Справа № 2-351/10
Провадження № 2-351/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2010 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С.І.

при секретарі Станько Р.О.

з участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Закритого акціонерного товариства «Аеробуд» в особі філії «Аеробуд-Захід» ЗАТ «Аеробуд» до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної працівником при виконанні трудових обовязків,-

в с т а н о в и в:

Позивач ЗАТ «Аеробуд» в особі філії «Аеробуд-Захід» ЗАТ «Аеробуд» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення з відповідача шкоди в розмірі 128 936,30 грн., заподіяної працівником при виконанні трудових обовязків.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ОСОБА_3 згідно наказу № 4-к був прийнятий на роботу до філії «Аеорбуд-Захід» ЗАТ «Аеробуд» на посаду начальника цеху з виробництва товарного бетону з 20.08.2007 року. Оскільки він безпосередньо обслуговував товарно-матеріальні цінності, з ним було укладено договір про повну матеріальну відповідальність від 20.08.2007 року. 05 травня 2008 року відповідач звільнений з посади за власним бажанням згідно наказу про звільнення. 20 березня 2008 року на підставі розпорядження директора філії «Аеробуд-Захід» ЗАТ «Аеробуд» була проведена інвентаризація матеріальних цінностей, які знаходилися на підзвіті у ОСОБА_3 Для проведення інвентаризації була утворена відповідна комісія та згідно опису товарно-матеріальних цінностей виявлена недостача на суму 128 936,30 грн. Відповідач відмовився від підписання акту про виявлення недостачі, не подав жодних зауважень та шкоду не відшкодував. Таким чином, ОСОБА_3, внаслідок неналежного виконання своїх трудових обовязків, заподіяв товариству матеріальної шкоди на суму 128 936,30 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку.

В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та надали пояснення аналогічні наведеним в заяві. Також вказали, що згідно вироку суду від 03.11.2010 року ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 191 ч.4 КК України, за обставинами наведених позивачем фактів. У звязку з чим, просили позов задоволити в повному обсязі.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечили та надали аналогічні пояснення про те, що ОСОБА_3 згідно наказу № 4-к від 20.08.2007 року прийнятий на роботу в філію «Аеробуд-Захід» на посаду начальника цеху з виробництва товарного бетону. Однак, з посадовими обовязками не був ознайомлений. При цьому письмові договори про повну матеріальну відповідальність можуть укладатися тільки з працівниками посади яких віднесені до відповідного переліку, а посада яку він займав до таких не належить. Тому договір про повну матеріальну відповідальність немає юридичної сили. Крім цього, вказали, що виявлена недостача матеріально-товарних цінностей за тривалий період часу, ще до зайняття ним посади, а тому якщо і буде встановлена відповідальність то лише солідарна з попередніми керівниками. Разом з тим, відповідач визнає, що порушив порядок ведення касових операцій, але своїми діями не завдав жодної шкоди підприємству, а виявлена недостача та розмір шкоди не відповідає дійсності та не доведений позивачем. Просили в позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, представників, дослідивши представлені по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно наказу № 4-к від 20.08.2007 року ОСОБА_3 з 20.08.07р. прийнятий на постійну роботу на посаду начальника цеху з виробництва товарного бетону філії «Аеробуд-Захід» ЗАТ «Аеробуд», яку займав до 28.03.2008 року, звільнений згідно наказу № 40-к від 28.03.2008 року за власним бажанням на підставі його заяви (а.с.8,158). З посадовою інструкцією відповідач ознайомився в установленому порядку (а.с.159-160).

20 серпня 2007 року між філією «Аеробуд-Захід» ЗАТ «Аеробуд» та ОСОБА_3 укладено типовий договір про повну матеріальну відповідальність, за яким останній як начальник цеху виробництва товарного бетону взяв на себе повну відповідальність забезпечення довірених йому підприємством матеріальних цінностей та відповідно повязані з цим обовязки. Посада яку займав ОСОБА_3 віднесена до відповідного переліку посад з працівниками яких укладається договір про повну матеріальну відповідальність (а.с.10,176-177).

Наведеними доказами спростовується заперечення відповідача та його представника про те, що ОСОБА_3 не ознайомлювався з посадовими обовязками та не був матеріально відповідальною особою.

Як встановлено в судовому засіданні з документів бухгалтерського обліку, обвинувального висновку, вироку суду у кримінальній справі від 03.11.2010 року (а.с.11-14,152-158,161-172,178-182), а також показань свідка - бухгалтера ОСОБА_5 даних в судовому засіданні, в березні 2008 року на підприємстві з»явилася інформація, що ОСОБА_3 незаконно привласнює та розтрачає ввірені йому товарно-матеріальні цінності. У звязку з чим було видано наказ про службове розслідування та видано розпорядження про проведення інвентаризації, про що було проінформовано відповідача, однак він не надав пояснень та не подав всіх матеріальних звітів. Комісія дослідила необхідні документи, дані бухгалтерського обліку та згідно інвентаризаційного опису товарно-матеріальних цінностей від 20.03.2008 року виявила недостачу товарно-матеріальних цінностей, які обслуговував відповідач на загальну суму 128 936,30 грн. Згідно акту від 27.03.08р. ОСОБА_3 відмовився від підписання інвентаризаційного опису. Крім цього, на виготовлення бетону було використано товар, що в грошовому еквіваленті становить 14980 грн., які на розрахунковий рахунок підприємства не поступали. З приводу суми 14980 грн. позовних вимог не заявлено.

З огляду на досліджені докази, інвентаризація була проведена у встановленому законом порядку, за період праці ОСОБА_3, та вірно встановлено розмір заподіяної шкоди. Всупереч ст. 60 ЦПК України відповідач не довів тих обставин, на які посилався як на підставу своїх заперечень та не надав жодних доказів на підтвердження таких.

Відповідно до вироку суду від 03.11.2010 року, який набрав законної сили, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 191 ч. 4 КК України привласнення та розтрата чужого майна, яке перебувало в віданні ОСОБА_3, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене у великих розмірах.

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_3 працюючи начальником цеху товарного бетону та монолітних конструкцій філії «Аеробуд-Захід» ЗАТ «Аеробуд», будучи службовою особою, тобто наділеним адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями, протягом часу з серпня 2007 року по березень 2008 року, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи умисно і з корисливого мотиву, привласнив товарно-матеріальних цінностей товариства на загальну суму 143 916,30 грн., з яких 128 936,30 грн. недостача товарно-матеріальних цінностей, а 14980 грн. кошти витрачені на виготовлення бетону.

У відповідності до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків. Згідно вимог ст. 1166 ЦК України та положень ст. 134 КЗпП України, майнова шкода підлягає відшкодуванню винною особою в повному обсязі, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання про підставність позовних вимог та задовольняє такі в повному обсязі.

Згідно із ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати : 1289,37 грн. судового збору, 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с.6,7).

Керуючись ст.ст. 10,11,60,61,88,209,212-215,218 ЦПК України, ст.ст. 11,15,16,1166 ЦК України, ст.ст. 130,134 КЗпП України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Закритого акціонерного товариства «Аеробуд» 128 936,30 грн. (сто двадцять вісім тисяч девятсот тридцять шість гривень, 30 коп.) грн. матеріальної шкоди, заподіяної працівником при виконанні трудових обовязків.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Закритого акціонерного товариства «Аеробуд» 1289,37 грн. судового збору, 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя С.І.Леньо