Справа № 2-110/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" жовтня 2010 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого-судді Бондарчука В.В.,

при секретарі Білоцької Л.В., Гришкун К.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про встановлення порядку користування квартирою, зобов»язання передати ключі від квартири, усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення, визнання права власності та виділення у власність кімнати, визнання дій неправомірними та відшкодування моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на квартиру, недійсним заповіту, скасування розпорядження про приватизацію квартири, -

ВСТАНОВИВ

Позивачі за первісним позовом звернулася до суду з позовом та в обгрунтування своїх позовних вимог вказали, що на праві співльної часткової власності квартира АДРЕСА_1 належить: ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_7,ОСОБА_10, ОСОБА_1, ОСОБА_3,ОСОБА_8, ОСОБА_2 Після смерті ОСОБА_9 свідоцтво про право на спадщину за законом отримали ОСОБА_5 на 1/48 частину, ОСОБА_4 на 1/48 частину та ОСОБА_1 на 4/48 частину спірної квартири. Однак відповідачі створюють перешкоди у користуванні власністю позивачам, що підтверджується неодноразовими зверненнями до правоохоронним органів, відмовляються надати ключі від спірної квартири, позбавили їх права користування квартирою. В результаті протиправних дій відповідачів позивачі вважають,що їм була спричинена моральна шкода, яка полягала у сильних душевних стражданнях з приводу фактичного протиправного позбавлення права власності. Значно порушено ритм життя позивачів.

З цих підстав позивачі за первісним позовом просять вселити їх у спірну квартиру, зобов»язати відповідачів передати ключі від квартири, встановити порядок користування квартирою відповідно до якого кімнату № 7 площею 17.9 виділити та залишити у їхньому користуванні , а кімнату № 6 площею 10.2 залишити відповідачам, допоміжні приміщення залишити в спільному користуванні, усунути перешкоди у користуванні житлом, зобов»язати відповідачів не чинити перешкоди у користуванні квартирою ( у вільному доступі вході і виході з квартири ), визнати за ними право власності на кімнату № 7 площею 17.9 кв.м., виділити у власність та надати у володіння та користування цю кімнату. Крім того позивачі за первісним позовом просять винести рішення, яким визнати дії відповідачів, щодо відмови допустити позивачів до АДРЕСА_2 та їх відмови надати ключі від спірної квартири неправомірними. Стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь ОСОБА_1 20 000 грн., ОСОБА_3 5 000 грн., вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Співвласники вказаної квартири не досягли згоди стосовно порядку користування спірною квартирою.

Відповідно до ст..150, 155 Житлового Кодексу України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів сім"ї, і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Жилі квартири, що є в приватній власності громадян, не може бути у них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком ( квартирою ), крім випадків, установлених законодавством.

На час розгляду справи позивачі у встановленому законом порядку не позбавленні права власності на спірну квартиру, однак відповідачі оспорюють їхнє право на володіння, користування квартирою, не допускають їх до квартири, ці обставини визнанні сторонами, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про вселення їх у спірну квартиру, зобов»язання відповідачів передати ключі від квартири та не чинити перешкоди у користуванні квартирою ( у вільному доступі вході і виході з квартири ) є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.

Не підлягають до задоволення позовні вимоги позивачів за первісним позовом про встановлення порядку користування квартирою, оскільки запропонований порядок користування квартирою порушить питання про постановлення всіх співвласників квартири на квартирний облік, як потребуючих поліпшення житлових умов ( квартира складається з двох жилих кімнат жилою площею 28.1 кв.м., при запропонованому порядку користування на кожну особу, яка має право на проживання у квартирі припадає 3.1 кв.м. жилої площі, що виключає встановлення порядку користування квартирою).

Не підлягає до задоволення позовна вимога про визнання за позивача права власності на кімнату № 7 площею 17.9 кв.м., оскільки позивачі мають у приватній власності визначенні частки у спірній квартирі, а тому додаткове визнання права власності на окрему кімнату є безпідставним.

Позовну вимогу про виділення у власність та надання у володіння та користування позивачам кімнату площею 17.9 кв.м. суд залишає без задоволення, оскільки позивачі не надали суду доказів та не заявляли клопотання про призначення судово-технічної експертизи на предмет встановлення чи відповідає їх частка у спільній частковій власності вартості цієї кімнати, суд без висновку експерта позбавлений можливості визначити це самостійно.

Враховуючи те, що позовні вимоги про вселення, зобов»язання передати ключі та не чинити перешкод у користуванні квартирою судом задоволені, суд приходить до висновку про відсутність підстав для додаткового визнання дій відповідачів, щодо відмови допустити позивачів до АДРЕСА_2 та їх відмови надати ключі від спірної квартири неправомірними, а тому суд відмовляє в задоволенні цих вимог.

Суд відмовляє в задоволенні первісного позову в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачі не надав доказів на обгрунтування цих вимог.

Крім того судом встановлено, що співвласник квартири ОСОБА_9 5.01.2002 року склала заповіт на все своє майно на ім»я ОСОБА_1, враховуючи те, що позивачі за зустрічним позовом не надали суду будь-яких доказів, які б вказували , що вказаний заповіт був укладений під тиском або особою, яка внаслідок хвороби не могла його укласти, суд відмовляє в задоволенні позовної вимоги про визнання заповіту недійсним.

Не підлягають до задоволення позовні вимоги зустрічного позову про скасування розпорядження по приватизації №3050 від 10.11.2000 року відділу приватизації Південно-Західної залізниці, про приватизацію квартири АДРЕСА_3 та визнання недійсним свідоцтва №3050 від 15.11.2000 р. про право власності на житло, оскільки як вбачається з матеріалів приватизації, спірна квартира була приватизована по заяві квартиронаймача ОСОБА_9 , в цій заяві містяться підписи всіх повнолітніх осіб, що прописані у квартирі в тому числі і позивачів за зустрічним позовом, при приватизації була витребування довідка ЖРЕУ-16 м.Житомира про склад сім»ї наймача, а тому вказані документи спростовують доводи позивачів за зустрічним позовом про те, що їм не було відомо про прописку відповідачів у вказані квартирі. Інших доказів, які б вказували на порушення закону при приватизації спірної квартири позивачі не надали.

Керуючись ст..ст.. 3, 10, 60, 61, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2, ОСОБА_2

ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_1 , ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у квартиру АДРЕСА_4 .

Зобов»язати ОСОБА_6, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 передати їм ключі від квартири АДРЕСА_4 та не чинити перешкод у користувані квартирою. Решту позовних вимог залишити без задоволення .

Відмовити в задоволені зустрічних позовних вимог ОСОБА_6, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя В. В. Бондарчук