Справа № -
Провадження № 2-70/10
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 грудня 2010 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

у складі головуючого - судді Лошак О.О.

з участю секретаря Макар С.В.

представника позивача-відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

представника позивача-відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рогатині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6, ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння. Ухвалою Рогатинського районного суду до участі в справі було залучено у якості співвідповідача ОСОБА_5. ОСОБА_3 звернувся із позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним. Ухвалою Рогатинського районного суду ці два позови було обєднано в одне провадження.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1, представник позивача позов підтримали повністю і пояснили, що 21 травня 2004 року ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу набуто майно, а саме будинковолодіння, що розташовані за адресою с.Потік вул.Роксолани, 181 (бувша Цегельнянська) Рогатинського району Івано-Франківської області. Відповідно до вимог п.10 договору купівлі-продажу відповідач ОСОБА_3 зобовязувався знятися з реєстрації і звільнити житловий і господарські будівлі до 21 липня 2004 року, надати його для безперешкодного користування позивачу. Однак по сьогоднішній день не виконав взятого на себе зобовязання, продовжує проживати в будинковолодінні, власником якого є ОСОБА_1 Просили позов задовольнити повністю, зобовязати відповідача по справі ОСОБА_3 передати йому будинковолодіння за адресою с.Потік вул. Роксолани (Цегельнянська) №181 Рогатинського району Івано-Франківської області, а саме житловий будинок житловою площею 61,1 м2, загальною площею 141,3 м2, і господарські споруди літню кухню, стайню-стодолу, гараж. Судові витрати віднести за рахунок відповідача. Позову ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним не визнав зовсім і пояснив, що доводи позивача є безпідставними і надуманими, оскільки зі змісту доручення від 09 травня 2004 року серія ВВС №5100388 вбачається, що ОСОБА_3 і ОСОБА_5 уповноважили ОСОБА_6 бути їх представником, наділили її усіма правами і обовязками діяти від їх імені, зокрема повноваженнями з питань продажу належного їм житлового будинку. Крім того, ОСОБА_3 пропущено строки позовної давності на звернення до суду із даним позовом. А тому в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_6 просив відмовити повністю.

Відповідач - позивач ОСОБА_3 позову ОСОБА_1 не визнав зовсім і пояснив, що 03 травня 1997 року між ним та ОСОБА_1 на виконання позикових зобовязань було укладено договір застави будинку, який посвідчено державним нотаріусом Рогатинської державної нотаріальної контори. 14 квітня 2004 року було укладено додаткову угоду до договору застави нерухомого майна від 03.05.1997 року відповідно до якої термін позикових зобовязань продовжувався до 01 травня 2004 року. 09 травня 2004 року ОСОБА_1. запропонував йому і його дружині ОСОБА_5 , оформити в нотаріальній конторі доручення для вирішення питання приватизації земельної ділянки. В нотаріальній конторі ними було підписано доручення на дружину позивача ОСОБА_6 Зі слів ОСОБА_1 дане доручення стосувалося виключно приватизації земельної ділянки. В 2008 році , коли отримав із Рогатинського районного суду позовну заяву ОСОБА_1 із додатками, він дізнався про те, що ОСОБА_6 від його імені та від імені його дружини ОСОБА_5 продала належний йому житловий будинок. ОСОБА_6, діючи від їхнього імені, уклала договір з своїм чоловіком ОСОБА_1 діючи всупереч його, ОСОБА_3, інтересам, оскільки продавати будинок наміру в нього не було. Крім того, кошти, виручені від продажу будинковолодіння, ОСОБА_6 йому не передавалися. ОСОБА_6 діяла за зловмисною домовленістю з ОСОБА_1 Крім того, в житловому будинку проживали його, ОСОБА_3, неповнолітні діти.

Відповідач ОСОБА_5 позову ОСОБА_1 не визнала зовсім. Дала суду пояснення , аналогічні поясненням ОСОБА_3

Відповідач по справі ОСОБА_6 позову не визнала і пояснила, що відповідно до доручення, виданого на її імя ОСОБА_3 вона була уповноважена на здійснення продажу будинку належного ОСОБА_3 Оформленням документів, необхідних для укладення договору купівлі - продажу вона не займалася, кошти, виручені за продаж будинковолодіння вона ОСОБА_3 не передавала. Договір було укладено на виконання боргового зобовязання ОСОБА_3 перед її чоловіком ОСОБА_1 Крім того, вона не стала співвласником будинковолодіння ОСОБА_3, оскільки кошти, які були задіяні на купівлю будинковолодіння були особистими коштами її чоловіка ОСОБА_1

Суд, вислухавши доводи сторін по справі, представників сторін, свідка, дослідивши і перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що 09 травня 2004 року вона посвідчила доручення від імені ОСОБА_3, ОСОБА_5, яким вони уповноважили ОСОБА_6 на здійснення відчуження належного їм будинковолодіння. Зміст доручення їм було прочитано, дієздатність перевірено, доручення було підписано сторонами в її присутності. Крім того, їй відомо про боргові зобовязання між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 Саме на виконання боргових зобовязань було укладено договір купівлі- продажу будинковолодіння між ОСОБА_6, яка діяла від імені ОСОБА_3 і ОСОБА_1 Жодних порушень діючого законодавства при укладенні договору купівлі-продажу нею допущено не було.

Відповідно до доручення від 09 травня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Рогатинського нотаріального округу ОСОБА_7 ОСОБА_5 і ОСОБА_3 уповноважили ОСОБА_6 бути їхнім представником з усіма необхідними повноваженнями в усіх державних, громадських, господарських та інших органах і організаціях усіх форм підпорядкування, форм власності, в органах нотаріату та ОБТІ з питань приватизації земельної ділянки., з усіма повноваженнями з питань продажі належного їм житлового будинку та господарських споруд, що розташовані в с.Потік Рогатинського району Івано-Франківської області (а.с.126).

21 травня 2004 року між ОСОБА_3, жителем ІНФОРМАЦІЯ_1, від імені якого діяла ОСОБА_6 на підставі доручення, і ОСОБА_1, жителем ІНФОРМАЦІЯ_2 було укладено договір відповідно до якого продавець в особі представника продав, а покупець купив належний продавцю на праві приватної власності житловий будинок і господарські будівлі під №181, що знаходяться за адресою с.Потік вул.Роксолани( бувша Цегельнянська) Рогатинського району. Жилий будинок, що відчужувався, належав продавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим Рогатинською державною нотаріальною конторою 30 квітня 1997 року за реєстровим №244 і зареєстроване в Івано-Франківському ОБТІ в реєстрову книгу за №1 за реєстровим 31(а.с.4).

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд.

За ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог ч.6 статті 203 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Недодержання в момент вчинення правочину стороною цих вимог є підставою його недійсності (ч.1 ст.215 ЦК України).

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобовязуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобовязання. Таким чином, батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування розпоряджатися майновими правами дітей. Однак у судовому засіданні встановлено, що діти ОСОБА_3 не мали майнових прав на будинковолодіння, одноосібним власником якого був ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про спадщину.

Відповідно до ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ч.3 ст.238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, атакож щодо інших осіб, встановлених законом. Правочин завжди має вчинятися в інтересах сторони, яку представляють. З метою забезпечення інтересів цієї особи представнику заборонено вчиняти представницький правочин в своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є. Представник не може вчиняти правочин щодо себе особисто (тобто бути стороною цього правочину) або іншим шляхом.

У судовому засіданні встановлено, що відповідачі по справі ОСОБА_1 і ОСОБА_6 на час укладення договору купівлі-продажу перебували у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до вимог ст.60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, суд приходить до висновку, що представником ОСОБА_3, ОСОБА_5 ОСОБА_8 було вчинено правочин щодо себе, оскільки ОСОБА_6 як дружина ОСОБА_1 набула права спільної сумісної власності на придбане майно. Фактично стала співвласником цього майна як дружина покупця. Таким чином ОСОБА_6 діяла всупереч вимогам ч.3 ст.238 ЦК України.

У судовому засіданні встановлено, що всупереч вимогам статті 1006 ЦК України ОСОБА_6 після виконання доручення не передавала довірителям все одержане у звязку з виконанням доручення, не надала звіту про виконане доручення, не повернула доручення, термін якого ще не закінчився.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України на сторін по справі покладається обовязок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог чи заперечень. ОСОБА_1 у судовому засідання не спростовано пояснення ОСОБА_3 про те, що він дізнався про існування договору купівлі-продажу із отриманої в вересні 2008 року позовної заяви ОСОБА_1 Суду не представлено ОСОБА_1 належних доказів про повідомлення ним ОСОБА_3 про звільнення будинковолодіння. За таких обставин та доказів підстав для відмови у позові за спливом строків позовної давності у судовому засіданні не встановлено.

Виходячи із наведеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_3 слід задовольнити, визнати недійсним договір купівлі - продажу жилого будинку, який розташований в с.Потік по вул.Роксолани, 181 Рогатинського району, укладений 21 травня 2004 року укладений між ОСОБА_3, від імені якого діяла ОСОБА_6 на підставі доручення від 09.05.2004 року і ОСОБА_1.

Як вбачається з квитанцій №16/196,15/197, виданими 31 травня 2010 року, №22,23, виданими 11 червня 2010 року акціонерним комерційним банком «Київ», Рогатинським відділенням МФО №322498 м.Рогатина ОСОБА_3 сплачено судовий збір в сумі 350 гривень 00 копійок та 120 гривень за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В порядку ч.1 ст.88 ЦПК України судові витрати, які понесені позивачем по справі ОСОБА_3 та документально підтверджені слід стягнути з відповідачів по справі.

На підставі ст.ст.16, ч.2, ст. 238, 1000-1006 ЦК України, ст.60 СК України керуючись ст.ст.88, 10,11,60,212,214 ЦПК України суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_6, ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу жилого будинку, який розташований в с.Потік по вул.Роксолани (Цегельнянська) 181 Рогатинського району, укладений 21 травня 2004 року між ОСОБА_3, від імені якого діяла ОСОБА_6 на підставі доручення від 09.05.2004 року і ОСОБА_1.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 жителя ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, жителя ІНФОРМАЦІЯ_6, 175 гривень 00 копійок судового збору, 60 гривень за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді. Стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7 жительки АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 жителя ІНФОРМАЦІЯ_6, 175 гривень 00 копійок судового збору, 60 гривень за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано Франківського апеляційного суду через Рогатинський районний суд шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення..

Головуючий: підпис

Суддя: Лошак О.О.