Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2010 року

Костопільський районний суд Рівненської області

в складі: головуючого-судді Маринича В.К.

при секретарі Федас І. О., Озарчук Л.В.

розглянувши в судовому засіданні в м.Костопіль справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на /і частини квартири та позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про визнання права власності на 3/5 частини квартири, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що перебуваючи у шлюбі з відповідачем, який було розірвано в судовому порядку 21.04.2008 року, ними було придбано квартиру №13 за адресою вул. Симоненка, 5 в м.Костопіль.

В обґрунтування позову покликається на те, що вніс на оплату вартості квартири особисто, після припинення шлюбних відносин, 53476 грн., що становить 88% від загальної вартості квартири, і тому має право на 88/100 частини спірної квартири, а відповідачка - на 12/100 частини.

На підставі ст.365 ЦК України просив здійснити поділ вказаного майна, виділивши йому у власність зазначену квартиру, та стягнути з нього на користь відповідача компенсацію вартості 12/100 частини цієї квартири, позбавивши її права власності на спірну квартиру.

ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом, зазначаючи, що під час перебування у шлюбі з ОСОБА_1 вони придбали трикімнатну квартиру. Проте свідоцтво про право власності на неї оформлено на колишнього чоловіка - ОСОБА_1

Вважаючи, що спірне житло є спільною сумісною власністю, просила визнати за кожним із них право власності по 1/2 частині квартири.

Ухвалою суду від 16.09.2010 року прийнято до спільного розгляду позов третьої особи, що заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про визнання права власності на 3/5 частини квартири. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що на придбання квартири АДРЕСА_1 вклала особисті кошти і в звязку з цим просить визнати за нею право власності на 3/5 частини спірної квартири.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свій позов підтримав, покликаючись на обставини викладені у заяві, заперечував проти задоволення зустрічного позову.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат ОСОБА_4 1.1, підтримали зустрічний позов та просили визнати право власності по х/г частини спірної квартири. Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не визнали.

Третя особа, що заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_3 в судовому засіданні свої вимоги підтримала, покликаючись на обставини викладені у позові.

Заслухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши матеріали справи , суд рахує, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про про поділ спільного майна подружжя підлягає до задоволення, а зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частини квартири та позовні вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету позову ОСОБА_3 про визнання права власності на 3/5 частини квартири не підлягають до задоволення.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що сторони по первісному позову ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 15.07.2005 року, який 21.04.2008 року розірвано в судовому порядку.

Відповідно до рішення Костопільського районного суду від 2 квітня 2008 року шлюбні відносини між сторонами припинилися з квітня 2007 року.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, тому суд не розглядає вимогу, щодо встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах та визнання майна спільною сумісною власністю.

В період шлюбу на ім'я ОСОБА_1 придбано в кредит трьохкімнатну квартиру, загальною площею 63,6 кв.м., що АДРЕСА_2, вартістю 60 600 грн. ( договором купівлі-продажу від 23.08.2005 року)

23.08.2005 року була продана однокімнатна квартира по вул. Грушевського, 28 кв.3, яка належала на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1 та його матері ОСОБА_3, договір купівлі-продажу квартири від 23.08.2005 року. Кошти від продажу квартиру в сумі 7 253 грн були вкладені в купівлю спірної трьохкімнатної квартири. Дану обставину визнала відповідач, тому відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України зазначена обставина не підлягає доказуванню. .

06.09.2005 року між ЗАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_1, позивачем по справі, був укладений кредитний договір №ROTGK00002266 на суму 9000 дол. США, або 45450 грн. за курсом НБУ, для купівлі квартири. Забезпеченням по даному договору виступала квартира за адресою: АДРЕСА_3 (договір іпотеки №ROTGK00002266), що є предметом спору.

На час припинення шлюбних відносин, квітень 2007 року, відповідно до довідки ЗАТ «Приватбанк», сума несплаченого кредиту складала 7742 дол. США, що становить по відношенню до курсу НБУ на час купівлі квартири 39100 грн. (7742,52.52x5.05).

З пояснень позивача та матеріалів справи вбачається, що погашення залишку кредиту в цій сумі здійснював ОСОБА_1 - позивач по первісному позову. Дану обставину відповідач ОСОБА_2 не заперечувала.

Згідно з ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч. 6 ст. 57 СК України суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Суд рахує, що відповідно до ст.60 СК України, об'єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 є лише кошти в розмірі 14 247 грн., сплачені сторонами під час перебування їх у шлюбі за період до квітня 2007 року, тобто 24% від вартості квартири.

Таким чином, внесок позивача за квартиру складає 53476 грн. що становить 88% від загальної вартості квартири, а відповідачки - 12/100 частини.

Визначивши частки подружжя в цьому майні, суд виходить із вартості квартири, врахувавши при цьому розмір внесених подружжям коштів на її придбання та необхідності погашення позивачем задишку кредиту.

Відповідно до ст.365 ЦК України, якщо частка є незначною та не може бути виділена в натурі або річ є неподільною, або якщо спільне володіння та користування майном є неможливим, або коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласникам та членам його сім'ї, право особи на частку в спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підстав: позову інших співвласників за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Як убачається з матеріалів справи, а саме з висновку експерта від 25.01.2010 року, спірнг квартира є річчю неподільною (ст..183 ЦК України), в якій частку відповідача виділити в нату ' неможливо, вартість квартири становить 233 612 грн.

У відповідності до вимог 4.2 ст.365 ЦК України позивач вніс на депозитний рахунок су і кошти в розмірі вартості належної відповідачу частки в спірній квартирі, виходячи з її дійсь і (ринкової) вартості.

З таких підстав, суд вважає, що позов ОСОБА_1 про поділ спільного май і колишнього подружжя обґрунтований та такий, що підлягає до задоволення, що в и ключ : задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 часті: і квартири та позовні вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету позо; і ОСОБА_3 про визнання права власності на 3/5 частини квартири.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 61, 209, 212, 214-215 ЦПК України, cm.cm.61, 70, 71 СК Украй л, ст.365 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Виділити у власність ОСОБА_1 квартиру №13, яка розташована в м. Костопіль по вулиці Симоненка в будинку №5, Рівненської області.

Присудити ОСОБА_2 грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на квартиру в сумі 28034 (двадцять вісім тисяч тридцять чотири) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судові витрат по справі - державне мито в сумі 280 грн. 34 коп. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частини квартири - відмовити.

В задоволенні позову третьої особи ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про визнання права власності на 3/5 частини квартири - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня винесення рішення апеляційної скарги.

СУДДЯ: