АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-3957/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Повєткін В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2010 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Лисичної Н.М., Повєткіна В.В.

при секретарі: Худолій Н.А.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська

на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2010 року

за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська про стягнення щомісячної соціальної допомоги дітям війни, -

В с т а н о в и в :

В березні 2010 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до УПФ України Індустріальному районі м. Дніпропетровська про стягнення щомісячної соціальної допомоги дітям війни посилаючись на те, що вона є дитино війни, а тому згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» їй повинна виплачуватись щомісячна соціальна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Оскільки відповідач з 2006 по 2009 рік таку допомогу не виплачував у належному розмір, просила суд відновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод і інтересів, визнати неправомірною бездіяльність щодо нездійснення перерахунку пенсії з 2006 по 2009 рік, зобовязати відповідача нарахувати і виплатити їй недоплачену щомісячну соціальну державну допомогу за 2006-2009 роки в розмірі 4471,20 грн. (а.с.3-5).

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково, поновлено строк для звернення до суду, бездіяльність УПФ України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська щодо несвоєчасного перерахунку та виплати підвищеної пенсії визнано неправомірною, УПФ зобовязане здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 щомісячну соціальну допомогу в розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2009 року (а.с.21-23).

В апеляційній скарзі (а.с.24-25) УПФ України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська просить постанову суду частково скасувати, як ухвалену з порушенням норм матеріального права, та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки:

- визначення в ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" терміну «мінімальний розмір пенсії за віком» застосовується лише в цьому законі;

- на підставі Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» підвищення до пенсії дітям війни у 2007 року виплачувалась тільки тим особам, які є інвалідами, у розмірі 50 % від розміру надбавки, встановленої для учасників війни;

- у звязку з наявністю в Законі України «Про державний бюджет на 2008 рік» змін до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у 2008 році дітям війни виплачується підвищення до пенсії у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни;

- згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», яке не визнане неконституційним, з 01 січня 2008 року підвищення пенсії «дітям війни» виплачувалось в розмірі, передбаченому діючим законодавством.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є необґрунтованою і не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_3 народився 16 лютого 1934 року, тому має статус «дитини війни» та відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції, що набрала чинності з 01 січня 2006 року, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується «дітям війни» на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Згідно з ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Відповідно до п.12 ст.71 Закону України "Про Державний бюджет на 2007 рік" дія ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" зупинена.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6рп-2007 положення п.12 ст.71 Закону України "Про Державний бюджет на 2007 рік" щодо застосування ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" визнані неконституційними.

Відповідно до п.41 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" редакцію ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" змінено.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 положення п.41 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" визнані такими, що не відповідають Конституції України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 09 липня 2007 року та з 22 травня 2008 року відновлено дію ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

В 2009 році обмежень дії вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не встановлювалось.

Посилання на застосування до спірних правовідносин з 01 січня 2008 року вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» не можуть бути прийняті до уваги.

Як вбачається з матеріалів справи, в 2007-2009 роках надбавка до пенсії «дітям війни» виплачувалась відповідно до положень Законів України «Про Державний бюджет на 2008 рік» та «Про Державний бюджет на 2008 рік», що не відповідає вимогам Закону України «Про соціальний захист дітей війни», який має бути застосованим.

Доводи відповідача стосовно того, що відповідно до вимог ст.28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсії за віком як розрахункова величина застосовується лише до правовідносин, що регулюються цим законом, і до такої категорії громадян як діти війни не застосовується, а згідно ст.7 Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій дітей війни здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України і Пенсійний фонд України не повинен нести відповідальність за позовами вказаної категорії громадян - є неправильними.

Згідно з ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму, визначеного законом для осіб, які втратили працездатність.

Тому положення ч.З ст.28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування не є перешкодою для застосування мінімального розміру пенсії за віком до обрахування інших пенсій чи доплат, пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого в Законі України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

З огляду на це суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про неправомірність дій відповідача щодо несвоєчасного перерахунку та виплати позивачці надбавки до пенсії як "дітині війни" в розмірі, передбаченому ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», та про необхідність зобовязання відповідача нарахувати та забезпечити виплату позивачці підвищеної пенсії за вказаний період.

З огляду на це колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про необґрунтованість постанови суду першої інстанції є безпідставними.

Суд першої інстанції всебічно і повно дослідив обставини справи, надав належну оцінку доказам, які надані суду сторонами, і ухвалив законну і обґрунтовану постанову про часткове задоволення позову.

Порушень матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення не допущено, підстав для скасування або зміни постанови суду першої інстанції немає.

У зв'язку з викладеним і керуючись ст.ст.307,308,314,315 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська - відхилити.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2010 року залишити без зміни.

Ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: