Справа № 2-374/10
Провадження № 2-374/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2010 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С.І.

при секретарі Станько Р.О.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ЗАТ «Українська Інноваційна Страхова компанія «Інвестсервіс», третя особа ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача, у встановленому законом порядку позовні вимоги збільшив та просить винести рішення яким стягнути з відповідача страхове відшкодування в сумі 14742,40 грн., 3890,94 грн. пені та 15000 грн. відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та в обґрунтування вимог пояснили, що 11.06.2008 р. на перехресті вулиць Стрийська Рубчака у м. Львові відбулась ДТП, за участю автомобіля НОМЕР_1, що належить позивачу та автомобіля Мерседес, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 Внаслідок зіткнення автомобіль позивача отримав технічні пошкодження, в звязку з чим позивачу заподіяно матеріальну шкоду, вартість якої згідно висновку експертизи становить 15252,40 грн. Відповідно до постанови Трускавецького міського суду від 07.08.2008 р. винною у скоєнні вказаної ДТП визнано ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність якої застрахована в ЗАТ «УІСК «Інвестсервіс», що підтверджується полісом № ВВ/3222972 від 05.01.2008 р. Однак відповідач не зважаючи на договірні зобовязання та подання позивачем всіх необхідних документів, відмовляється відшкодувати шкоду заподіяну з вини застрахованої особи ОСОБА_3 На даний момент позивач отримав лише від ОСОБА_3В 510 грн. франшизи. В звязку з безпідставним простроченням взятих на себе зобовязань, у відповідності до п. 2 ст. 37 ЗУ «Про загальнообовязкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач також зобовязаний виплатити позивачу пеню, розмір якої згідно розрахунків становить 3890,94 грн. Крім цього, неправомірними діями відповідача позивачу заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює в сумі 15000 грн. В звязку з наведеним просять позов задоволити, стягнути з відповідача суму страхового відшкодування, пеню та моральну шкоду.

Представник відповідача в судове засідання 30.03.10р. не зявився, причин неявки не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Однак в попередніх засіданнях та письмових запереченнях пояснив, що відповідач позов не визнає. Відповідач не заперечує, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, на час скоєння ДТП, була застрахована у ЗАТ УІСК «Інвестсервіс» та погоджується із сумою завданих позивачу збитків, однак в звязку з тим, що ОСОБА_3 не являється власником автомобіля Мерседес, д.н.з. НОМЕР_2 та не надала відповідачу документів, які б підтверджували, що вона керувала вказаним транспортним засобом на законних підставах, страхова компанія відстрочила виплату відшкодування до моменту представлення необхідних документів.

Третя особа ОСОБА_3, яка в судовому засіданні була допитана в якості свідка показала, що 11.06.2008 р. з її вини відбулась ДТП, внаслідок якої заподіяні технічні пошкодження автомобілю позивача. Згідно полісу № ВВ/3222972 від 05.01.2008 р. її цивільно-правова відповідальність застрахована в ЗАТ «УІСК «Інвестсервіс», однак відповідач відмовляється від виконання умов цього договору та відшкодування заподіяної нею шкоди третій особі. Зазначила, що автомобілем Мерседес, д.н.з. НОМЕР_2, вона керувала на законній підставі, оскільки в неї є посвідчення водія відповідної категорії та в автомобілі був присутній ОСОБА_4, який вписаний в технічний паспорт даного транспортного засобу. Вважає за необхідне позов задоволити.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши представленні по справі докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення № 3-1370/08р., оглянутих в судовому засіданні, згідно постанови Трускавецького міського суду від 07.08.2008 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, яке полягало у зіткненні з автомобілем НОМЕР_3 внаслідок недотримання безпечної дистанції. В результаті ДТП автомобіль ВАЗ 21099 отримав технічні пошкодження.

Згідно з висновком автотоварознавчої експертизи № 457/08, від 27.08.2008 р. (а.с.41-46), яка була проведена на підставі клопотання страхової компанії, вартість матеріального збитку автомобіля ВАЗ 21099 становить 15252,40 грн. Таким чином автомобілю позивача (а.с.10) заподіяно матеріальні збитки на вказану суму.

Відповідно до поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВВ/322972, що діяв в період з 05.01.2008 р. по 04.01.2009 р., ОСОБА_3 являється особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, а автомобіль Мерседес, д.н.з. НОМЕР_4 є забезпеченим транспортним засобом (а.с.39).

Пункт 1 вказаного полісу та ст. 6 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Таким чином, в ході судового розгляду встановлено, що ДТП, яка відбулась 11.06.2008 р. за участю автомобіля НОМЕР_1, яким керував позивач та автомобіля Мерседес, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, являється страховим випадком, оскільки автомобіль Мерседес є забезпеченим транспортним засобом згідно полісу страхування, а винна у ДТП ОСОБА_3 є особою цивільно-правова відповідальність якої застрахована.

Згідно ч. 1 ст. 22 вказаного вище закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Страховий ліміт за шкоду завдану майну, у відповідності до п. 1 страхового полісу № ВВ/3222972 становить 25500 грн.

Відстрочення відповідачем виплати відшкодування з підстав відсутності документального підтвердження законності підстав керування ОСОБА_3 автомобілем Мерседес д.н.з. НОМЕР_4, є неправомірним, оскільки згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 11.06.2008 р. № 313949 та згідно довідки ДАІ від 19.06.2008 р. (а.с.7), 11.06.2008 р. ОСОБА_3 керуючи вказаним транспортним засобом порушила лише п.13.1 Правил дорожнього руху України, наявність в її діях порушення п. 2.1. Правил дорожнього руху, на який посилається відповідач, протоколом працівників ДАІ не зафіксовано. Отже, ОСОБА_3 керувала автомобілем на законній правові й підставі в присутності ОСОБА_4

Крім цього, згідно п.1.4 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особи, відповідальність яких застрахована, це визначені в договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована згідно з цим договором, або, залежно від умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-які особи, що експлуатують забезпечений транспортний засіб.

Враховуючи вище наведене, в судовому засіданні доведено, що відповідач зобовязаний відшкодувати завдані позивачу матеріальні збитки, розмір яких за мінусом франшизи становить 14742,40 грн.

Вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають оскільки, відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема і відшкодування моральної шкоди. Цивільна відповідальність страхової компанії у виді відшкодування моральної шкоди, за порушення взятих на себе договірних зобовязань, не передбачена законодавством, що регулює питання страхового відшкодування. Не передбачено відшкодування моральної шкоди також і страховим полісом. А тому підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені також не підлягають задоволенню, оскільки відповідач відстрочив проведення виплати в звязку з відсутністю, на його погляд, всіх документів необхідних для страхового відшкодування, передбачених ст. 35 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Наявність підстав для відшкодування шкоди позивачу встановлено в судовому засіданні. В звязку з чим строк передбачений ч. 1 ст. 37 даного Закону не розпочався і як наслідок не може бути застосовано порядок нарахування пені передбачений ч. 2 ст. 37 вказаного Закону.

Отже, беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку про необхідність примусового стягнення з відповідача в користь позивача невиплаченої суми страхового відшкодування, в решті позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача понесені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та судовий збір в користь держави.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,61,88,209,212-215,218 ЦПК України, ст.ст. 15,16,526,611 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ЗАТ «Українська Інноваційна Страхова компанія «Інвестсервіс» на користь ОСОБА_1 14 742 (чотирнадцять тисяч сімсот сорок дві) грн. 40 коп. матеріальної шкоди.

Стягнути з ЗАТ «Українська Інноваційна Страхова компанія «Інвестсервіс» на користь ОСОБА_1 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Стягнути з ЗАТ «Українська Інноваційна Страхова компанія «Інвестсервіс» 147 грн. 42 коп. судового збору в дохід держави.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі у десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви на апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Суддя С.І.Леньо