Городоцький районний суд Львівської області
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2010р. Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючої - судді Струс Л. Б.

при секретарі Цап І. М.

адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Городку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на 1/3 частину квартири №1 та 3/4 частини квартири АДРЕСА_1я в м.Городок із добудовами, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/3 частину квартири №1 будинку №І4 по вул. Підгір»я у м.Городок, 1/2 /2 добудови до цієї квартири та на 1/2 частку квартири №2 цього ж будинку і 1/2 добудови до такої, суд, -

встановив:

Позивачка ОСОБА_2 14.03.2006р. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, який доповнювала і уточнювала під час судового розгляду, остаточно просить поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя шляхом виділення їй 3/4 частки спільно придбаної квартири №2 у м.Городок по вул.ПідгІр»я, 14 загальною площею 39,5 кв.м. та незавершеної добудови до вказаної квартири зданої в експлуатацію площею 42 кв.м., прийняти рішення про здійснення нею компенсації частки відповідача у квартирі №І шляхом виплати йому коштів в сумі 10000 грн., а також зобов»язати Львівське обласне державне комунальне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки зареєструвати за нею право власності на кв.2 будинку №І4 по вул.Підгір»я у м.Городок.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що перебуваючи у шлюбі із ОСОБА_3 ними було придбано квартиру АДРЕСА_2я у м.Городок, яка була зареєстрована за відповідачем. З 2002р. вона працювала в республіці Італія, за зароблені кошти, а саме 12000 Свро було проведено добудову до вказаної квартири та ремонт. Окрім того, ОСОБА_3 є власником 1/3 частини двокімнатної квартири №1 у м.Городок по вул.Підгай, 14 загальною площею 54 кв.м. Зважаючи на те. що відповідач не вкладав коштів до спільного бюджету сім»ї, недбало ставився до спільного майна та коштів, використовував їх для власних цілей, а також, що вона мас на вихованні і утриманні неповнолітню дочку, вважає, що має право на виділення їй у власність більшої частки у спірній частині житлового будинку, а тому просить відступити від засади рівності часток подружжя в спільному майні.

Відповідач ОСОБА_3 подав до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2, у якій просить постановити рішення, яким визнати за ним права власності на 1/3 частку квартири №1 і 1/2 добудови до цієї квартири та 1/2 частку квартири №2 і 1/2 добудови до цієї квартири, що по вул.ІІідгір»я, 14 у м. Городок Львівської області та про реальний поділ цих квартир.

В підтвердження своїх вимог ОСОБА_3 у зустрічному позові посилається на те, що 22.07.1994р. одружився з ОСОБА_2. проживав разом з нею, її матір»ю і дочкою від першого шлюбу ОСОБА_2 у комунальній квартирі, що в м.Городок по вул.Підгір»я. 14/1 Львівської області. 5.12.1997р. ними була приватизовано квартиру в рівних частках по 1/3 кожному. 2.03.2001р. ними було придбано квартиру №2 по вул.Підгір»я. 14 у м.Городок. Рішеням виконкому Городоцької міської ради №244 від 13.05.2004р. «Про видачу дозволу на добудову веранди до будинку №І4 по вул.Підгір»я» вони спільно здійснювали реконструкцію, добудову та капітальний ремонт цілого будинку, він вкладав значні грошові кошти та власну працю. На даний час він є співвласником квартири №І у розмірі 1/3 частки і добудови до неї у розмірі 1/2 частки та квартири №2 у розмірі 1/2 частки і добудови у розмірі 1/2 частки. Претендує на реальне виділення його часток із спільного майна подружжя.

В судовому засіданні позивачка по первісному позову і відповідачка за зустрічним позовом ОСОБА_2 підтримала первісний позов, з уточненими та доповненими вимогами, покликаючись на мотиви та обставини такого, просить про задоволення такого та про реальний розподіл квартир №1 і №2 по вул.Підгір»я, 14 у м.Городок Львівської області, що є об»єктом спільної власності подружжя, згідно запропонованого висновку судової будівельно-технічної експертизи №1077/1370/1 371/1372 від 29.10.2010р., покликається на те, що спільне проживання в квартирі №1 із ОСОБА_3 є неможливим, а просить прийняти рішення про здійснення нею компенсації ОСОБА_3 за належну йому у цій квартирі частку шляхом виплати йому коштів в сумі 10000 грн. З приводу зустрічного позову ОСОБА_3 такий не визнаю, висловилася на відмову в задоволенні такого.

Відповідач ОСОБА_3 в суді підтримав зустрічний позов та його підстави, покликаючись на обставини викладені у ньому просить про задоволення вимог в повному об»ємі та про реальний поділ квартир №1 і №2 по вул. Підгір»я, 14 у м. Городок Львівської області, згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №1077/1370/1371/1372 від 29.10.2010р. Первісний позов ОСОБА_2 просить задоволити частково, оскільки підстав відступу від засади рівності часток у спільному подружньому майні не має, окрім того він не погоджується на грошову компенсацію за належну частку у квартирі №1 по вул.Підгір»я, 14 в м. Городок.

На підтримку зустрічного позову з мотивів та обставин викладених у такому в суді висловилася адвокат відповідача-позивача ОСОБА_1, просить про задоволення вимог зустрічного позову в повному об»ємі та не заперечує частковому задоволенню вимог первісного позову.

Заслухавши сторони, свідків, дослідивши зібрані у справі та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, з»ясувавши дійсні обставини справи, суд вважає, що первісний позов ОСОБА_2 з уточненими і доповненими вимогами підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_3 задоволенню в повному об»ємі з таких підстав.

Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону.

За вимогами ч.ч.1. 2 ст.60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуачьного користування, є об 'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За нормами ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Згідно до ст.71 СК України, майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Відповідно до ч.З ст.370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст.364 ЦК України. Згідно до ч.2 ст.364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Відповідно до п.п.22, 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжяж поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами встановленими ст.ст.69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4,5 ст.71 СК України, щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової компенсації суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК України за умови звернення подружжя (одного з них до суду з таким позовом (ст.11 ЦКУ) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Згідно приписам ч.ч.3,4, ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якгцо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім "і, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.07.1994р. Із копії рішення Городоцького районного суду від 16.06.2004р. (а.с.-4) вбачається, що шлюб між сторонами розірвано. На підставі вказаного рішення суду видано свідоцтво про розірвання шгіюбу серії 1-СГ№138199 (а.с.~5) за яким юридично шлюб між сторонами розірвано 12.08.2004р. про що зроблено актовий запис №93.

Від спільного подружнього проживання сторони дітей не мають, ОСОБА_2 має дочку від першого шлюбу - ОСОБА_4

З наданих суду документів судом встановлено, що 2.03.2001р. ОСОБА_3 на підставі договору купівлі- продажу було придбано квартиру АДРЕСА_1я у м.Городок Львівської області, договір нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Городоцького нотаріального округу ОСОБА_5. (а.с.13 ).

На підставі договору купівлі продажу квартири від 2.03.2001р. Самбірським МБТІ 14.05.2001р. ОСОБА_3 видано реєстраційне посвідчення на право особистої власності на квартиру №2 по вул.Підгір»я, 14 м.Городок Львівської області (а.с.-б, 22).

Зважаючи на те, що квартира №2 по вул Підгір»я, 14 у м.Городок Львівської області була придбана ОСОБА_3 і ОСОБА_2 в шлюбі, суду не було надано належних і достатніх доказів на підтвердження того, що вказана квартира була придбана за особисті кошти ОСОБА_3, тому суд визнає її спільним майном подружжя ОСОБА_3.

Із свідоцтва про право власності на квартиру від 5.12.1997р., витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 24.10.2006р. (а.с.-30.77, 115) вбачається, що ОСОБА_2К, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 І.0. на праві спільної сумісної власності по 1/3 кожному належить квартира №1 по вул.Підгір»я. 14 у м.Городок Львівської області, загальною площею 54.0 кв.м., житловою площею 31,6 кв.м., загальною вартістю нерухомого майна 20100 гри.

Окрім того, судом встановлено, що рішенням виконкому Городоцької міської ради №244 від 13.05.2004р. «Про видачу дозволу на добудову веранди до будинку №14 по вул.Підгір»я» (а.с.-8) ОСОБА_3 надано дозвіл на добудову веранди до будинку №14 по вул.Підгір»я, розміром 6 х7 м.

В судовому засіданні було встановлено, що добудова до будинку №14 по вул.Підгір"я у м.Городок Львівської області була здійснена сторонами за час шлюбу, за спільні кошти та спільною працею, а отже суд визнає таку об»єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3.

В судовому засіданні також не знайшло свого підтвердження, постання ОСОБА_2 що добудова до квартир №1 і №2 по вул.Підгір»я у м.Городок Львівської області здійснювалася виключно за її кошти зароблені в республіці Італія, оскільки нею не надано належних та достатніх доказів у підтвердження своїх постань, а саме, що така добудова проводишся виключно за її кошти.

Враховуючи викладені обставини та відсутність інших доказів, суд вважає, що у судовому засіданні не було надано належних та достатніх доказів у підтвердження того, що добудова до квартир №1 і №2 по вул.Підгір»я у м. Городок Львівської області здійснювалася виключно за кошти ОСОБА_2К, а ОСОБА_3 не вкладав коштів до спільного бюджету сім»ї, недбало ставився до спільного майна, а отже не вбачає підстав відступу від засади рівності часток подружжя ОСОБА_3 у спільній сумісній власності.

Окрім того, в судовому засіданні сторони підтвердили, що між ними не існує домовленості про поділ майна, однак сторони погодилися на реальний поділ об»єкту спільної сумісної власнсті. що в даному випадку є квартири №1 і №2 по вул.Підгір»я в м.Городок Львівської області у відповідності до запропонованого висновку судової будівельно-технічної експертизи №1077/1370/1371/1372 від 29.10.2010р. (а.с.172-179).

У судовому засіданні не було надано доказів у підтвердження того, що ОСОБА_3 не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, що він приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його не в інтересах сім 'ї, чи будь яким іншим способом діяв не в інтересах сім 'ї, тому суд не вбачає підстав для відступу від засад рівності часток подружжя при вирішенні спору про поділ майна сторін.

Посилання відповідачки на те. що в неї на вихованні і утриманні перебуває неповнолітня дочка ОСОБА_4 І.0. яку вона утримує самостійно, а ОСОБА_3 не надає коштів на її утримання, суд не бере до уваги зважаючи на те, що це по-перше не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні, так як належ'иих доказів ОСОБА_2 надано не було, а по-друге дочка ОСОБА_6 не є народженою в шлюбі та є дочкою ОСОБА_3 і вона має свою частку у квартирі №1 по вул.Підгір»я,14 у м.Городок Львівської області в розмірі 1/3 цієї квартири, а також суд враховує те, що сам факт проживання дочки ОСОБА_6 із ОСОБА_2 не може бути підставою для збільшення її частки при поділі спільного майна.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у судовому засіданні не було встановлено обставин, які б стали підставою для відступу від рівності часток при поділі майна сторін, та які б стали підставою для збільшення частки ОСОБА_2 у спільному майні подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007р. зазначено, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

У судовому засіданні встановлено, що на момент поділу майна сторони об»єктом такого поділу є квартири №1 і №2 по вул.Підгір"я у м. Городок Львівської області із добудовами.

Сторони в судовому засіданні визнали висновок судової будівельно-технічної експертизи №1077/1370/1571/1372 від 29.10.2010р. про реальний поділ майна що належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя і зокрема квартир №1 і №2 по вул.Підгір»я у м.Городок Львівської області.

Із вищевказаного висновку експертизи, вбачається, що при загальній площі будинку 122,6 кв.м. ринкова вартість будинку №14 по вул.Підгір"я у м.Городок Львівської області з врахуванням технічного стану становитиме 293629,0 грн. Вартість квартири №1 становить 120538,0 грн. і квартири АДРЕСА_3 становить 173091,0 грн. На розгляд суду запропоновано єдиний варіант реального розподіл квартир з добудовами будинку №14 по вул.Підгір»я у м.Городок Львівської області виходячи з часток - ОСОБА_2 1/3 + 1/3 +1/2, а ОСОБА_3Ф.І/3 + 1/2 . і зокрема пропонується виділити у власність ОСОБА_2 приміщення: 1-коридор площею 3,4 кв.м. (кв.1) вартістю 8106,0 грн.: 2-комірку площею 7,5 кв.м. (кв.1) вартістю 20436.0 грн.; З-житлова площею 21,6 кв.м*. (кв.1) вартістю 44141,0 грн.: 6-житлова площею 18,1 кв.м (кв.2) вартістю 36988,0 грн., всього площі 50,6 кв.м. вартістю 109671,0 грн. Виділити у власність ОСОБА_3 приміщення: І-коридор площею 5, 7 кв.м. (кв,2) вартістю 17473,0 грн.: 2-житлова площею 13,1 кв.м. (кв.2) вартістю 40157,0 грн.: 3-комірка площею 7,6 кв.м. (кв.2) вартістю 23297,0 грн.; 4-ванна кімната площею 5,8 кв.м. (кв.2) вартістю 17779,0 грн.; 5-житлова площею 18,3 кв.м. (кв.2) вартістю 37397,0 грн.; 4-житлова площею 10,0 кв.м. (кв.1) вартістю 20436,0 грн.; 5-кухня площею 11,5 кв.м. (кв.1) вартістю 27418,0 грн., всього площі 72,0 кв.м. вартістю 183957,0 грн.

За таких обставин, анаїізуючи зібрані у справі та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вирішуючи по суті спір між сторонами, суд вваж'ає, що реальний розподіл майна, що є у спільній власності сторін слід провести по запропонованому експертом єдиному варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи №1077/1230/1371/1372 від 29.10.2010р. оскільки з таким погоджуються сторони і такий на думку суду буде законним і справедливим.

Окрім того, задовільняючи первісний позов ОСОБА_2К суд бере до уваги те, що ОСОБА_3 не погоджується на грошову компенсацію за належну йому частку у квартирі АДРЕСА_4 та не має іншого житла, а також те. що на часі поділу вказаної квартири ОСОБА_2 не вчинила жодних дій стосовно попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду та не ставила питання про присудження іншій стороні відповідної грошової компенсації за частку у спільному майні подружжя, а також ОСОБА_2К не надано суду доказів про неможливість сумісного з ОСОБА_3 користування квартирою, а тому суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_2 в задоволенні цієї частини вимог.

Відповідна до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд відмовляє в задоволенні вимоги ОСОБА_2 про зобов»язання Львівського обласного державного комунального бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки зареєструвати право власності за нею на кв.№2 будинку №14 по вул.Підгір»я у м.Городок Львівської області на підставі рішення суду, з огляду на те. що така вимога не відповідає вимогам закону і є передчасною.

За наведеного та керуючись ст.ст. 10-11, 60, 159, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 60. 61, 69, 70, 71 СК України, ст.372 ІІК України. Постановою від 21.12.2007 року N II Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд, -

вирішив:

первісний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_7 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на 1/3 частину квартири №1 та 3/4 частини квартири АДРЕСА_1я в м. Городок із добудовами - задоволити частково.

Зустрічний позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_5. 1/2 добудови до цієї квартири та на 1/2 частку квартири №2 цього ж будинку і 1/2 добудови до такої задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_6 та 1/2 частину добудови до квартири №1 та на 1/2 частину квартири АДРЕСА_7 і 1/2 частину добудови до квартири №2, як спільне майно подружжя.

Визнати за ОСОБА_3 право власності па 1/3 частину квартири АДРЕСА_5 і 1/2 добудови до цієї квартири та на 1/2 частину квартири №2 будинку N14 по вул.Підгір"я у м.Городок Львівської області і 1/2 добудови до квартири №2, як спільне майно подружжя.

Реально поділити квартири №№І і 2 з добудовами, ОСОБА_2 виділити 1/3 + 1/3 + 1/2 , а ОСОБА_3 1/3 +1/2 будинку № 14 по вул.Підгір"я у м.Городок Львівської області.

Виділити у власність ОСОБА_2 приміщення: 1-коридор площею 3,4 кв.м. (кв.1) вартістю

8106.0грн.; 2-комірку площею 7,5 кв.м. (кв.1) вартістю 20436,0 грн.; 3~житлова площею 21,6 кв.м. (кв1) вартістю 44141,0 грн.: 6-житлова площею 18,1 кв.м (кв.2) вартістю 36988,0 грн., всього площі 50,6 кв.м. вартістю 109671,0 грн.

Виділити у власність ОСОБА_3 приміщення: 1-коридор площею 5,7 кв.м. (кв.2) вартістю 17473,0 грн.; 2-житлова площею 13,1 кв.м. (кв.2) вартістю 40157,0 грн.; 3-комірка площею 7,6 кв.м. (кв.2) вартістю 23297,0 грн.; 4-ваниа кімната площею 5,8 кв.м. (кв.2) вартістю 17779.0грн.; 5-житлова площею 18,3 кв.м. (кв.2) вартістю 37397,0 грн.: 4-житлова площею 10,0 кв.м. (кв.1) вартістю 20436,0 грн.; 5-кухня площею 11,5 кв.м. (кв.1) вартістю 27418,0 грн., всього площі 72.0 кв.м. вартістю 183957.0 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області через Городоцький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення з часу отримання.

Су дд я:

ОСОБА_8