АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-793/09 Головуючий у 1-й інстанції Козяр
Провадження № 22-ц-161/10 Доповідач - Фащевська Н.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2010 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Фащевської Н.Є.

суддів - Дикун С. І., Жолудько Л. Д.,

при секретарі -Стопник О.С.

з участю сторін - представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Гусятинського районного суду від 09 грудня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на 1 частину квартири,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання за ним права власності на 1/2 частину квартири, яка знаходиться по вул. Незалежності, 54/4 смт. Гусятин Тернопільської області.

Позивач вказав, що спірна квартира придбана під час перебування у шлюбі з відповідачкою, а тому він згідно вимог СК має право власності на ? частину квартири як спільного майна подружжя.

Рішенням Гусятинського районного суду від 9 грудня 2009 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на ?частину квартири задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на ?частину квартири АДРЕСА_1.

Представник ОСОБА_3-ОСОБА_5 звернулася в суд з апеляційною скаргою на вищезазначене рішення суду.

В апеляційній скарзі апелянта вказала, що рішення Гусятинського районного суду від 09 грудня 2009 року постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому просила скасувати дане рішення суду і ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частину квартири в смт. Гусятин по вул. Незалежності, 54/4.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, -що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на 1/2 частину квартири за №4 по вул. Незалежності, 54 в смт.Гусятині Тернопільської області, суд виходив з того, що квартира є спільною власністю подружжя.

Однак з таким висновком не можна погодитись, оскільки він не відповідає обставинам справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення суду на підставі п.З ст.309 ЦПК України.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20 січня 1996 року. Відповідно до рішення Борщівського районного суду від 23 травня 2006 року шлюб було розірвано, а 27 червня 2006 року ОСОБА_3 отримала свідоцтво про розірвання шлюбу.

14 листопада 1996 року відповідачка ОСОБА_6 (ОСОБА_3І.) отримала у власність жилий будинок, який знаходиться в м.Борщеві по вул.Нова, 1, на підставі договору дарування, посвідченого Борщівською держнотконторою.

Відповідно до вимог ст.28 КпШС України, який діяв на час укладення договору купівлі-продажу квартири, майно, яке одержане під час шлюбу в дар є власністю кожного з подружжя.

Враховуючи встановлені обставини справи та вимоги закону, жилий будинок по вул.Нова, 1 в м.Борщеві став особистою власністю відповідачки.

13 лютого 1997 року відповідачка ОСОБА_3 ( ОСОБА_6І.) вищезазначений будинок продала за 12 865 грн., що стверджується договором купівлі-продажу.

Згідно договору купівля-продажу, посвідченого 5 грудня 1998 року ОСОБА_3 купила за 10 735 грн. квартиру за №4 по вул. Незалежності,54 в смт.Гусятині Тернопільської області.

Згідно розписки, даної позивачем 30 травня 2005 року, останній визнав, що квартира по вул.Незалежності 54/4 в смт.Гусятині придбана за кошти відповідачки, виручені від продажу належного їй на праві особистої власності будинку. Факт написання даної розписки позивач та його представник і судовому засіданні не заперечували.

Позивач ОСОБА_1 24 жовтня 2001 року зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 та проживає там, а ОСОБА_3 з 11 грудня 1998 року зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до вимог ст.60 Сімейного кодексу майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно із вимогами ст.57 СК України особистою власністю дружини (чоловіка) є майно, набуте нею чи ним під час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею або ним за час шлюбу, але за кошти які належать йому особисто.

Враховуючи встановлені обставини справи та вимоги закону, колегія вважає, що спірна квартира придбана за кошти відповідачки, виручені від продажу будинку, належного їй на праві особистої власності, а тому є її особистою власністю.

Посилання позивача та його представника на те, що розписка була написана під примусом колегія не приймає до уваги, як таке, що не доведено в судовому засіданні.

Посилання позивача на те, що на гроші, отримані від продажу будинку вони з відповідачкою придбали машину, займались підприємницькою діяльністю, не приймає до уваги як таке, що не знайшло свого підтвердження відповідно до вимог ст.ст.10,11, 60 ЦПК України.

Крім того, згідно із Статуту підприємства "Імпекс", затвердженого 17 листопада 1995 року, Підписного листа засновників підприємства, Установчого договору про створення підприємства "Імпекс" від 18 листопада 1995 року, дане підприємство, одним із засновників якого є позивач, створено у 1995 році, тобто до дня продажу відповідачкою належного їй будинку.

Суд не приймає до уваги посилання відповідачки на пропуск позивачем строку звернення до суду, оскільки згідно із вимогами ст. 72 СК України початок позовної давності для вимоги про поділ майна подружжя, шлюб якого розірвано, обчислюється не з дня прийняття постанови державного органу РАПС чи з дати набрання рішенням суду законної сили, а від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 309, 313,314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Гусятинського районного суду від 09 грудня 2009 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 про визнання права власності на 1А частину квартири по вул. Незалежності, 54/4 в смт. Гусятин Тернопільської області відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_7