АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-2508/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Котушенко С.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2010 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Котушенко С.П.

суддів Романюк М.М., Козлова С.П.

при секретарі Шило С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля» на рішення Павлоградськогоміськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2010 року за позовом ОСОБА_2 до відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ВАТ «Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, мотивуючи позовні вимоги тим, що під час виконання трудових обовязків 12 вересня 2008 року з ним стався нещасний випадок, у результаті якого він отримав тілесні ушкодження. За висновком МСЕК йому встановлена втрата професійної працездатності на 80% та визнано інвалідом другої групи.

Посилаючись на те, що в звязку з ушкодженням здоровя він переносить моральністраждання,позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 80 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Павлоградськогоміськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2010 року позовні вимоги задоволені частково в сумі 8 000 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення, як постановленого з порушенням норм матеріального і процесуального права та ухвалення нового рішення.

Вивчивши доводи скарги та перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою частковому задоволенню.

Встановлено, що 12 вересня 2008 року з ОСОБА_2 під час виконання трудових обовязків стався нещасний випадок, у результаті якого він отримав тілесні ушкодження. За висновком МСЕК від 25 березня 2009 року йому встановлена втрата професійної працездатності на 80% та визнано інвалідом другої групи.

За таких обставин суд дійшов до обґрунтованого висновку про те, що позивачеві внаслідок виробничої травми, спричинено моральну шкоду, яку відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України та 237-1 КЗпП України повинен сплатити відповідач.

Розглядаючи виниклий спір, суд в досить повному обсязі встановив права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав належну оцінку доказам в їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів спричинення позивачу моральної шкоди є безпідставними, оскільки сам факт отримання виробничої травми і втрати при цьому працездатності свідчать про наявність моральної шкоди.

Безпідставним є посилання апелянта на незаконність стягнення з нього морального відшкодування, оскільки відповідальність за спричинення шкоди здоровю працівника під час виконання ним своїх трудових обовязків законодавцем покладена саме на роботодавця, який відповідно до вимог ч.2 ст.153 КЗпП України повинен забезпечувати безпечні та нешкідливі умови праці. Посилання товариства на свідомий вибір ОСОБА_2роботи з небезпечними та шкідливими умовами праці не може бути прийняте до уваги, оскільки такий вибір позивача відповідає положенням ст.43 Конституції України щодо його права на належні, безпечні і здорові умови праці та не звільняє роботодавця від зобовязання їх забезпечувати.

Посилання товариства на порушення ОСОБА_2строку звернення до суду з даним позовом суперечить вимогам п.3 ст.268 ЦК України щодо непоширення позовної давності на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя.

Таким чином підстав для скасування рішення не вбачається.

Проте при визначенні розміру судового збору суд не врахував, що позов про відшкодування моральної шкоди є позовом немайнового характеру. Враховуючи те, що згідно зі ст.3 декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» розмір ставки державного мита (судового збору) із позовних заяв немайнового характеру складає 0,5 неоподаткованого мінімуму доходів громадян, стягнуту судом суму судового збору слід зменшити до 8,50 грн. та відповідно до вимог п.3 ст.309 ЦПК України змінити судове рішення, задовольнивши апеляційну скаргу товариства частково.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля» задовольнити частково.

Рішення Павлоградськогоміськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2010 року змінити в частині розміру стягнутого судового збору, зменшивши його до 8,50 грн. В іншій частині рішення залишити без змін

Рішення набираєзаконноїсили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду Українипротягомдвохмісяців з цього часу.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

СУДДІ: