Справа № 631/1401/15-ц
№ провадження 2-134/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2010 року селище ОСОБА_1

Нововодолазький районний суд Харківської області в складі:

Головуючого судді МарюхнаЛ.А..

при секретарі Івановій Т.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Просянської сільської ради третіх осіб державної нотаріальної контори Нововодолазького району Харківської області начальника ХВК УДДУ по ПВП в Харківській області №18 про визнання заповіту дійсним та визнання права власності на спадкове майно

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до Просянської сільської ради третіх осіб державної нотаріальної контори Нововодолазького району Харківської області, начальника ХВК УДДУ по ПВП в Харківській області №18 про визнання заповіту дійсним та визнання права власності на спадкове майно. Позов в суді підтримав та пояснив, що 4 червня 2009 року помер ОСОБА_3.

На день смерті спадкодавець - ОСОБА_3 знаходився в місцях позбавлення волі.

На випадок своєї смерті 12 грудня 2007 року він склав заповіт на все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі на все те, що йому буде належати на день його смерті і на що він за законом матиме право заповідав ОСОБА_2.

Заповіт було затверджено начальником ХВК УДЦУ по ПВП в Харківській області №18 ОСОБА_4, який підтвердив дієздатність заповідача та той факт, що заповіт підписано в його присутності. Заповіт зареєстровано в журналі реєстрації заповітів за вих. № 3/31 від 3.03.2008. Крім того 8 червня 2007 року ОСОБА_3 склав доручення на моє ім'я щодо розпорядження його рухомим та нерухомим майном, земельними ділянками, майновими та земельними сертифікатами. Дане доручення затверджено затверджувальним написом ОСОБА_4.

Згідно сертифікату ХР № 0208709 виданого ОСОБА_3 на підставі рішення Нововодолазької РДА від 17 березня 1997 року № 152 йому належить право на земельну частку у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Серп і молот» розміром 6.83 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. Вартість даної земельної ділянки згідно довідки відділу Держкомзему у Нововодолазькому районі Харківської області від 4 листопада 2009 року становить 53 380,61 грн.

Крім того, йому належить житловий будинок, який знаходиться в с. Дерегівка по вул. Свердлова, № 12 Нововодолазького району Харківської області.

Рішенням виконкому Просянської сільської ради № 51 від 16 листопада 2009 року надано свідоцтво на право приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями на ім'я ОСОБА_3.

4 листопада 2009 року позивач звернувся до Нововодолазької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини згідно заповіту. Державний нотаріус ОСОБА_5 своєю постановою про відмову вчинення нотаріальної дії від 10 листопада 2009 року відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого 04.06.2009 року ОСОБА_3, посилаючись на те, що заповіт не відповідає формі та вимогам, передбаченим ст. 1247 ЦК України та наказу МЮ України від 19.11.2007 року за№ 1101/5 зареєстрованого в МЮ України 19.11.2007 № 1286/14553 про внесення змін до Порядку ведення та заповнення реєстрів для реєстрації нотаріальних дій.

Позивач посилається на те, що начальник ХВК УДДУ по ПВП в Харківській області № 18 ОСОБА_4 затвердив добровільне волевиявлення спадкодавця ОСОБА_3 і не має ніяких підстав вважати, що заповіт є нікчемним тільки на тій підставі, що не був зареєстрований за новими розпорядженнями міністерства юстиції, які були прийняті за декілька днів до складання заповіту, та про які ще не було доведено до виконавця.

Позивач є єдиною близькою людиною, що надавав допомогу під час знаходження його в місцях позбавлення волі, передавав ліки, харчі, одяг та підтримував морально, наглядав та утримував в належному стані житловий будинок спадкодавця, поховав ОСОБА_3

З посиланням на наведене позивач просить визнати заповіт ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 4 червня 2009 року, складений та затверджений затверджувальним написом 12 грудня 2007 року начальником ХВК УДДУ по ПВП у Харківській області № 18 ОСОБА_4 -дійсним.

Визнати за позивачем право власності на житловий будинок № 12 по вул. Свердлова в с. Дерегівка Нововодолазького району Харківської області та право власності на земельну частку у землі, яка перебувала в колективній власності КСП «Серп і молот» розміром 6,83 умовних кадастрових гектарів, що належать ОСОБА_3 на підставі сертифікату ХР № 0208709 на право на земельну частку.

Представник відповідача - Просянської сільської ради Нововодолазького району Харківської області не заперечує проти задоволення позову, так як є заповіт померлого ОСОБА_6 спадкове майно якого знаходиться на території Просянської сільради. Дійсно позивач раніше мав доручення померлого на розпорядження всіх його майном, але користувався ним лише при одержанні плати за оренду землі. Діти померлого виїхали з с. Дерегівка ще в дитинстві.

Державник нотаріус Нововодолазького району Харківської області ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердила раніше дану нею відмову в вчиненні нотаріальної дії від 10.11.2009 року, ОСОБА_5 своєю постановою про відмову вчинення нотаріальної дії від 10 листопада 2009 року відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого 04.06.2009 року ОСОБА_3, посилаючись на те, що заповіт не відповідає формі та вимогам, передбаченим ст. 1247 ЦК України та наказу МЮ України від 19.11.2007 року за № 1101/5 зареєстрованого в МЮ України 19.11.2007 № 1286/14553 про внесення змін до Порядку ведення та заповнення реєстрів для реєстрації нотаріальних дій.

Третя особа по справі ОСОБА_7- син померлого ОСОБА_3 вважає позовні вимоги такими, що не відповідають вимогам матеріального та процесуального права, та не підлягають задоволенню з наступних підстав:

Згідно приписів ч. 5 ст. 1252 ЦК України заповіт особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, може бути посвідчений начальником я позбавлення волі.

Частина 7 ст. 1252 ЦК України передбачає, що до заповітів, посвідчених службовими особами, застосовуються положення ст. 1247 ЦК.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1247 ЦК України в заповіті обов'язково зазнаються місце та час його складання.

Крім того, ч. 2 ст. 1253 ЦК України передбачає, що у випадках, встановлених ст. 1252 ЦК, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою.

При цьому в текст заповіту в обов'язковому порядку заносяться відомості про особу свідків.

В заповіті ОСОБА_3 не зазначений час та місце його складання; -заповіт був зареєстрований у відповідному журналі через три місяці (06.03.2008 р.) після його затвердження начальником ХВК УДДУ по ПВП в Харківській області № 18 (12.12.2007 р.), що є порушенням п. 10 Порядку вчинення та заповнення реєстрів для реєстрації нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 15.07.2003 р. №87/5.

Посилання ж представника Холодногірської виправної колонії № 18 в поясненні від 18.02.2010 р. по даній цивільній справі на те, що вказаний вище наказ Міністерства юстиції України не був доведений до виконання адміністрації колонії є не тільки безпідставними, але й таким, що не можуть бути прийняті до уваги, так як наказ Міністерства юстиції України дублює вимоги Цивільного Кодексу України, які були грубо порушені третьою особою ОСОБА_4 при посвідченні спірного заповіту.

Вказані вище порушення були підставою для винесення 10.11.2009 р. державним нотаріусом Постанови про відмову вчинення нотаріальної дії. Позивач не оскаржив зазначену постанову державного нотаріуса, таким чином погодившись з змістом та з підставами відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого 04.06.2009 р. ОСОБА_3

- спірний заповіт був посвідчений начальником ХВК УДЦУ по ПВП в Харківській області № 18 без присутності двох свідків, що також є грубим порушенням вимог ст. 1253 ЦК України щодо обов'язкової присутності не менш як двох свідків при посвідченні заповіту.

Доручення від 08.06.2007 року, згідно змісту якого Позивач був наділений померлим ОСОБА_3 правом «розпоряджатися рухомим і нерухомим майном, земельними ділянками, майновими та земельними сертифікатами». Даний документ не може бути доказом по цій цивільній справі, так як, згідно вимог п. 6 ч. 1 ст. 248 ЦК України, представництво за довіреністю припиняється в разі смерті особи, яка видала довіреність.

Враховуючі викладені вище обставини та вимоги ч. 1 ст. 59 ЦПК України, просить суд не брати до уваги докази, надані позивачем які були одержані з порушенням порядку, встановленого статтями 1247. 1252 та 1253 ЦК України.

Суд вислухав пояснення по справі, перевірив надані суду докази проходить до висновку про доведеність позову позивачем .

Судом по справі встановлено, що 4 червня 2009 року помер ОСОБА_3.

На день смерті спадкодавець - ОСОБА_3 знаходився в місцях позбавлення волі, а саме в ХВК УДЦУ по ПВП в Харківській області № 18. На випадок своєї смерті 12 грудня 2007 року він склав заповіт на все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі на все те, що йому буде належати на день його смерті і на що він за законом матиме право заповідав ОСОБА_2. Заповіт було затверджено начальником ХВК УДЦУ по ПВП в Харківській області № 18 ОСОБА_4, який підтвердив дієздатність заповідача та той факт, що заповіт підписано в його присутності. Заповіт зареєстровано в журналі реєстрації заповітів за вих. № 3/31 від 3.03.2008.

Відповідно дот вимог ст. 1233, 1234 ЦК України - заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто.

Стаття 1235 ЦК України передбачає, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

ОСОБА_3 скористався правом складення заповіту, і так як перебував у місцях позбавлення волі, для цього написав пояснення на ім'я начальника виправної колонії 27.02.2008 року ( а.с. 77) де зазначив що він знаходячись в місті Харків Холодногірській виправній колонії №18 на випадок своєї смерті робить таке розпорядження 6 усе своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом матиме право заповідає ОСОБА_2. Дане пояснення засвічене начальником ВК і знаходиться в матеріалах особистої справи засудженого.

Сам заповіт 12.12.2007 року затверджено начальником ХВК ДДУ по ПВП в Харківській області №18 ОСОБА_4. Заповіт посвідчено громадянином ОСОБА_3 в його присутності. Особу встановлено дієздатною. Заповіт зареєстровано в журналі реєстрації заповіті за вих. №3/31 від 6.03.2008 року.

В даному випадку застосовані вимоги ч.5 ст. 1252 ЦК України, тобто заповіт посвідчено посадовою особою - начальником місця позбавлення волі.

Крім того, ч. 2 ст. 1253 ЦК України передбачає, що у випадках, встановлених ст. 1252 ЦК України, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою. При цьому в текст заповіту в обов'язковому порядку заносяться відомості про особу свідків. Такі дані в заповіті відсутні.

Дійсно по справі встановлено, що начальником місця позбавлення волі допущені суттєві порушення вимог чинного законодавства при оформленні заповіту на які посилається як державний нотаріус приймаючи постанову про відмову в відкритті спадкових справи так і третя особа по справі. Але суд вважає за доцільне задовольнити позов керуючись про цьому вимогами ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт не дійсним, якщо відповідало його волі, а те шо також вказує існуюча за життя ОСОБА_3 доручення на імя позивача про розпорядження всім його майном, яка хоч на даний час втратила чинність, але судом визнається доказом волевиявлення померлого ОСОБА_3

В даному випадку по справі встановлен волевиявлення померлого ОСОБА_3, те що він був хворою особою. Тому суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на спадок, що складається з належного майна ОСОБА_3, а саме право власності на житловий будинок № 12 по вул. Свердлова в с. Дерегівка Нововодолазького району Харківської області та

право власності на земельну частку у землі, яка перебувала в колективній власності КСП «Серп і молот» розміром 6,83 умовних кадастрових гектарів, що належать ОСОБА_3 на підставі сертифікату ХР № 0208709 виданого на підставі рішення Нововодолазької РДА від 17 березня 1997 року № 152.

Керуючись ст.ст. 15, 15-1, 30-62, 69, 75, 76, 202-1, 203 ЦПК України, ст.ст. 1216.1219,1220,1233.1252,1257 ЦК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_2 до Просянської сільської ради третіх осіб державної нотаріальної контори Нововодолазького району Харківської області , начальника ХВК УДДУ по ПВП в Харківській області №18 про визнання заповіту дійсним та визнання права власності на спадкове майно ЗАДОВОЛЬНИТИ .

Визнати дійсним заповіт ОСОБА_3 від 12 грудня 2007 року затверджено начальником ХВК УДЦУ по ПВП в Харківській області № 18 ОСОБА_4, що зареєстровано в журналі реєстрації заповітів за вих. № 3/31 від 3.03.2008 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на спадок після смерті ОСОБА_3, а саме на житловий будинок № 12 по вул. Свердлова в с. Дерегівка Нововодолазького району Харківської області та право власності на земельну частку у землі, яка перебувала в колективній власності КСП «Серп і молот» розміром 6,83 умовних кадастрових гектарів, що належать ОСОБА_3 на підставі сертифікату ХР № 0208709 виданого на підставі рішення Нововодолазької РДА від 17 березня 1997 року № 152.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня винесення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя Марюхна Л.А.