АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-6760/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Ремез В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2010 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого Можелянської З.М.

суддів Прозорової М.Л., Ремеза В.А.

при секретарі Білоус А.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2010 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої злочином, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.03.2010р. позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково, та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у відшкодування майнової шкоди, завданої злочином суму у розмірі 5603грн. 65коп., витрати на адвоката у сумі 1000грн, моральну шкоду у розмірі 30000грн., а також судові витрати в сумі 8грн., і стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати по справі в розмірі 51грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_3 на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 32246грн. 86коп., та в рахунок відшкодування моральної шкоди 300000грн., посилаючись на те, що рішення судом прийнято з порушенням норм процесуального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду в частині стягнення з нього на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 30000грн. скасувати, і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову позивачу в задоволені вимог, посилаючись на те, що в цій частині рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального права, і висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягають відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Розглядаючи справу за позовом ОСОБА_2, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_3 26.09.2002р. о 21год. біля під'їзду №5, буд. 12, по вул. Метробудівницькій в м. Дніпропетровську під час групової бійки, перевищуючи межі необхідної оборони, умисно завдав удар ножем в область шиї сину позивача - ОСОБА_4, чим заподіяв тілесне пошкодження у вигляді колото-різаної рани, від якої ОСОБА_4 помер на місці.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.11.2007р. ОСОБА_3 було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі п.2, ч.1, 49 КК України у зв'язку із закінченням термінів давності притягнення до кримінальної відповідальності за обвинуваченням у скоєні злочину, передбаченого ст. 118 КК України.

Відповідно до вимог ст. 1201 ЦК України, (що не суперечить вимогам ст. 459 ЦК України в редакції 1963р. яка діяла на час виникнення між сторонами правовідносин), особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати.

Розглядаючи заявлені ОСОБА_2 вимоги про відшкодування на його користь коштів в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції на підставі наданих позивачем доказів, обґрунтовано прийшов до висновку про часткове задоволення позовних в цій частині, стягнувши підтверджені позивачем витрати по накладним №19,17 /а.с.12-13/ на загальну суму 2206грн., які згідно положень ст. 1208 ЦК України з урахуванням індексу інфляції складають 5603грн. 65коп., відмовивши в задоволені вимог в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в іншій частині, оскільки позивач не довів в ході розгляду справи такі вимоги.

Також суд з урахуванням вимог ст. 1167 ЦК України (ст. 440-1 ЦК України в редакції 1963р.) прийшов до висновку, що позивачу у зв'язку зі смертю сина ОСОБА_4 було завдано моральну шкоду, яка полягає у перенесених ним душевних стражданнях у зв'язку зі смертю сина, що суттєво вплинуло на його життя, а тому оцінивши встановлені обставини з урахуванням обставин справи суд правильно прийшов до висновку про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 30000грн., і колегія суддів вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим.

Доводи ОСОБА_2 про те, що рішення суду винесено з порушенням норм процесуального права з посиланням на те, що його витрати на поховання сина склали з урахуванням індексу інфляції 32246грн. 60коп., необґрунтовані, оскільки в ході розгляду справи позивач надав лише письмові докази на підтвердження понесених витрат на загальну суму 2206грн., і вказану суму суд першої інстанції стягнув з відповідача з урахуванням індексу інфляції, що склало 5603грн. 65коп., відмовивши позивачу в задоволені вимог в іншій частині, оскільки доказів на підтвердження понесених ним витрат у більшому розмірі він не надав.

Також не можуть бути прийняті до уваги і доводи ОСОБА_2 про незаконність рішення суду в частині стягнення моральної шкоди в меншому розмірі, ніж він це просив, оскільки такі доводи безпідставні, та зводяться лише до переоцінки доказів по справі, та непогодженням з їх оцінкою, тоді як колегія суддів вважає, що суд розглядаючи справу оцінив докази по справі у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, а тому переоцінці в апеляційному порядку вони не підлягають.

Доводи ОСОБА_3 про порушенням норм матеріального права, і про те, що висновки суду в частині стягнення з нього в рахунок відшкодування моральної шкоди не відповідають фактичним обставинам справи не можуть бути прийнятті до уваги, оскільки суд постановив рішення в оскаржуваній ним частині, у відповідності до встановлених обставин по справі, та на підставі норм діючого законодавства, якими регулюються виниклі правовідносини.

Таким чином рішення суду слід залишити без змін, а апеляційні скарги ОСОБА_2, та ОСОБА_3 підлягають відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303,304,308,315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду вступає в силу з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: