РІШЕННЯ

Іменем України Справа № 2-893/10

11.10.2010 Бердичівський міськрайонний суд в

складі: головуючого-судді Хавронюк О.Л..,з участю секретаря

ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2 ,

,розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 ,Бердичівського МВ УМВС Українив особі сектору у справах громадянства і реєстрації фізичних осіб про визнання втратившим право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернулась до суду з зазначеними вимогами з тих підстав, що в належній їй на праві власності квартирі№ 72 по вул.Садовій, 14 в м.Бердичіеві відповідач не проживає, в квітні 2009 року переїхав на постійне місце проживання до своїх батьків, з реєстраційного обліку в квартирі не знімається, чим порушує права позивача.

В судовому засіданні позивачка та її представник заявлені вимоги підтримали з підстав, викладених в позові. Позивач зазначала, що з відповідачем у них склались неприязні стосунки, проте з квартири вона його не виганяла. Вона в квітні 2009 року звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, а відповідач в цей же час добровільно забрав свої речі і переїхав жити до своїх батьків в квартиру АДРЕСА_1 в ОСОБА_6, після цього в квартирі не з"являвся.Иого реєстрація перешкоджає їй як власнику використовувати свої права щодо оформлення субсидії, інше.

Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча про день і час слухання справи повідомлявся неодноразово за адресою , вказаною в позові, а також: за місцем реєстрації. Будь-якої інформації щодо місця свого проживання, всупереч вимогам ч.5 ст.76 ЦПК України , відповідач не надав.Судова повістка про виклик в судове засідання 11.10.2010 року була направлена йому відповідно до вимог ч.5 ст.76 ЦПК України за адресою його місця проживання чи перебування , зареєстрованою у встановленому законом порядку, а тому він вважається повідомленим про деньі час слухання справи належним чином. Згідно письмових заперечень щодо позову ( а.с. 12) відповідач позов не визнав. Ствердив, що 5.04.2009 року відповідачка не впустила його до квартири, через що він 6.04.2009 року він звернувся зі скаргою на дії позивачки до Бердичівського МВ УМВС України в Житомирській області.В квартиру він протягом квітня 2009 року неодноразово заходив з дільничим інспектором. В грудні 2009 року він звертався до суду з позовами до відповідачки про розділ майна та витребування майна,які розглядаються судом.В квітні 2009 року позивачка також: нанесла тілесні ушкодження його матері, за що притягнута до кримінальної відповідальності. Він з квартири на постійне місце проживання до своїх батьків не вибував,не проживає у них, це може ствердити його мати.

Представник відповідача - СГІРФО Бердичівського МВ УМВС України в Житомирській області в судове засідання не з"явився, хоча про день і час слухання справи було повідомлено належним чином.Заперечень щодо позову не надано.

Вислухавши пояснення позивачки, її представника, свідків, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку про задоволення позову.

Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.Судом встановлено, що позивач є власником 3Л частин квартири АДРЕСА_2 в ОСОБА_6 на підставі договору дарування( а.с.6,7) та 1/4 частини квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло(а.с.87). Позивачка і відповідач шлюб розірвали ( а.с.5,8). Відповідач зареєстрований у вказаному вище житлі як колишній член сім"ї власника( а.с.9,72).

Позивачка, як власник квартири, відповідно до ст.ст.391 ЦК України, ст. 107 ЖК України, ст.3,8 ЦПК України вправі вимагати усунення будь яких порушень прав власника , в тому числі щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування належною їй на праві власності квартирою в разі вибуття на постійне місце проживання в інше жиле приміщення, заявляти вимоги про зняття з реєстрації у вказаному будинку.

Згідно акту комісії житлово-експлуатаційної організації від 16.07.2010 року за місцем проживання позивачки встановлено зі слів сусідів факт непроживання відповідача ОСОБА_4 в квартирі, яка належить на праві власності позивачу з квітня 2009 року. Такий факт ствердили суду і свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, яким відомо, що ОСОБА_5 не проживає в квартирі позивача з власної ініціативи з квітня 2009 року через те, що вони посварились, розлучились.Свідок ОСОБА_8 вказала, що її колишній зять забрав речі з квартири і проживає у своєї матері по вул.Карастоянової без реєстрації.Такі письмові докази та покази свідків об"єктивно стверджують обставини , вказані в позові про вибуття відповідача на інше постійне місце проживання.

Кожна сторона, як це встановлено ст. 10 ЦПК України, зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, подати докази та довести перед судом їх переконливість. Письмове заперечення відповідача проти позову в тій частині, що ОСОБА_10 не впускає його в квартиру, а тому він вимушено в ній не проживає , не знайшло свого підтвердження дослідженими судом доказами.

Відповідач вказує лише на один випадок, коли 5.04.2009 року позивач не впускала його в квартиру, що зумовила його звернення в міліцію. З постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 15.04.2009 року ( а.с. 18-19),вбачається, що 5.04.2009 року за поясненнями ОСОБА_5 позивачка не впустила його в квартиру. ОСОБА_10 ствердила, що її чоловік забрав з квартири речі та документи, вона пішла жити до своїх батьків .3 ОСОБА_10 було проведено профілактичну бесіду щодо недопущення насильства в сім"ї, а сторонам роз"яснено право вирішити спір щодо розділу майна в суді. Допитаний за письмовим клопотанням відповідача дільничний інспектор Суворов О.В. ствердив, що ОСОБА_4 дійсно звертався до нього з приводу сварок в сім"ї, поділу майна, за матеріалами перевірки його заяви винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи. Наведені письмові докази та пояснення свідка не спростовують доводів позову про втрату відповідачем права користування квартирою позивачки через вибуття на інше постійне місце проживання. Не спростовують доводів позову і копії позовних заяв про витребування майна та про розділ майна, та копія скарги приватного обвинувачення ( а.с. 13-17), оскільки такі документи свідчать про наявність спору між: сторонами і звернення до суду за захистом майнових та особистих немайнових прав. Доказів на підтвердження того, що відповідач не може проживати в квартирі позивача через перешкоди з її боку,в тому числі і після квітня 2009 року суду не представлено. Крім того, згідно з рішенням суду від 8.04.2010 року ОСОБА_5 в позові про витребування майна відмовлено за безпідставністю ( а.с.49-51), оскільки ним не доведено наявність належного йому майна,документів за місцем проживання ОСОБА_10. Такі обставини , встановлені вказаним судовим рішенням , свідчать про під ставність доводів позову ОСОБА_10 щодо залишення квартири відповідачем з його ініціативи, а також: того, що він забрав з собою свої речі та документи і постійно проживає у своїх батьків. За даних обставин суд приходить до висновку , що права позивача як власника жилого приміщення, порушені і підлягають захисту шляхом визнання відповідача втративши право користування жилим приміщенням з 1.05.2009 року, оскільки точна дата вибуття в квітні 2009 року не доведена .

Судові витрати позивача ( а.с.1) на підставі ст.79,81,88 ЦПК України підлягають відшкодуванню з відповідача на її користь.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,212-215,209,218 ЦПК України, ст. 107 ЖК України

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_10 до ОСОБА_4 ,Бердичівського МВ УМВС Українив особі сектору у справах громадянства і реєстрації фізичних осіб про визнання втратившим право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку задоволити повністю.

Визнати ОСОБА_4 втратившим право користування квартирою № 72 по вул. Садова, 14 в ОСОБА_6 з 1.05.2009 року.

Зобов'язати СГІРФО Бердичівського МВ УМВС України в Житомирській області зняти ОСОБА_4 з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_3 в ОСОБА_6.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_10 8,50 грн. витрат по сплаті державного мита, а також: 37 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги . Апеляційна скарга подається в апеляційний суд Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення .Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий :