Справа № 2-598/2010
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"09" червня 2010 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд

Львівської області

у складі: головуючої судді Карнасевич Г.І.

при секретарі Папіш Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Самбір Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради Самбірського району Львівської області, ОСОБА_4, Головного управління Держкомзему у Львівській області про визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю, визнання права власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 просять постановити рішення, яким:

- визнати частково недійсним Державний акт на право приватної власності на землю, виданий ОСОБА_5 24.10.1997 року виконавчим комітетом ОСОБА_3 міської ради на підставі рішення від 17.07.1977 року № 399 в частині передачі для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1353 га;

- визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на спадщину за законом, видане ОСОБА_4 - державним нотаріусом Шостої Львівської державної нотаріальної контори 29.04.2009 року за № 1-461 та № 1-457 в частині розміру земельної ділянки для обслуговування будинку та господарських будівель;

- визнати за ними право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд площею 1000 кв. м. та для садівництва площею 353 кв. м. в порядку спадкування майна ОСОБА_5, яка померла 10.08.2008 року.

В підтвердження заявлених позовних вимог посилаються на те, що 10.08.2008 року померла їхня мати - ОСОБА_5, яка проживала та була зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_1. На день її смерті залишилось спадкове майно: житловий будинок з господарськими будівлями та земельна ділянка для обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 1000 кв.м. та для садівництва - 353 кв.м., які знаходяться в м. Самборі по вул. Чайковського, 4.

Як спадкоємці по закону вони прийняли спадщину, оформили свої спадкові права в Шостій Львівській державній нотаріальній конторі, отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на належну йому спадкового майна.

Однак, при реєстрації правовстановлюючих документів на землю - свідоцтво про право на спадщину за законом, виявили, що в Державному акті на право приватної власності на землю, виданому на імя їхньої матері виконкомом ОСОБА_3 міської ради, допущено помилку щодо розміру земельної ділянки, яка передається у приватну власність для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, де вказана площа - 0,1353 га, в той час, як відповідно до рішення виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради від 17.07.1997 року за № 399 було вирішено передати у приватну власність матері земельну ділянку земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею 1000 кв. м. та для садівництва площею 353 кв.м.

Вказана помилка була наслідком видачі свідоцтв про право на спадщину із аналогічними неправильним зазначенням цільового призначення землі, що тягне за собою негативні юридичні наслідки.

Добровільно усунути таку помилку відповідачі відмовляються.

В процесі розгляду даної справи позивачі в порядку ст. 31 ЦПК України змінили свої позовні вимоги, просять постановити рішення, яким внести зміни в Державний акт на право приватної власності на землю, виданий ОСОБА_5 24.10.1997 року № 399 в частині передачі для обслуговування житлового будинку, господарських споруд площею 0,1353 га, та свідоцтва про право на спадщину за законом, видані ОСОБА_4 державним нотаріусом Шостої Львівської державної нотаріальної контори 29.04.2009 року за 1-461 та № 1-457 в частині розміру земельної ділянки для обслуговування будинку, господарських будівель та садівництва, посилаючись на обставини, зазначені у первісному позові.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 позов підтримали, просять його задоволити.

Представники відповідача ОСОБА_3 міської ради та Головного управління держкомзему у Львівській області позов визнали повністю, не заперечують проти його задоволення.

Відповідачка ОСОБА_4 у судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, а тому суд вважає за можливе постановити рішення на підставі наявних у справі доказів у порядку заочного розгляду.

Судом встановлено, що 10.08.2008 року померла мати позивачів - ОСОБА_5, яка проживала та була зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_1. На день її смерті залишилось спадкове майно: житловий будинок з господарськими будівлями та земельна ділянка для обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 1000 кв. м. та для садівництва - 353 кв. м., які знаходяться в м. Самборі по вул. Чайковського, 4.

Як спадкоємці по закону вони прийняли спадщину, оформили свої спадкові права в Шостій Львівській державній нотаріальній конторі, отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на належну йому спадкового майна.

Однак, при реєстрації правовстановлюючих документів на землю - свідоцтво про право на спадщину за законом виявили, що в Державному акті на право приватної власності на землю, виданому на імя їхньої матері, виконкомом ОСОБА_3 міської ради допущено помилку щодо розміру земельної ділянки, яка передається у приватну власність для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, де вказана площа - 0,1353 га, в той час, як відповідно до рішення виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради від 17.07.1997 року за № 399 було вирішено передати у приватну власність матері земельну ділянку земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею 1000 кв. м. та для садівництва площею 353 кв.м.

Згідно ч. 1 ст. ст. 328 Цивільного Кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, спадщина належить спадкоємцеві з часу її відкриття незалежно від часу її прийняття.

Як було встановлено в судовому засіданні позивачі являються належними спадкоємцями по закону, однак по незалежній від їх волі обставин оформити спадщину не можуть, оскільки таке право за ними не визнається.

У відповідності до ст. 55 Конституції України, ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на судових захист свого цивільного права у разі його невизнання. Способом захисту цивільного прав є визнання права.

Передбачені ч. 2 5 ст. 13, ч. 3 ст. 16 ЦК України підстави для відмови позивачам у захисті їхнього цивільного права відсутні.

За таких обставин суд вважає. що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 55 Конституції України ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 124, 1262, 1268 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Внести зміни в Державний акт на право приватної власності на землю, виданий ОСОБА_5 24.10.1977 року виконавчим комітетом ОСОБА_3 міської ради на підставі рішення від 17.07.1977 року № 339 в частині передачі для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд - площею 0,1353 га та в свідоцтва про право на спадщину за законом, видані державним нотаріусом Шостої Львівської державної нотаріальної контори 29.04.2009 року за №№ 1-461, 1-457 в частині розміру земельної ділянки для обслуговування будинку, господарських будівель та садівництва, а саме, доповнивши після слів «землю передано для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд» словами «та садівництва».

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд площею 1000 кв. м. та для садівництва площею 353 кв. м. в порядку спадкування майна ОСОБА_5, яка померла 10.08.2008 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України

Суддя підпис

Згідно з оригіналом

Суддя Г.І.Карнасевич