№2 -263/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2010р. Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Литвинової Р.А. при секретарі Заіка А.В., з участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Вільногірську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави - автомобіль. У зв'язку з продажем автомобіля і частковим погашенням заборгованості по кредиту позивач уточнив свої позовні вимоги по раніше поданому позову і виклав його в наступні редакції.

17.09.2008р. між банком на відповідачем був укладений кредитний договір № DNКРА8.

Згідно з цим договором Приватбанк зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 33921.00грн. на термін до 17.09.2013р., а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно до умов договору погашення здійснюється в наступному порядку : щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, пенею, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Згідно договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Приватбанк свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачеві кредит у розмірі 33921.00грн.

В порушення умов кредитного договору, а також норм цивільного законодавства відповідач свої зобов'язання виконав частково. Відповідно до розрахунку заборгованості відповідач станом на 01.06.2010р. має заборгованість 16478.09грн., з яких : 11902.27грн.- поточна заборгованість за тілом кредиту ; 115.46грн. - заборгованість (+) / переплата (-) по процентам за користування кредитом; 4691.28грн. - пеня.

У складі кредитної заборгованості поточна заборгованість за тілом кредиту і переплата по процентам за користування кредитом не є простроченою заборгованістю, а отже її наявність станом на 01.06.2010р. відповідає умовам договору.

Також Приватбанком нарахована пеня за час дії кредиту відповідно до умов п.14.2 договору у сумі 4691.28грн. Нарахування пені і її несплата позичальником є приводом для захисту порушених прав за договором.

Згідно з ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Відповідно до розрахунку заборгованості за строк з 05.06.2009р. до 01.06.2010р. пеня нарахована у сумі, що є різницею між сумою пені 4691.28грн. станом на 01.06.2010р. і сумою пені 1325.99грн. станом на 05.06.2010р. Таким чином, банк має право на вимогу про стягнення пені у розмірі 4691.28грн. -1325.9грн. = 3365.29грн.

Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь пеню за вказаним кредитним договором за строк з 05.06.2009р. до 01.06.2010р. в сумі 3365.29грн., а також судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні зміни з врахуванням уточнення позовних вимог, просить задовольнити позов.

Відповідач суду пояснив, що він дійсно взяв у позивача кредит, але були об'єктивні причини на те, що він не зміг виконувати умови договору, він втратив роботу, не мав ніяких доходів, тому він добровільно відмовився від заставного майна, тобто автомобіля.

З позовними вимогами з врахуванням внесених змін в бік зменшення належної до стягнення суми, він згоден, тобто визнає остаточно визначену позивачем суму заборгованості.

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову.

Судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини, що виникли в результаті укладення між ними кредитного договору, які регулюються ст. ст. 1048-1050, 1054 ЦК України.

Згідно з нормами цивільного законодавства зобов'язання, підставою виникнення яких є договір, мають ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності і справедливості. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Статтею 546 ЦК України встановлено види забезпечення виконання зобов'язання, одним з яких є неустойка (ст.ст.549,550 ЦК України). У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, одним з видів яких є сплата неустойки, що передбачено ст.ст.610-612 ЦК України.

Згідно з ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Частиною 1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Позовні вимоги також підтверджуються матеріалами справи, а саме: копією кредитного договору № DNКРА2 від 17.09.2008р. та копія договору застави рухомого майна (а.с.4-11), розрахунком заборгованості (а.с.13,41.42).

На підставі викладеного, також з врахуванням визнання позову відповідачем суд приходить до висновку про задоволення позову.

Крім задоволення вимог в основній частині позову, у відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача судові витрати, понесені ним в зв'язку з розглядом справи, а саме : 425.59грн. - по оплаті державного мита (судового збору), 250.00грн. - по оплаті витрат на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи, всього розмір судових витрат складає - 675.59 грн. Судові витрати підтверджено позивачем документально (а.с.1).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58-60, 88, 212-215, 209ч.З, 218ч.2 ЦПК України, на підставі ст.ст.526,546,549,550,ч.2ст.258,610-612,625,629,1048-1050,1054 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідент. № НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою : 51700 АДРЕСА_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (49094 м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, Код , рах.№3111-для погашення заборгованості; рах.№0001 - для відшкодування судових витрат, МФО №305299) - 4040.88 грн., з яких : 3365.29грн. - заборгованість по кредитному договору, 675.59грн. - судові витрати.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду через Вільногірський міський суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду виготовлено 07.06.2010р.

СУДДЯ Р.А.ЛИТВИНОВА