АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-5953/10 Головуючий у 1-й інстанції Крекотень С.А. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2010 року м. Полтава

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі :

головуючого - АНТОНОВА В.М.

суддів - МАРТЄВА С.Ю., НОВОХАТНЬОЇ В.А.

при секретарі - ЗЕЛЕНСЬКІЙ О.І.

розглянула провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 12 квітня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання недійсним збільшення процентної ставки та визнання нікчемною норми п. 2.3.1 кредитного договору , відновлення становища, яке існувало до збільшення процентної ставки, стягнення витрат понесених на лікування та стягнення моральної шкоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача Апеляційного суду,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 12 квітня 2010 року позов ОСОБА_2 до Закритого акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» задоволено частково.

Визнано недійсним збільшення Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» листом від 29.09.2008 року умови кредитного договору № РLOGA НОМЕР_1 від 17 березня 2008 року відсоткової ставки до 18,12 % на рік.

Визнано недійсним збільшення Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» листом від 31.12.2008 року умови кредитного договору № РLOGA НОМЕР_1 від 17 березня 2008 року відсоткової ставки до 29,52 % на рік; визнано нікчемною норму пункту 2.3.1 кредитного договору № РLOGA НОМЕР_1 від 17 березня 2008 року, яка надає право Закритому акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за даним кредитним договором.

Відновлено становище, яке існувало до збільшення процентної ставки шляхом скасування нарахованих штрафних санкцій за порушення сум сплати щомісячного платежу за новими відсотковими ставками зазначеними листами від 29.09.2008 року та 31.12.2008 року, починаючи із моменту їх нарахування відповідачем; стягнуто із Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 завдану моральну шкоду в сумі 3 000 грн.

У решті позову відмовлено.

У апеляційній скарзі відповідача порушено питання про скасування рішення з підстав невірного застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що остання підлягає задоволенню частково.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення норм процесуального права, яке спричинило неправильне вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено, що 17.03.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір № РLOGA НОМЕР_1 відповідно до якого відповідач надав позивачу кредитні кошти в сумі 101500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк до 17.03.2018 р. включно.

Листом від 29.09.2008 року № 20.1.3.2/6-22855/1735 відповідач повідомив позивача про підвищення в односторонньому порядку відсоткової ставки до 18, 12% за зазначеним вище договором з 20.10.2008р.

Листом від 31.12.2008 року № 20.1.3.2/6-30790 відповідач повідомив позивача про підвищення в односторонньому порядку відсоткової ставки до 29,52% за зазначеним вище договором з 01.02.2009 р.

Відповідно до ст. 654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Місцевим судом, з огляду на положення ст.ст. 207, 208 ЦК України вірно встановлено факт недотримання відповідачем форми правочину, а отже зроблено вірний висновок щодо безпідставності підвищення в односторонньому порядку відсоткової ставки до 18, 12%.

Крім того, відповідно до вимог ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», а також п. 3.5 Правил надання банками України інформації споживачеві про умови кредитування і сукупній вартості кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.07 року № 168, банки мають право змінювати відсоткову ставку по кредиту лише у випадку настання події, що не залежить від волі сторін договору, яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів банку. Банки не мають права змінювати відсоткову ставку за кредитом у звязку із волевиявленням однієї із сторін (зміні кредитної політики банку).

Таким чином, зміна відсоткової ставки відповідно до ст.652 ЦК України та вимог Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та скупну вартість кредиту можлива лише при істотній зміні обставин, якими керувалися сторони при укладенні договору.

Також з огляду на ст.ст. 10,60 ЦПК України, сторони зобовязані добросовісно користуватися наданими їм процесуальними правами. Тому кожна сторона зобовязана довести ти обставини, на які посилається як на обґрунтування своїх вимог, або як на обгрунтуваня своїх заперечень на заявлені вимоги.

Судом першої інстанції справа неодноразово призначалася до судового розгляду, сторони належним чином повідомлялися про час і місце розгляду справи.

Між тим, зявитися до суду та надати будь яки документи на підтвердження наявності будь яких умов, визначених законом або договором між сторонами, яки б законно обґрунтували підвищення відсоткової ставки представники апелянта не вважали за необхідне.

Крім того, згідно ч.ч. 2,3 ст. 1056-1 ЦК України, встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Як вбачається із матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, зазначена норма ст. 1056-1 ЦК України набула чинності з 09.01.2009 року, а підвищення в односторонньому порядку відсоткової ставки до 29,52% за кредитним договором відбулося з 01.02.2009р., а отже з порушенням норм ст. 1056-1 ЦК України.

Проте, задовольняючи вимоги ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що така шкода заподіяна виною відповідача у вчиненні недійсного, з огляду на ст. 1056-1 ЦК України, правочину.

Між тим, саме такими обставинами позивач заподіяну моральну шкоду не обґрунтовував (а.с.1-7, 60-65), тому, з урахуванням правил ст. 15 ЦПК України, місцевий суд самостійно змінив підстави позову і вийшов за межі заявлених вимог.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції у частині задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди підлягає скасуванню із наступною відмовою у позові.

Керуючись ст.ст. 303, 307 п.1 ч. 1, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково, рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 12 квітня 2010 року частково скасувати.

У задоволенні вимог ОСОБА_2 до Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Решту рішення залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним чинності.

Головуючий у справі:

Судді :

З огигіналом згідно: