АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-4738/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Ремез В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2010 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого Ремеза В.А.

суддів Куценко Т.Р., Чубукова О.П.

при секретарі Панченко Д.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2,

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2010р., та додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2010р. за позовом ОСОБА_2 до Головного управління юстиції у Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.02.2010р. ОСОБА_2 у задоволені позовних вимог до Головного управління юстиції у Дніпропетровській області відмовлено у повному обсязі.

Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.03.2009р. в порядку розподілу судових витрат стягнуто з ОСОБА_2 судові витрати розгляду справи в сумі 8грн. 50коп, та за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 37грн., а ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.04.2010р. виправлено описку в додатковому рішенні суду щодо дати винесення рішення суду, та зазначено, що додаткове рішення суду винесено 24.03.2010р.

В апеляційних скаргах ОСОБА_2 просить рішення суду та додаткове рішення суду скасувати, задовольнивши його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, а додаткове рішення суду протирічить вимогам ст. 220 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та додаткового рішення суду, в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга на рішення суду та на додаткове рішення суду підлягають відхиленню, а рішення суду та додаткове рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління юстиції у Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди в розмірі 15000грн., завданої йому відповідачем відсутністю належного контролю за діяльністю Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, тобто ігноруванням співробітниками відповідача вимог ст.ст.8 8-3 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до вимог ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження", контроль за своєчасністю, правильністю, повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, та керівник вищестоящого органу. Контроль за законністю виконавчого провадження здійснюють Міністерство юстиції України через Департамент державної виконавчої служби та Головне управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські управління юстиції через відповідні відділи державної виконавчої служби. Забороняється втручання інших державних або недержавних органів та їх посадових осіб у виконавче провадження.

Розглядаючи справу суд першої інстанції встановив, що матеріали справи не містять доказів про ігнорування співробітниками Головного управління юстиції у Дніпропетровській області вимог ст.ст. 8 8-3 Закону України "Про виконавче провадження" при здійсненні контролю за діяльністю Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції щодо примусового виконання рішень та ухвал суду за позовами ОСОБА_2, і дії або бездіяльність співробітників Головного управління юстиції у Дніпропетровській області по ігноруванню своїх повноважень позивачем не оскаржувались, і незаконними у встановленому законодавством порядку не визнавались, а тому встановивши обставини по справі у відповідності до норм законодавства, яким регулюються виниклі між сторонами правовідносини, суд правильно прийшов до висновку про відмову позивачу в задоволені позовних вимог про відшкодування на його користь коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди, оскільки ОСОБА_2 не надав доказів того, що Головне управління юстиції у Дніпропетровській області не виконало покладених на нього функцій, які б призвели до заподіяння йому моральної шкоди, і колегія суддів вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим.

Доводи ОСОБА_2 про незаконність та необґрунтованість рішення суду безпідставні та зводяться лише до переоцінки доказів по справі, та непогодженням з їх оцінкою, тоді як колегія суддів вважає, що суд розглядаючи справу оцінив докази по справі у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, а тому переоцінці в апеляційному порядку вони не підлягають.

Також судом у відповідності до вимог ст. 220 ЦПК України вирішено питання про ухвалення по справі додаткового рішення з приводу розподілу судових витрат по справі, оскільки при зверненні до суду з позовом позивач не сплачував судові витрати, а його посилання на те, що він повинен бути звільнений від сплати судових витрат, з посиланням на те, що його вимога про відшкодування моральної шкоди виникла у зв'язку з невиконанням ухвал суду не обґрунтовані, оскільки відповідно до вимог ст. 86 Закону України "Про виконавче провадження", стягувач звільняється від сплати судових витрат при зверненні до суду в разі, коли він звертається з позовом до юридичної особи, яка зобов'язана провадити стягнення коштів з боржника, у разі невиконання рішення з вини цієї юридичної особи, тоді як відповідач не є такою юридичною особою в розумінні вказаної норми права, а тому і немає підстав для звільнення позивача від сплати по справі судових витрат.

Таким чином, суд першої інстанції не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень, а тому апеляційні скарги ОСОБА_2 на рішення суду та на додаткове рішення суду підлягають відхиленню.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2010р., та додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2010р. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців, з моменту проголошення.

Судді: