АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-7115/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Повєткін В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2010 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Лисичної Н.М., Повєткіна В.В.

при секретарі: Білоус А.М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Національного банку України

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2010 року

за позовом ОСОБА_2 до Національного банку України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, -

В с т а н о в и в :

У квітні 2003 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до НБУ про відшкодування матеріальної та моральної шкоди посилаючись на те, що 14 жовтня 2002 року з вини водія відповідача сталась ДТП, внаслідок якої йому завдано значну матеріальну і моральну шкоду. В добровільному порядку відповідач не погоджується виплачувати будь-яку шкоду, тому просив суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 16984,35 грн. та моральну шкоду в розмірі 12487,50 грн., а також витрати на експертне дослідження та судовий збір (а.с.2-6 т.1).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2005 року ОСОБА_2 в задоволенні позову відмовлено (а.с.100-101 т.1).

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2005 року вказане судове рішення скасоване з направленням справи на новий розгляд (а.с.138-141 т.1).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково, стягнуто з НБУ на користь позивача 15504,99 грн. матеріальної шкоди, 289,80 витрат на експертне дослідження, 3000,00 грн. моральної шкоди та 177,50 грн. судового збору (а.с.61-62 т.2).

В апеляційній скарзі (а.с.67-69 т.2) НБУ просить рішення суду скасувати, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки:

- судом не встановлено, що за довіреність була у позивача на управління чи на розпорядження та чи сплив термін володіння автомобілем на час звернення з позовом до суду та розгляду справи судом;

- причиною ДТП стало те, що ОСОБА_2, маючи посвідчення водія на управління транспортним засобом з ручним управлінням, керував автомобілем не переобладнаним під ручне управління;

- свій висновок відносно стягнення моральної шкоди суд обґрунтував тільки позовною заявою та поясненнями в судовому засіданні;

- судом до правовідносин, які мали місце в 2002 році, застосовано положення ЦК України 2003 року, а саме при стягненні моральної шкоди.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції встановив, що 14 жовтня 2002 року близько о 12 годині 50 хвилин за участю сторін сталося ДТП, в якому винні обидва водія, ступень вини яких слід розподілити порівну по 50 %, у зв'язку з чим стягнув з відповідача 50 % вартості матеріальної шкоди у розмірі 15504,99 грн. згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи від 20 жовтня 2009 року та моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до ст.440 ЦК України 1963 року шкода, заподіяна особі або майну громадянина підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду, але той, хто заподіяв шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду заподіяно не з його вини.

Відповідно до цього при наявності вини обох володільців джерел підвищеної небезпеки розмір відшкодування визначається згідно ступеня вини кожного.

З матеріалів справи вбачається, що документів про те, кому належить автомобіль «Шкода Фабия» держномер 501-95 АВ, яким керував позивач, в матеріалах справи немає.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції не встановив правові підстави звернення позивача до суду з позовом про відшкодування шкоди внаслідок пошкодження автомобіля, яким він керував, не з'ясував кому належить пошкоджений автомобіль, не перевірив на підставі чого позивач керував автомобілем під час ДТП.

У цивільній справі та в адміністративній справі № 3-8677/02 такі документи відсутні.

Таким чином, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції не з'ясував, чи є позивач тією особою, чиї права та інтереси порушені відповідачем внаслідок ДТП.

З огляду на це колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, та порушенням норм матеріального та процесувального права.

Частково задовольняючи позовні вимоги позивача про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 50 % від суми шкоди згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи від 20 жовтня 2009 року у сумі 15504,99 грн., суд першої інстанції не врахував, що в позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 100 % у сумі 16984,35 грн. і під час розгляду справи позовні вимоги позивачем не змінювалися.

Задовольнивши позовні вимоги у розмірі у розмірі 50 % відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи від 20 жовтня 2009 року, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції не звернув уваги на перелік обставин, які на погляд позивача свідчать про спричинення йому моральної шкоди, і таким чином не розглянув позовні вимоги про стягнення моральної шкоди.

З огляду на це колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених п.5 ч.1 ст.311 ЦПК України, підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

У зв'язку з викладеним і керуючись п.5 ч.1 ст.311 та ст.ст.307,314,315 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2010 року скасувати.

Справу направити до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська на новий розгляд.

Ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: