Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 2-2837/10
РІШЕННЯ

Іменем України

10.09.2010 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючого судді Дубас Т.В., при секретарі Раситюк М.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя джерелом підвищеної небезпеки, -

в с т а н о в и в:

У травні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя джерелом підвищеної небезпеки.

Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що 13 березня 2010 року близько 13 години з подвіря будинку № 4 по вул. Космонавтів, що в с. Крюківщині Києво-Святошинського району Київської області, вибігла собака породи «Східноєвропейська вівчарка», яка належала відповідачці, накинулась на нього, він впав, в результаті чого отримав тілесні ушкодження. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 травня 2010 року відповідачку було визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і притягнено до відповідальності у вигляді адміністративного штрафу розміром 85 грн. Внаслідок нападу собаки позивач отримав закритий компресійний перелом тіла першого поперекового хребця, посттравматичну попереково-крижову полірадикулоалгію з вираженим больовим синдромом, що згідно з висновками Акту судово-медичного дослідження № 120/Д від 20 квітня 2010 р. відноситься до ушкоджень середньої тяжкості. Через отриману травму ОСОБА_1 поніс матеріальні витрати на лікування та отримав моральну шкоду, а тому просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь 1 275 грн. 29 коп. матеріальної шкоди та 50 000 грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач та його представники підтримали свої позовні вимоги, просили суд задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 проти позову заперечували, оскільки, як вона вважає, не доведено, що саме її собака вчинила напад, до того ж були відсутні укуси, просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

13 березня 2010 року близько 13 години з подвіря будинку № 4 по вул. Космонавтів, що в с. Крюківщині Києво-Святошинського району Київської області, вибігла собака породи «Східноєвропейська вівчарка», яка належала відповідачці ОСОБА_2, і накинулась на позивача, він впав, в результаті чого отримав тілесні ушкодження: отримав закритий компресійний перелом тіла першого поперекового хребця, посттравматичну попереково-крижову полірадикулоалгію з вираженим больовим синдромом, - що згідно з висновками Акту судово-медичного дослідження № 120/Д від 20 квітня 2010 р. відноситься до ушкоджень середньої тяжкості.

Зазначена собака відноситься до породи службових собак, що зазначено у книзі «Собака на службі та вдома», копія витягу з якої знаходиться в матеріалах справи.

На лікування після вище згаданої пригоди ОСОБА_1 було витрачено 1 275 грн. 29 коп., що підтверджується витягом з медичної карти стаціонарного хворого відділення ортопедії-травматології Києво-Святошинської центральної районної лікарні, з якого вбачається призначення лікування, а також копіями фіскальних чеків та видаткової накладної.

У звязку з цим суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача матеріальну шкоду у сумі 1 275 грн. 29 коп.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно зі ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з утриманням службових собак, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Виходячи зі змісту п. 2 Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», суди, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що моральна шкода, завдана фізичній особі, може полягати у моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя.

Відповідно до положень п. 9 цієї ж постанови передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 травня 2010 року у справі № 3-1864/2010 відповідачку було визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і притягнено до відповідальності у вигляді адміністративного штрафу розміром 85 грн. 00 коп.

Також судом встановлено , що позивачка порушила п.п. г п. 6 Правил утримання собаки, кішок та інших товарин у населених пунктах Української РСР від 17 червня 1980 р., яким передбачено, що власники зобовязані утримувати сторожових собак на привязі і спускати їх з ланцюга тільки в закритих дворах.

З врахуванням тривалості моральних страждань ОСОБА_1 , істотністю вимушених змін в його житті , постійного лікування , який по даний час перебуває на милицях , звернення до різних правоохоронних органів , за захистом свого порушеного права , суд визначає розмір моральної шкоди в сумі 10000 гривень , в решті позову відмовляє.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 81 ЦПК України не підлягають оплаті при зверненні до суду і покладаються на сторони після розгляду справи судом витрати на інформаційно-технічне забезпечення у справах про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1258 від 21 грудня 2005 року «Про затвердження Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов'язаних з розглядом цивільних та господарських справ, та їх розмірів» для справ позовного провадження з розгляду спору майнового характеру розмір витрат встановлено у 120 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Пунктом «а» ч. 1 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» визначено, що із позовних заяв справляється мито у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 3 неоподатковуваних доходів громадян та не більше 100 неоподатковуваних доходів громадян.

Виходячи з цього, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача ОСОБА_3 в дохід держави державне мито в розмірі 112 грн. 75 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн. 00 коп.

З огляду на вищенаведене та керуючись ст.ст. 22, 23, 1166-1168, 1187, 1195 ЦК України, ст.ст. 4-11, 60, 81, 88, 209, 212- 216 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя джерелом підвищеної небезпеки, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 1 275 грн. 29 коп. та моральну шкоду в сумі 10 000 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави державне мито в сумі 112 грн. 75 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду в сумі 120 грн. 00 коп.

В решті позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Суддя Т.В.Дубас