АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-8788/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Повєткін В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2010 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Лисичної Н.М., Повєткіна В.В.

при секретарі: Пантелеєвій Ю.О.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2010 року

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про перерахунок розміру відшкодування шкоди здоров'я, заподіяної злочином, -

В с т а н о в и в :

У червні 2008 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про перерахунок розміру відшкодування шкоди заподіяної злочином посилаючись на те, що внаслідок ДТП, яка сталося з вини відповідача, він згідно з вироку суду від 10 грудня 1998 року отримує від відповідача 235,87 грн. щомісячно у відшкодування втраченого ним заробітку, як інвалід другої групи. Посилаючись на вимоги ст.ст.440,450,457 ЦК України 1963 року та ст.ст.1166,1177,1195,1208 ЦК України просив суд стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування шкоди завданої злочином 56993,92 грн. за період з 01 грудня 1998 року по 31 травня 2008 року та щомісячно з 01 червня 2008 року в рахунок відшкодування шкоди завданої злочином по 1862,58 грн. безстроково, з подальшим перерахуванням у випадку зміни ступеню втрати професійної працездатності та підвищеннями в порядку встановленим законодавством України (а.с.1-3).

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2008 року позовні вимоги ОСОБА_3 відмовлено (а.с.36).

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2008 року вказане рішення суду скасоване з направленням справи на новий розгляд з підстав, передбачених п.5 ст.311 ЦПК України (а.с.60-61).

Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково (а.с.80-82).

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2009 року вказане рішення суду скасоване з направленням справи на новий розгляд з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.311 ЦПК України (а.с.133-134).

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено з урахуванням заяви позивача про зменшення позовних вимог (а.с.157-158).

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2009 року вказане рішення суду скасоване з направленням справи на новий розгляд (а.с.184-186).

В травні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду з уточненим позовом до ОСОБА_2 про перерахунок розміру відшкодування шкоди заподіяної злочином з підстав, передбачених ст.457 ЦК України 1963 року, п.28 «Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної праціівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків», Законом України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", ч.2 ст.1208 ЦК України. Просив суд стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування шкоди завданої злочином за період з 01 грудня 1998 року по 30 квітня 2010 року в сумі 93200,86 грн., в рахунок відшкодування шкоди завданої злочином по 1810,74 грн. щомісячно, починаючи з 01 травня 2010 року безстроково, з подальшим перерахуванням у випадку зміни ступеню втрати професійної працездатності та підвищеннями в порядку встановленим законодавством України та допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць в розмірі 1810,74 грн. (а.с.205-207).

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено, на його користь стягнуто з відповідача в рахунок шкоди, завданої злочином за період з 01 грудня 1998 року по 30 квітня 2010 року 93200,00 грн., та з 01 травня 2010 року по 1810,74 грн. щомісячно безстроково з подальшим перерахуванням у випадку зміниступеня втрати професійної працездатності та підвищеннями в порядку, встановленому законодавством (а.с.265-271).

В апеляційній скарзі (а.с.278-280) ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд, оскільки:

- вироком суду від 10 грудня 1998 року на користь позивача було стягнуто одноразову допомогу в розмірі 4093,27 грн. та щомісячно в розмірі 235,87 грн., а тому суд повинен був провести розрахунок суми згідно п.1 ст.1208 ЦК України;

- позивачем пропущено строк позовної давності;

- щомісячна сума відшкодування шкоди в сумі 1810,74 грн. суперечить ч.2 ст.50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», згідно до якої з пенсії не може бути відраховано 50 % її розміру на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя;

- судом не враховано матеріальне становище сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції здійснив перерахунок відшкодування втраченого заробітку встановленого в розмірі 235,87 грн. щомісячно за вироком суду від 10 грудня 1998 року, застосувавши вимоги всіх заонодавчих актів, на які посилався поизвач в своєму позові, та здійснив стягнення недоплаченої заборгованості за період з 01 грудня 1998 року по 30 квітня 2010 року та з урахуванням перерахунку за весь цей період часу призначив до сплати на користь позивача з 01 травня 2010 року щомісячно по 1810,74 грн.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до ст.463 ЦК України 1963 року зміна розміру відшкодування передбачалась лише за вимогою потерпілого в разі зміни стану його працездатності.

Такі вимоги позивачем у даній справі не заявлялись.

Як вбачається з матеріалів справи, у червні 2008 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, а у травні 2010 року з уточненим позовом про перерахунок розміру відшкодування шкоди заподіяної злочином, посилаючись на вимоги ст.457 ЦК України 1963 року, п.28 «Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної праціівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків», Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та ч.2 ст.1208 ЦК України.

Задовольняючи позовні вимоги за період з грудня 1998 року з підстав, зазначених в позові, суд першої інстанції не врахував, що ЦК України 1963 року, діючим на час встановлення вироком суду обов'язку відповідача здійснювати виплати на користь позивача, на позовні вимоги щодо відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, розповсюджувались загальні норми позовної давності 3 роки, а з позовом до суду позивач звернувся до відповідача 12 червня 2008 року (а.с.1-3 т.1).

З 01 січня 2004 року набрав чинності новий Цивільний кодекс України, відповідно до ч.4 ст.267 якого передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Зазначені обставини судом першої інстанції досліджені не були та оцінка їм не була надана.

З огляду на це рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, та порушенням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи, що по справі встановлені всі обставини та сторонами надані всі докази, колегія суддів вважає можливим ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про перерахунок розміру відшкодування шкоди здоров'я, заподіяної злочином, за період з 12 червня 2008 року по 01 травня 2010 року відповідно до вимог ч.2 ст.1208 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст.1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду.

Що ж стосується інших вимог, то в їх задоволенні слід відмовити з таких підстав.

З позовними вимогами, які огрунтувані посиланням на ст.457 ЦК України 1963 року, п.28 «Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної праціівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків» та Закон України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності.

З заявою про поновлення строку позовної давності позивач до суду не звертався, на поважні причини пропуску строку позовної давності не посилався.

При цьому з матеріалів справи вбачається, що в 2005 році позивач вже звертався з позовом до відповідача про перерахунок розміру відшкодування шкоди з інших підстав, але йому в позові було відмовлено (а.с.18,19-21 т.1).

Отже відсутні підстави вважати, що до червня 2008 року будь-які причини заважали позивачу з вищевказаних підстав звернутися до суду з позовом до відповідача за період з грудня 1998 року.

На час звернення позивача до суду з позовом до відповідача про перерахунок суми відшкодування шкоди здоров'я вказані правовідносини врегульовані лише нормаими нового Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року.

Як вбачається з матеріалів справи, в запереченнях на позов відповідач заявив про застосування строку позовної давності згідно з ч.4 ст.267 ЦК України.

За таких обставин в задоволенні позовних вимог, які обгрунтовані правовими нормами, що діяли до набрання чинності новим Цивільним кодексом України, слід відмовити за спливом строку позовної давності.

За змістом ст.1208 ЦК України у відповідача відсутній обов'язок здійснювати перерахунок розміру відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров'я, а тому перерахунок здійснюється за вимогою потерпілого з дня подання такої заяви.

У зв'язку з цим відповідно до вимог ч.2 ст.1208 ЦК України задоволенню підлягають позовні вимоги позивача за період з часу звернення до суду з позовом з 12 червня 2008 року до часу ухвалення рішення судом першої інстанції згідно з вимогами позивача до 01 травня 2010 року.

За період з 12 червня 2008 року по 01 травня 2010 року мінімальна заробітна плата складала: 515,00 грн. з 01.01.2008-31.03.2008, 525,00 грн. з 01.04.2008-30.09.2008, 545,00 грн. з 01.10.2008-30.11.2008, 605,00 грн. з 01.12.2008-31.12.2008; 605,00 з 01.01.2009-31.03.2009, 625,00 грн. з 01.04.2009-30.06.2009, 630,00 грн. з 01.07.2009-31.10.2009, 650,00 грн. з 01.10.2009-31.10.2009, 744,00 грн. з 01.11.2009-31.12.2009; 869,00 грн. з 01.01.2010-31.03.2010, 884,00 грн. з 01.04.2010-30.06.2010.

За вказаний період часу мінімальна заробітна плата в кожний наступний період порівняно з попереднім періодом зростала наступним чином: в 1,019 рази, в 1,038 рази, в 1,110 рази, в 1,033 рази, в 1,008 рази, в 1,031 рази, в 1,144 рази, в 1,168 рази, в 1,017 рази.

З урахуванням цього розмір відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров'я, у сумі 235,87 грн. підлягає перерахованню відповідно до зростання мінімальної заробітної і становить:

- з червня 2008 року по 30 вересня 2008 року - 240,35 грн. (235,87 грн. х 1,019 = 240,35 грн.);

- з 01 жовтня по 30 листопада 2008 року - 249,48 грн. (240,35 грн. х 1,038 = 249,48 грн.);

- з 01 грудня 2008 року по 31 березня 2009 року 276,92 грн. (249,48 грн. х 1,110 = 276,92 грн.);

- з 01 квітня по 30 червня 2009 року 286,05 грн. (276,92 грн. х 1,033 = 286,05 грн.);

- з 01 липня по 30 вересня 2009 року 288,33 грн. (286,05 грн. х 1,008 = 288,33грн.);

- з 01 по 31 жовтня 2009 року 297,26 грн. (288,33 грн. х 1,031 = 297,26 грн.);

- з 01 листопада по 31 грудня 2009 року 340,06 грн. (297,26 грн. х 1,144 = 340,06 грн.);

- з 01 січня по 31 березня 2010 року 397,19 грн. (340,06 грн. х 1,168 = 397,19 грн.);

- з 01 квітня по 01 червня 2010 року 403,94 грн. (397,19 грн. х 1,017 = 403,99 грн.).

Отже з 01 травня 2010 року з відповідача на користь позивача підлягає стягненню щомісячно безстроково до наступного перерахунку відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров'я, у сумі 403,99 грн.

Відповідно до перерахунку розміру відшкодування за період з червня 2008 року по 01 травня 2010 року з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по відшкодуванню шкоди, завданої ушкодженням здоров'я, у сумі 1438,46 грн. (17,92 грн. + 27,22 грн. + 164,20 грн. + 150,54 грн. + 157,38 грн. + 61,39 грн. + 208,38 грн. + 483,96 грн. + 168,07 грн. = 1438,46 грн.) з наступного розрахунку:

- з червня 2008 року по 30 вересня 2008 року за 4 месяца - 17,92 грн. (240,35 грн. х 4 - 235,87 грн. х 4 = 17,92 грн.);

- з 01 жовтня по 30 листопада 2008 року за 2 месяца - 27,22 грн. (249,48 грн. х 2 - 235,87 грн. х 2 = 27,22 грн.);

- з 01 грудня 2008 року по 31 березня 2009 року за 4 месяца 164,20 грн. (276,92 грн. х 4 - 235,87 грн. х 4 = 164,20 грн.);

- з 01 квітня по 30 червня 2009 року за 3 месяца 150,54 грн. (286,05 грн. х 3 - 235,87 грн. х 3 = 150,54 грн.);

- з 01 липня по 30 вересня 2009 року за 3 месяца 157,38 грн. (288,33 грн. х 3 - 235,87 грн. х 3 = 157,38 грн.);

- з 01 по 31 жовтня 2009 року за 1 месяц 61,39 грн. (297,26 грн. х 1 - 235,87 грн. х 1 = 61,39 грн.);

- з 01 листопада по 31 грудня 2009 року за 2 месяца 208,38 грн. (340,06 грн. х 2 - 235,87 грн. х 2 = 208,38 грн.);

- з 01 січня по 31 березня 2010 року за 3 месяца 483,96 грн. (397,19 грн. х 3 - 235,87 грн. х 3 = 483,96 грн.);

- з 01 квітня по 01 червня 2010 року за 2 месяца 168,07 грн. (403,99 грн. х 2 - 235,87 грн. х 2 = 168,07 грн.).

Відповідно до вимог ст.ст.79-81 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати: судовий збір на користь держави у сумі 51,00 грн. та витрати на інформаційно-тех-нічне забезпечення розгляду справи у сумі 15,00 грн.

У зв'язку з викладеним і керуючись ст.ст.307,309,314,316 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В :

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2010 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про перерахунок розміру відшкодування шкоди, заподіяної злочином, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 відшкодування шкоди здоров'я, заподіяної злочином, починаючи з 01 травня 2010 року безстроково у сумі 403,99 грн. щомісячно.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 відшкодування шкоди здоров'я, заподіяної злочином, за період з 12 червня 2008 року по 01 травня 2010 року у сумі 1438,46 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 51,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 витрати на інформаційно-тех-нічне забезпечення розгляду справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 15,00 грн. на рахунок: 0004, одержувач: відділ держказначейства Бабушкінського р-ну м. Дніпропетровська, , банк одержувача УДКУ у Дніпропетровській області, МФО 805012, код платежу 22050002, код податкової інспекції 0462.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: