Теофіпольський районний суд Хмельницької області
Справа №2-43/10
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2010 року Теофіпольський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді ДРУЧКОВОЇ С.П.

секретаря ДОНДЕЛЬ Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Теофіполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення процентів за договором позики

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1, звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, про стягнення з неї процентів за користування грошовими коштами за період з 18 вересня по 18 грудня 2009 року.

В судовому засіданні позивач вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі та пояснив, що 1 листопада 2004 року надав у позику грошові кошти в сумі 22 000 гривень відповідачу, що підтверджується копією розписки від 1 листопада 2004 року. Згідно умов договору позики погоджених з відповідачем, за користування зазначеними коштам ОСОБА_2, зобов'язувалась сплачувати проценти у розмірі 500 гривень щомісячно. Пояснив, що вказаний розмір процентів відповідає, вимогам ст.1048 ЦК України, які вказують, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Зобов'язання по сплаті процентів за користування грошовими коштами відповідач виконувала не належним чином. При зверненні до неї із вимогою про повернення суми процентів остання почала ухилятись від виконання свого зобов'язання щодо повернення процентів, мотивуючи свої дії тимчасовим погіршенням матеріального становища. За наведених обставин та наявних доказів, вимогу про стягнення із відповідачки суми несплачених процентів за користування грошовими коштами у розмірі 22000 грн., за період з 18 вересня 2009 року по 18 грудня 2009 року вважає обґрунтованими та просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач позовні вимоги не визнала. Вказала, що від сплати не відмовляється, однак за відсутності коштів повернути відсотки немає можливості оскільки, перебуває у важкому матеріальному стані.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами було укладено договір позики на суму 22 000 грн., та сплату відсотків у розмірі 500 грн., щомісячно, що підтверджено копією розписки приєднаною до матеріалів справи.

Згідно рішення Теофіпольського районного суду від 8 грудня 2009 року було задоволено позовну заяву ОСОБА_1, до ОСОБА_2, та проведено стягнення боргу за розпискою від 1 листопада 2004 року у розмірі 22 000 грн., та відсотків за користування грошима за період з 18 травня по 18 вересня 2009 року.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідно ст. 610 ЦК України невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання є порушенням зобов'язання.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення. А також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі викладеного, суд рахує, що право кредитора вимагати сплату процентів є способом захисту його майнового права та інтересу. Згідно зі ст. ст.598609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового

зобов'язання. Водночас приписи ст.625 ЦК України не заперечують звернення кредитора з вимогою про стягнення з боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, процентів, що встановлені в договорі позики.

На підставі викладеного, суд рахує, що вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів, що встановлені у розписці від 1 листопада 2004 року у розмірі 500 грн., щомісячно підлягають задоволенню за період з 18 вересня до 18 грудня 2009 року.

Керуючись ст. 509, 525, 526, 610, 625, 1049 ЦК України, ст. 10,60, 179,213 - 218 ЦПК України, районний суд

ВИРІШИВ

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення процентів за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 500 (одну тисячу п'ятсот) гривень процентів за договором позики.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави на відшкодування сплаченого судового збору 51 грн., та 120 гривень витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Теофіпольський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги або в порядку передбаченому ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Головуючий: