Справа № 2-511/10
Провадження № ______
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2010 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прижигалінської Т.В.

за участю секретаря Каліневич Ж.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання неправомірними дій по підвищенню процентної ставки та нікчемною умови договору, третя особа: Синельниківське відділення ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 12.10.2009 року звернувся до суду з позовом, в якому просив суд постановити рішення, яким:

визнати з 09.01.2009 року неправомірними дії Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» по збільшенню процентної ставки за користування кредитом по кредитному договору № DNSOAK07360031 від 27.12.2006 року, укладеному з ОСОБА_1;

зобовязати закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» нараховувати проценти по кредитному договору № DNSOAK07360031 від 27.12.2006 року на рівні попередньої процентної ставки 16,08 % річних з щомісячним платежем 3322,11 грн.;

визнати нікчемним п.п.2.3.1 п. 2.3 п. 2 ОСОБА_3 договору № DNSOAK07360031 від 27.12.2006 року, укладеного між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк».

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 27 грудня 2006 року між позивачем та відповідачем було укладено ОСОБА_3 Договір №DNSOAК07360031, відповідно до якого відповідач надав позивачу кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 27.12.2006 р. по 27.12.2011 р. включно, у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 128368 грн. зі сплатою за користування кредитом відсотків на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0.00 % від суми виданого кредиту щомісяця у момент видання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,14 % від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення і кредиту згідно з п. 3.11 даного ОСОБА_4 та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2. даного ОСОБА_4. На підставі укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 договору, позивачем отримано кошти у розмірі зазначеному у ОСОБА_3 договорі. Листом відповідач повідомив позивача про підвищення в односторонньому порядку відсоткової ставки за зазначеним вище ОСОБА_3 ОСОБА_4 з 01.02.2009 р. Позивач вважає підвищення відповідачем в односторонньому порядку відсоткової ставки по кредитному договору незаконним, а умова ОСОБА_3 ОСОБА_4 в частині права відповідача в односторонньому порядку розірвати ОСОБА_3 договір недійсною, при цьому посилається на ст. ст. 11, 203, 215, 10561 ЦК України, Закон України "Про захист прав споживачів", Закон України "Про банки і банківську діяльність".

В ході судового розгляду позивач заявлені позовні вимоги змінив, просив суд:

- визнати з 01.02.2009 року неправомірними дії публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» по збільшенню процентної ставки за користування кредитом по кредитному договору № DNSOAK07360031 від 27.12.2006 року, укладеному з ОСОБА_1;

- зобовязати публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» нараховувати проценти по кредитному договору № DNSOAK07360031 від 27.12.2006 року на рівні попередньої процентної ставки 16,08 % річних з щомісячним платежем 3322,11 грн., як це передбачено ОСОБА_3 договором;

- визнати недійсним п.п.2.3.3 п. 2.3 п. 2 ОСОБА_3 договору № DNSOAK07360031 від 27.12.2006 року, укладеному між ОСОБА_1 та публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» в частині щодо такої події як право Банка при виникненні кожної з наступних подій зокрема відмови Позичальника в оформленні переоформленні якого-небудь із договорів, договорів іпотеки, поруки, договорів страхування, згідно п.2.2.7 даного ОСОБА_4 згідно статті 651 Цивільного кодексу України здійснити одностороннє розірвання договору з надсиланням Позичальникові відповідного повідомлення. У зазначену в повідомленні дату договір вважається розірваним. В іншій частині заявлені позовні вимоги залишив без змін.

Позивач, представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги та обґрунтування позову підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. Свої заперечення представник відповідача обґрунтовував тим, що при укладенні договору, було дотримано всі передбачені законом істотні умови договору, котрі були обумовлені згодою сторін, як узгодженні сторонами так і прийняті ними як обов'язкові умови договору. Відповідно до ч.1 ст.212, ч.2 ст.632 ЦК України, договір укладений сторонами, має умови, згідно яких банк має право в односторонньому порядку підвищувати розмір процентної ставки. Позивач, зі свого боку погодився з такими умовами договору, підписавши кредитний договір особисто. Зміни умов договору в частині відсоткової ставки були закладені ще спочатку, тобто позивач, до підписання кредитного договору мав можливість ознайомитися з його умовами.

Пунктом 3.5 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2005 № 168 встановлено, що банки мають право ініціювати зміну процентної ставки за кредитом лише в разі настання події, не залежної від волі сторін договору, яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів банку. При цьому зміни процентних ставок за кредитом відбувалися не в наслідок волевиявлення однієї із сторін, а через збільшення облікової ставки НБУ та зміна курсу долара США до гривні. Отже ініціювання банком підвищення процентних ставок за кредитами відбулося у відповідності до вимог ст. 11 Закону України „Про захист прав споживачів" та Правил. По закону, який діяв на момент укладення договору, дозволялося в односторонньому порядку змінювати умови договору, якщо це було передбачено умовами самого договору (ст. 651 ЦК України). Відповідно до ст. 47 Закону України „Про банки і банківську діяльність" комерційні банки самостійно встановлюють процентні ставки та комісійну винагороду по своїх операціях. Оскільки право банку збільшити процентну ставку шляхом надсилання відповідного повідомлення було реалізовано до набрання чинності Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку" №661-VI від 12.12.2008р. банк діяв відповідно до умов укладеного з Позивачем договору та в рамках чинного законодавства України.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами ( договором) між клієнтом та банком.

Згідно зі ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

ОСОБА_4 про надання кредиту укладаються на власний розсуд кредитодавця і позичальника та з урахуванням вимог цивільного та банківського законодавства, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168.

Судом встановлено, що 27 грудня 2006 року між позивачем та відповідачем було укладено ОСОБА_3 Договір №DNSOAК07360031 (а.с.10-11) ( далі по тексту ОСОБА_3 договір).

Відповідно до п.п.1.1 п.1 ОСОБА_3 ОСОБА_4 зобов'язується надати "Позичальникові" кредитні кошти шляхом: надання готівкою через касу на строк з 27.12.2006 р. по 27.12.2011 р. включно, у вигляді не поновлювальної лінії (далі - "Кредит") у розмірі 128368 грн. (сто двадцять вісім тисяч триста шістдесят вісім гривень 00 коп.) на наступні цілі: купівля автомобіля, а також у розмірі 44156,20 грн. на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених пп. 2.1.3, 2.2.7 даного ОСОБА_4, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,34 % на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0.00 % від суми виданого кредиту щомісяця у момент видання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,14 % від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення і кредиту згідно з п. 3.11 даного ОСОБА_4 та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2. даного ОСОБА_4. Періодом сплати вважати період з «21» по «25» число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати Позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 3322,11 грн. для погашення заборгованості за ОСОБА_3 договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії.

На підставі ОСОБА_3 ОСОБА_4 позивачем отримані кошти в розмірі зазначеному у п.п.1.1 п.1 ОСОБА_3 ОСОБА_4 , що не заперечується позивачем в судовому засіданні .

Відповідно до п.п.2.3.1 п. 2.3 п. 2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 - Банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування Кредитом, при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10 % у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладання даного ОСОБА_4; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). При цьому ОСОБА_4 надсилає Позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Збільшення процентної ставки Банком у вищевказаному порядку можливо в границях кількості пунктів, на яке збільшилася ставка НБУ.

Відповідно до листа від 06.01.2009 р. року без номеру за підписом Голови правління ОСОБА_2 Дубілет відповідач повідомив позивача про збільшення розміру відсоткової ставки за ОСОБА_3 ОСОБА_4 DNSOAK07360031 від 27.12.2006 р. до 27,48 % на рік (а.с.12), при цьому відповідач в своєму листі послався на зміну конюнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміни курсу долара США до гривні більше ніж на 10 % у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладання даного договору, зміни облікової ставки НБУ; зміни розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміни середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ).

Листом від 29.01.2009 року (вх. Відповідача 30.01.2009 р. №2538, вх. Третьої особи - №15 від 30.01.2009) позивач повідомив відповідача про свою незгоду з вказаними вище змінами до ОСОБА_3 ОСОБА_4 посилаючись на незаконність дій зі сторони відповідача щодо одностороннього внесення змін до ОСОБА_3 ОСОБА_4 та необґрунтованість підняття відсоткової ставки до 27,48 % (а.с.13).

З листа відповідача від 10.02.2009 р. №30.1.0.0/2-090130/115, який направлено Позивачу 24.04.09, про що свідчить відтиск на поштову конверті, вбачається, що підставою для зміни відсоткової ставки по ОСОБА_3 ОСОБА_4 укладеного з позивачем послугувало прийняття Національним банком України постанови N 107 від 21.04.2008 р. "Про врегулювання грошово-кредитного ринку" згідно якої з 30.04.2008 р. облікову ставку було змінено до 12 % річних. Та оскільки відповідачем з 30.04.2008 року не було змінено процентну ставку, право на її підвищення залишилося за відповідачем. В зв'язку з чим згідно умов ОСОБА_3 ОСОБА_4 та відповідно до п. 4 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" позивачу було направлено лист (повідомлення) щодо зміни відсоткової ставки за ОСОБА_4. (а. с.14-15).

Відповідно до ч.1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобовязання.

Відповідно до п.4 ст. 11 Закону України « Про захист прав споживачів» у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь яка зміна відсоткової ставки є недійсною.

Відповідно до вступної частини Постанови Національного банку України № 168 від 10.05.2007 р. «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», правила прийняті з метою захисту прав споживачів під час укладання договорів про надання споживчих кредитів , запобігання завданню споживачам моральної чи матеріальної шкоди через надання свідомо недостовірної чи неповної інформації.

Пунктом 3.5 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту встановлено, що банки мають право ініціювати зміну процентної ставки за кредитом лише в разі настання події, не залежної від волі сторін договору, яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів банку. Банки не мають права змінювати процентну ставку за кредитом у зв'язку з волевиявленням однієї із сторін ( зміні кредитної політики банку) .

Таким чином зміна процентної ставки, відповідно до ст. 652 ЦК України та вимог Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту можлива лише при істотній зміні обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.

Відповідно до п.п.2.3.1 п. 2.3 п. 2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 збільшення процентної ставки Банком у вищевказаному порядку можливо в границях у кількості пунктів, на яке збільшилася ставка НБУ, розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка по кредитах або пропорційно збільшенню курсу долара США .

Але всупереч ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, з листів відповідача направлених на адресу позивача, не вбачається конкретних обставин, що змусили відповідача вчинити підвищення процентної ставки по ОСОБА_3 ОСОБА_4.

Таким чином, дії відповідача щодо ініціювання збільшення відсоткової ставки за користування кредитом до 27,48 % річних порушують умови ОСОБА_3 ОСОБА_4.

Відповідно до ч.2 ст. 1056-1 ЦК України, (що набула чинності 09.01.2009 року) , встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку.

Як вбачається з листів-повідомлень відповідача, процентна ставка по ОСОБА_3 ОСОБА_4 підвищується відповідачем з 01.02.2009 року тобто після набранням чинності ст. 1056-1 ЦК України та оскільки позивач не надавав свою згоду на зміну відсоткової ставки за ОСОБА_3 ОСОБА_4 повинна залишатися без зміни до повного виконання всіх умов обома сторонами ОСОБА_4.

Відповідно до ч.2 ст.1056-1 ЦК України встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку.

Відповідно до ч.3 ст.1056-1 ЦК України умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до ч.4 ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом ( нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 216 ЦК України правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом , не можуть змінюватися за домовленістю сторін .

Таким чином умова ОСОБА_4, передбачена п.п.2.3.1 п. 2.3 п. 2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 про право відповідача збільшувати розмір відсоткової ставки в односторонньому порядку є нікчемною з 09.01.2009 р. і не створює для сторін цієї угоди ніяких юридичних наслідків, а тому процентна ставка за ОСОБА_3 ОСОБА_4 повинна залишатися без зміни до повного виконання всіх умов обома сторонами ОСОБА_4.

Є такою, що ґрунтується на Законі а тому підлягає задоволенню вимога позивача, щодо визнання недійсним умову пункту 2.3.3. ОСОБА_3 ОСОБА_4 DNSOAK07360031 від 27.12.2006 року щодо такої події як право Банка при виникненні кожної з наступних подій зокрема відмови Позичальника в оформленні ( переоформленні) якого-небудь із договорів, договорів іпотеки, поруки, договорів страхування, згідно п. 2.2.7 даного ОСОБА_4 згідно статті 651 Цивільного кодексу України здійснити одностороннє розірвання договору з надсиланням Позичальникові відповідного повідомлення з наступних підстав.

Відповідно до п.п.2.3.3 п. 2.3. ОСОБА_3 ОСОБА_4 при виникненні кожної з наступних подій зокрема, відмови Позичальника в оформленні (переоформленні) якого-небудь із договорів, договорів іпотеки, поруки, договорів страхування, згідно п. 2.2.7 даного ОСОБА_4 згідно статті 651 Цивільного кодексу України здійснити одностороннє розірвання договору з надсиланням Позичальникові відповідного повідомлення. У зазначену в повідомленні дату договір вважається розірваним. При цьому, в останній день дії ОСОБА_4 Позичальник зобовязується повернути Банку суму кредиту в повному обсязі, винагороду й відсотки за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобовязання за договором. Одностороння відмова від договору не звільняє Позичальника від відповідальності за порушення зобов'язань.

Правове регулювання визнання правочинів недійсними здійснюється на підставі ст. 203, 215 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: надання продавцю (виконавцю , виробнику) права розірвати договір із споживачем на власний розсуд, якщо споживачеві таке право не надається.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та повязаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач.

Стаття 47 Закону України « Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 № 2121-ІІІ, передбачає право комерційних банків самостійно визначати процентні ставки як складової частини кредитної політики банку, а не підстави для її зміни в укладеному кредитному договорі. Банки самостійно визначають процентні ставки для надання послуг клієнтам, проте, зазначена в договорі процентна ставка може бути змінена на підставах, передбачених законодавством .

Зі змісту п.п.2.3.3. п.2.3. ОСОБА_3 ОСОБА_4, відповідно до яких ОСОБА_4 на власний розсуд має право згідно ст. 651 ЦК України в односторонньому порядку розірвати договір у разі відмови Позичальника в оформленні (переоформленні) якого-небудь із договорів, договорів іпотеки, поруки, договорів страхування, згідно п. 2.2.7 даного ОСОБА_4 вбачається, що положення п.п.2.3.3 п.2.3.Кредитного ОСОБА_4 порушують права та законні інтереси позивача, містять дискримінаційні стосовно позивача правила зміни відсоткової ставки, та є несправедливою умовою договору (такою, що в супереч принципу добросовісності має наслідком істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду позичальника).

Згідно зі ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу; поєднання створення норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільного права, з шануванням прав та інтересів інших осіб, моралі суспільства тощо. При цьому справедливість можна трактувати як визначення нормою права обсягу , межі здійснення і захисту цивільних прав та інтересів особи адекватно її ставленню до вимог правових норм . Добросовісність означає прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обовязків. Розумність це зважене вирішення питань регулювання цивільних відносин з урахуванням інтересів усіх учасників, а також інтересів громади (публічного інтересу).

Таким чином, підпункт 2.3.3.пункту 2.3. ОСОБА_3 ОСОБА_4 в частині щодо такої події як право Банка при виникненні кожної з наступних подій заокрема відмови Позичальника в оформленні переоформленні якого-небудь із договорів, договорів іпотеки, поруки, договорів страхування, згідно п.2.2.7 даного ОСОБА_4 згідно статті 651 Цивільного кодексу України здійснити одностороннє розірвання договору з надсиланням Позичальникові відповідного повідомлення та у зазначену в повідомленні дату договір вважається розірваним підлягає визнанню недійсним, а позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 203, 215, 1056-1 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про банки і банківську діяльність», ст.ст. 10, 11, 57-64, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати з 01.02.2009 року неправомірними дії публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» по збільшенню процентної ставки за користування кредитом по кредитному договору № DNSOAK07360031 від 27.12.2006 року, укладеному з ОСОБА_1.

Зобовязати публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» нараховувати проценти по кредитному договору № DNSOAK07360031 від 27.12.2006 року на рівні попередньої процентної ставки 16,08 % річних з щомісячним платежем 3322,11 грн., як це передбачено ОСОБА_3 договором.

Визнати недійсним п.п.2.3.3 п. 2.3 п. 2 ОСОБА_3 договору № DNSOAK07360031 від 27.12.2006 року, укладеному між ОСОБА_1 та публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» в частині щодо такої події як право Банка при виникненні кожної з наступних подій заокрема відмови Позичальника в оформленні переоформленні якого-небудь із договорів, договорів іпотеки, поруки, договорів страхування, згідно п.2.2.7 даного ОСОБА_4 згідно статті 651 Цивільного кодексу України здійснити одностороннє розірвання договору з надсиланням Позичальникові відповідного повідомлення. У зазначену в повідомленні дату договір вважається розірваним.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: ОСОБА_5