на праві приватної власності майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 та 2/12 частки в праві спільній частковій власності на житлові будинки літ. «А» і літ «Б», розташовані: Російська Федерація, Ставропольський край, м. Пятигорськ, вул.. Разіна, б.54. В оформленні свідоцтва на право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 їй було відмовлено з тих підстав, що ОСОБА_2 подала позов до суду. Вважає, що порушуються права її дочки, оскільки вона є єдиним спадкоємцем першої черги.

У судовому засіданні позивачка за основним позовом і відповідачка за зустрічним позовом ОСОБА_2 та ії представник, що діє на підставі довіреності, свої позовні вимоги підтримали з підстав зазначених в позові та пояснили, що позивачка проживала з померлим ОСОБА_6 однією сімєю з 2001 року, однак їх відносини офіційно зареєстровані не були. У звязку з тим, що у них не було власного житла, дядько ОСОБА_6Г - відповідач у справі ОСОБА_3 купив на своє імя квартиру АДРЕСА_1 та віддав цю квартиру їм у безоплатне користування. Коли вони заселились у придбане дядьком житло, то одразу розпочали робити косметичний ремонт. Проживши деякий час в квартирі однією сімєю, вирішили купити її у ОСОБА_3 Домовившись з останнім про купівлю продаж квартири за ціну вказану в довідці характеристиці, виданій КП «МіськБТІ», ОСОБА_2 передала ОСОБА_3, в рахунок майбутньої оплати, частину грошових коштів в розмірі 9000 гривень. Оскільки ОСОБА_6 на той момент ніде не працював та не мав власних коштів, вищезазначена сума була відкладена ОСОБА_2 з власних коштів за допомогою її батьків. Залишок коштів в розмірі 5 599 гривень ОСОБА_3 було обіцяно віддати в день укладення договору купівлі-продажу. На момент укладення угоди про відчуження ОСОБА_2 знаходилась за межами м. Харкова, тому відчуження було оформлене договором дарування між ОСОБА_3 та ОСОБА_6. По приїзду позивачки до дому ОСОБА_6 повідомив їй, що квартира тепер їхня. Яким способом квартира була придбана ОСОБА_2 не запитувала. Тільки після смерті ОСОБА_6, перебираючи особисті папери, вона знайшла договір дарування. Після придбання квартири ОСОБА_2 та ОСОБА_6 розпочали в ній капітальний ремонт. Для цих цілей ОСОБА_6 з особистого банківського рахунку ОСОБА_2 в липні 2004 року зняв 263 871 гривень. 23.08.2007 року ОСОБА_7 помер. Причиною його смерті стала хвороба: саркома печінки. В період хвороби позивачка знаходилася поруч із ОСОБА_6, доглядала за ним після операції. За декілька місяців до смерті стан ОСОБА_6 погіршився настільки, що він не міг обходитися без сторонньої допомоги і цю допомогу до самого кінця надавала йому ОСОБА_2: проживала разом із ним, намагалася його підтримати, опікувалася, матеріально забезпечувала, готувала дієтичні страви. Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина, а у звязку з тим, що від першого шлюбу у нього залишилася дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, її мати, колишня дружина ОСОБА_6 ОСОБА_5, сказала ОСОБА_2, щоб вона збирала свої речі та вибиралася з квартири. І це незважаючи на те, що вона, ОСОБА_2 проживала із ОСОБА_6 однією сімєю з 2001 року, вела спільне домашнє господарство, здійснювала фінансування капітального ремонту квартири, тривалий час, у звязку з безпорадним станом ОСОБА_8, доглядала за ним, матеріально забезпечувала, понесла витрати на його поховання. У звязку з вищевикладеними обставинами позивачка за основним позовом та відповідачка за зустрічним ОСОБА_2 та її представник за довіреністю, просять основний позов задовольнити в повному обсязі та відмовити у зустрічному.

У судовому засіданні відповідачка за основним позовом і позивачка за зустрічним ОСОБА_5 основний позов не визнала, а зустрічний підтримала в повному обсязі, пояснивши, що 02.09.1995 року вона зареєструвала шлюб із ОСОБА_6 Від даного шлюбу в них народилася дочка, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. 27.09.2001 року шлюб між нею та ОСОБА_6 був розірваний. Після розірвання шлюбу вони стали проживати окремо, однак ОСОБА_6 регулярно спілкувався з дитиною. 23.08.2007 року ОСОБА_6 помер. Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на квартиру АДРЕСА_1. У звязку з тим, що відповідачка за зустрічним позовом подала позовну заяву до суду, їй, ОСОБА_5, було відмовлено у видачі свідоцтва про право спадкування за законом. Вважає, що ОСОБА_2 порушуються права малолітньої ОСОБА_4, оскільки вона є єдиним спадкоємцем першої черги. Також, вважає, що ОСОБА_2 порушений строк подачі позовної заяви до суду. З доводами останньої про те, що вона не знала яким способом була відчужена квартира, ОСОБА_5 не погоджується та наполягає на тому, що факт дарування квартири не від кого не приховувався і ОСОБА_2 напевно про договір дарування знала. У звязку з вищевикладеними обставинами просить в основному позові відмовити, а зустрічний - задовольнити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позов визнав та пояснив, що померлий ОСОБА_6 приходився йому племінником. З ОСОБА_2 його племінник став проживати однією сімєю з 2001 року. Оскільки в них не було власного житла, він купив на своє імя квартиру АДРЕСА_1 та віддав їм, ОСОБА_2 та ОСОБА_6Г, у безоплатне користування. Після вселення в квартиру, останні зробили в ній косметичний ремонт. Пізніше звернулися до нього з пропозицією купити цю квартиру. Домовленість щодо купівлі-продажу квартири між ними було досягнуто. При визначенні ціни квартири ОСОБА_3 виходив із ціни за яку він купив її. При цьому, врахувавши матеріальні затрати ОСОБА_2 та ОСОБА_6

на косметичний ремонт квартири, вирішив встановити ціну за квартиру, керуючись оцінкою БТІ, яка відображена в довідці-характеристиці, а саме 14 559 гривен. Коли домовленість щодо ціни квартири була досягнута, ОСОБА_2, в рахунок майбутньої оплати, віддала йому частину грошових коштів. Збором документів, необхідних для купівлі-продажу, займався ОСОБА_6 По приїзду ним, ОСОБА_3, в м. Харків для оформлення договору купівлі-продажу ОСОБА_2 була за межами м. Харкова, тому, за ініціативою ОСОБА_6, квартира була відчужена шляхом укладення договору дарування. Залишок грошей, які мали були сплачені за покупку квартири, ОСОБА_6 йому віддав. Пізніше ОСОБА_2 та ОСОБА_6 зробили в квартирі капітальний ремонт. Стверджує, що жили вони разом як повноцінне подружжя. Сімя в них була дружня, але, нажаль, ОСОБА_6 захворів на саркому печінки. Його прооперували. Після операції за ним доглядала ОСОБА_2 Вона постійно знаходилася біля нього, нікуди не відходила. Після того як ОСОБА_6 виписали з лікарні, ОСОБА_2 продовжувала за ним доглядати: готовила йому їжу, купувала ліки, морально підтримувала, а після його смерті приймала участь у похованні. Заперечує проти доводів відповідачки про те, що ОСОБА_6 навмисно уклав договір дарування, маючи на меті залишити квартиру своїй донці. Стверджує, що розмова завжди йшла про купівлю-продаж квартири і гроші він свої отримав, а племінник його не міг передбачити, що так скоро помре.

Представник третьої особи за довіреністю пояснив, що нотаріус перед посвідченням договору розяснює сторонам умови цього договору та зясовує чи правильно сторони розуміють ці умови і чи відповідають вони істинному волевиявленню сторін. Приватний нотаріус ОСОБА_9 має багаторічний стаж в галузі нотаріату та є дуже досвідченим нотаріусом. В ході проведення правочинів може розпізнати істинні наміри сторін, тому з достовірністю зазначає, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 прийшли до нотаріуса укладати саме договір дарування. Вважає, що в частині позовних вимог про визнання правочину удаваним необхідно відмовити. Позовні вимоги в частині встановлення факту шлюбних відносин він не коментує, оскільки не володіє даним питанням.

У судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_10, яка показала, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6 проживали в ІНФОРМАЦІЯ_3 з 2001 року. Заїхали в квартиру як єдина сімя та завжди були разом. Зробили в квартирі ремонт. Коли по закінченню ремонту вона зайшла до них в квартиру, то звернула увагу на порядок та чистоту, на що ОСОБА_6 відповів, що це Ксюшина заслуга, так він її завжди називав. Під новий 2002 рік, знаходячись у них в гостях, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 повідомили їй, що квартира тепер їхня. Після придбання квартири вони влаштували в ній капітальний ремонт. В основному благоустроєм житла займалася Ксюша. Десь у 2007 році ОСОБА_6 захворів. Вона дізналася про це коли зустріла ОСОБА_2 та ОСОБА_6 у дворі будинку. Вони їй розповіли, що ОСОБА_6 прооперували. Також, вона звернула увагу на те, що ОСОБА_6 сильно похудів. Він розповів їй, що ОСОБА_2 за ним доглядала, що вона його своєю підтримкою повернула до життя. Після операції стан ОСОБА_6 погіршився. Він все більше став потребувати сторонньої допомоги. Коли вона приходила к ним додому, то спостерігала як ОСОБА_2 допомагала йому підніматися з ліжка. Він не міг вже самостійно обслуговувати себе, а вона, ОСОБА_10, як лікар по професії, консультувала ОСОБА_2 як правильно доглядати за ОСОБА_6.

У судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_11, який показав, що з ОСОБА_6 та ОСОБА_2 знайом з моменту їх вселення до квартири АДРЕСА_1. Він проживав з ними в одному тамбурі. Пізніше вони здружилися. Разом зустрічали свята та їздили по гостях. Перед новим 2002 роком ОСОБА_2 та ОСОБА_6 запросили його до себе та розповіли, що нарешті купили квартиру у дядьки ОСОБА_6. Також вказує, що перебіг хвороби ОСОБА_6 йшов на його очах. Догляд за ОСОБА_6 здійснювала ОСОБА_2.

У судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_12, який показав, що ОСОБА_6 та ОСОБА_2 проживали разом однією сімєю. Коли ОСОБА_6 захворів ОСОБА_2 завжди знаходилася поруч з ним, скрізь супроводжувала його в якості дружини та несла витрати по його лікуванню та похованню. При спілкуванні з ОСОБА_6 він дізнався, що після операції ОСОБА_2 була в нього в якості доглядальниці. Коли він вже лежав ОСОБА_2 від нього не відлучалася. ОСОБА_13 навіть збирався на ній одружитися. Також, він колись дізнався від ОСОБА_6, що квартира, в якій він проживав з ОСОБА_2, подарована йому його дядьком. В період проживання в цій квартирі вони з ОСОБА_2 вели спільне господарство, іноді з ними проживала дочка ОСОБА_13.

Суд заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши докази та встановивши факти та відповідні ним правовідносини, основний позов задовольняє в повному обсязі, а зустрічний - частково по наступних підставах.

Згідно з довідкою ЖК «Тюльпан» за вих..№ 3/128 від 10.03.2008 р. ОСОБА_2 з 2001 року постійно проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, а з вересня 2006 року зареєстрована по зазначеній адресі як дружина.(а.с.12)

Актом ЖК «Тюльпан» зафіксований факт сумісного проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.13)

Як вбачається із ксерокопій заяв на видачу готівки в ХФ АБ Таврика, з поточного рахунку ОСОБА_2 в період з 01 липня 2004 року по 8 липня 2004 року ОСОБА_2 особисто та ОСОБА_6 за довіреністю були видані грошові кошти в сумі 263 871 гривень.(а.с. 38-42).

Згідно з товарними чеками, в період з червня по грудень 2004 року здійснювались покупки будівельних матеріалів та господарчих товарів (43-77).

За приписом ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Отже, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6 проживали разом в одній квартирі, вели спільне господарство та приймали участь у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сімї. Тобто судом встановлений факт їхнього проживання однією сімєю без шлюбу.

Відповідно до Договору дарування від 12 грудня 2001 року укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 та посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_9 за реєстровим № 1-5046, ОСОБА_3 подарував, а ОСОБА_6 прийняв в дар квартиру АДРЕСА_1.(а.с.10).

Згідно з ч.2 ст. 717 ЦК України (договір дарування) договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

У даному випадку законодавець встановлює, що будь-яке зустрічне майнове надання стороною, яка набуває майно у власність, свідчить про відсутність дарування.

Згідно зі ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами до приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

В судовому засіданні встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 фактично був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

Аргументи відповідачки за основним позовом, її адвоката та представника третьої особи, що були спрямовані на спростування показань відповідача ОСОБА_3 щодо отримання ним грошових коштів за відчуження квартири від позивачки та ОСОБА_6, судом до уваги не приймаються, оскільки не доводять зворотне.

Правочин, який вчинено з метою приховати інший (реальний) правочин завжди є нікчемний. Якщо суд встановить, що спірна угода є вдаваною, укладеною з метою приховання іншої угоди, суд, визначаючи укладену сторонами угоду недійсною, разом з тим зазначає, яка між сторонами була угода, що приховувалась, і застосовує правила, які регулюють цю угоду, в даному випадку це договір купівлі - продажу квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Оскільки квартира АДРЕСА_1 набута ОСОБА_2 та ОСОБА_6 під час спільного проживання, то вона є об'єктом спільної сумісної власності .

23 серпня 2007 року ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. (а.с.11).

Відповідно до свідоцтва про народження, у ОСОБА_6 є дочка - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 104), яка, відповідно до ст.. 1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги.

Відповідно до ст.. 1264 ЦК України, особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини, мають право на спадкування за законом у четверту чергу.

Тобто ОСОБА_2 має право на спадкування за законом у четверту чергу.

За приписом ч. 2 ст. 1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Із виписки з історії хвороби № 60987 ОСОБА_6, складеної зав.відділенням ОСОБА_14 та особистим лікарем ОСОБА_15 Донецького обласного протипухлинного центру, вбачається, що ОСОБА_6 був прооперований у вищезазначені медичній установі та в подальшому знаходився там на лікуванні. (а.с.78,83). По накладним на внутрішні приміщення видно, що медикаменти для лікування хворого купувались (а.с.80-82). Також, ОСОБА_6 знаходився на обліку та проходив курс лікування в Харківському обласному онкологічному диспансері, що підтверджується довідкою зазначеної установи (а.с.79).

Як вбачається з ксерокопії трудової книжки ОСОБА_6, трудова діяльність останнього закінчилась 31.07.1996 року.(а.с.35-37) Тобто на період хвороби він не мав постійного місця роботи, тому можна припустити, що самостійно нести витрати на своє лікування він не мав матеріальної можливості.

Відповідно до нотаріально посвідченої заяви особистого лікаря ОСОБА_6 з Донецького обласного протипухлинного центру ОСОБА_15, який в силу великої завантаженості на роботі не зміг приїхати у судове засідання для дачі показань, ОСОБА_6 поступив на лікування у вищезазначену медичну установу 24.01.2007 року і терміново потребував в проведенні операції, яка була йому зроблена 26.01.2007 року. Однак ця операція не полегшала стан здоровя ОСОБА_6, оскільки його хвороба була пізно діагнастована та запущена. Під час перебування в центрі стан здоровя ОСОБА_6 був тяжким, він знаходився в нерухомому стані. Разом із ОСОБА_6 в центр приїхала ОСОБА_2, яку він представив як свою дружину. ОСОБА_6 потребував спеціального харчування, догляду, дорогостійких лікарських препаратів, яких не було в лікарні. Весь час перебування в лікарні ОСОБА_2 була поряд і проживала з ним в одній палаті, і в день і вночі піклувалася за ОСОБА_6, приносила їжу, білизну, купувала ліки.

Отже, у судовому засіданні з вірогідністю встановлено, що ОСОБА_6 хворів на тяжку хворобу. За станом свого здоровя потребував стороннього догляду. ОСОБА_2 здійснювала опіку над ним: спілкувалася з ним, готувала для нього їжу, купувала ліки. Враховуючи сукупність зазначених фактів, суд вважає за необхідне змінити черговість та надати ОСОБА_2 право на спадкування квартири АДРЕСА_2 разом із спадкоємцем першої черги ОСОБА_4.

Згідно з ч.1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними.

У судовому засіданні встановлено, що після смерті ОСОБА_6 залишилася відкритою спадщина у вигляді ? частини квартири АДРЕСА_2, тому суд визнає право власності в порядку спадкування за законом на ? частину спірної квартири за ОСОБА_2 та на ? частину за ОСОБА_4

Керуючись ст. ст. 10,11,88,209,212-215, 224-226 ЦПК України, ст. 64,66,68 ЖК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1.Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4

ОСОБА_16 про встановлення факту проживання однією сімєю без

шлюбу, визнання договору дарування удаваним правочином, визнання права

власності та зміну черговості одержання права на спадкування задовольнити в

повному обсязі.

2.Встановити факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_6 однією сімєю без шлюбу в період з квітня 2001 року по 23 серпня 2007 року.

3.Визнати договір дарування квартири АДРЕСА_2, укладений 12.12.2001 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_9, удаваним правочином.

4.Визнати, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 12.12.2001 року був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2.

5.Визнати квартиру АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_6.

6.Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? квартири АДРЕСА_2.

7.Визнати ОСОБА_2 спадкоємцем четвертої черги за законом.

8.Надати ОСОБА_2 право на спадкування квартири АДРЕСА_2 разом із спадкоємцем першої черги ОСОБА_4.

9.Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_6, померлого 23.08.2007 року.

10.Зустрічний позов ОСОБА_5, яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 до ОСОБА_2, міського виконавчого комітету Харківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

11.Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, право власності на ? квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_6, померлого 23.08.2007 року.

12.В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд який постановив рішення шляхом подачі в 10-денний строк із дня складання повного рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або поданням апеляційної скарги протягом 10 днів в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, а у разі подачі заяви про апеляційне оскарження, після спливу строку на подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складене 29 квітня 2010 року.

Суддя: О.М.Марченко