АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22цс-3706/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Ремез В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2010 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого Ремеза В.А.

суддів Прозорової М.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Панченко Д.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного Фонду України в Павлоградському районі (далі УПФ України в Павлоградському районі),

на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2010р. за адміністративним позовом ОСОБА_2 до УПФ України в Павлоградському районі про стягнення щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.02.2010р. адміністративний позов ОСОБА_3 про стягнення щомісячної держаної соціальної допомоги дітям війни задоволено частково.

Визнано неправомірною бездіяльність УПФ України в Павлоградському районі щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_2 підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", за період з 12.10.2008р. по 31.12.2008р. та з 01.01.2009р. по 31.12.2009р. в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, та зобов'язано УПФ України в Павлоградському районі здійснити перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_3 підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та ч.1, ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за період з 12.10.2008р. по 31.12.2008р. та з 01.01.2009р. по 31.12.2009р. у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з урахуванням різниці, яка була виплачена позивачу у цей період у меншому розмірі ніж це передбачено зазначеними нормами Закону, а в іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі УПФ України в Павлоградському районі просить постанову суду скасувати, і відмовити ОСОБА_3 в задоволені позову, посилаючись на те, що при винесені постанови, судом було порушено норми матеріального та процесуального права, і постанова не відповідає дійсним обставинам справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду залишенню без змін.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є особою, на яку поширюється дія абзацу 1 статті 1 Закону України №2195-ІV від 18.11.2004р., та має статус "дитини війни", що підтверджується посвідченням.

Згідно статті 6 Закону №2195-ІV, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Редакція цієї статті набрала чинності з 1 січня 2006 р.

Разом з цим Законом України "Про державний бюджет України на 2006р." було встановлено, що пільги дітям війни, передбачені абзацом 7, ст. 5 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", запроваджуються з 01.01.2006р., а ст. 6 вказаного Закону поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету, і зазначений Закон не був визнаний неконституційним та мав юридичну силу протягом 2006р., у зв'язку з чим суд правильно прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 стосовно виплат заборгованості за 2006р.

Що ж стосується позовних вимог ОСОБА_3 в частині зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії з 2007р., то в цій частині судом встановлено, наступне.

Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з урахуванням ст. 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" призупинено на 2007 рік.

9 липня 2007 року Рішенням Конституційного суду України N 6-рп/2007 визнано такими, що не відповідають Конституції України, п. 12 ст. 71 та ст. 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік".

Відповідно до п. 41 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України" внесено зміни до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни - 10 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Положення п. 41 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України" були визнані такими, що не відповідають Конституції України, згідно з Рішенням Конституційного суду України N 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, суд першої інстанції прийшов до висновку, що за конституційними нормами та виходячи з пріоритетів законів над підзаконними актами, - відповідач повинен здійснювати нарахування та виплату підвищення пенсії дітям війни виходячи з розмірів встановлених Законом України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року № 2195-1У.

Разом з цим задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 в межах строку позовної давності суд першої інстанції виходив з того, що відповідач наполягав на застосуванні річного строку для звернення до суду з позовом, а позивач в ході розгляду справи не довів поважність причин такого пропуску строку, а тому встановивши обставини по справі, суд з урахуванням положень ст.ст.99,100 КАС України, обґрунтовано прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню, визнавши протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення перерахунку та виплати позивачу підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", за період з 12.10.2008р. по 31.12.2009р. в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, та зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_3 підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та ч.1, ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за період з 12.10.2008р. по 31.12.2009р. у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з урахуванням різниці, яка була виплачена позивачу у цей період у меншому розмірі ніж це передбачено зазначеними нормами Закону, а в іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено, і колегія суддів вважає, що постанова суду є законною та обґрунтованою.

Доводи УПФ України в Павлоградському районі в апеляційній скарзі про порушення судом при розгляді справи вимог матеріального та процесуального права, з посиланням на те, що мінімальна пенсія за віком, про яку йдеться в статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", застосовується виключно до пенсій, що призначаються за цим Законом і не стосується дітей війни, є безпідставними, оскільки суд при розгляді справи правильно встановив виниклі між сторонами правовідносини, та розглянув спір у відповідності до норм матеріального права, якими встановлені судом правовідносини регулюються.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу УПФ України в Павлоградському районі залишити без задоволення.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2010р. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду вступає в силу з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Судді -