АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-727/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Котушенко С.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2010 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Петренко І.О.

суддів Максюти Ж.І., Котушенко С.П.

при секретарі Шило С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засідання в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою приватного підприємства фірма «Каско» на рішення Павлоградськогоміськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2009 року по справі за позовом ОСОБА_2 до приватного підприємства фірма «Каско» та ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПП фірма «Каско» та ОСОБА_3 про стягнення боргу, мотивуючи вимоги тим, що на підставі договору про зміну кредитора в зобовязанні, укладеного між ним та ОСОБА_4 14 листопада 2008 року, йому перейшло право вимоги повернення боргу у сумі 105 000 доларів США та штрафних санкцій за розпискою, виданою 12 листопада 2008 року ПП фірма «Каско» в особі директора ОСОБА_3

В обґрунтування позову ОСОБА_2 вказував на те, що 12 листопада 2008 року ПП фірма «Каско» в особі директора ОСОБА_3 позичило у ОСОБА_4 105 000 доларів США, які зобовязалося повернути 12 березня 2009 року, а у разі прострочення повернення позики сплатити пеню у розмірі 0,2% від суми позики за кожен день прострочення, про що видало розписку. Посилаючись на неповернення боргу, позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку: суму боргу, яка еквівалентна 897 750 грн., три відсотки річних із простроченої суми, що складає суму 12 299 грн., пеню в сумі 299 848 грн. та судові витрати.

Рішенням Павлоградськогоміськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2009 року позов задоволено частково, з відповідачів в солідарному порядку стягнуто на користь позивача 1 129 233,84 грн. та судові витрати у розмірі 1950 грн.

В апеляційній скарзі ПП фірма «Каско» ставить питання про зміну рішення суду, посилаючись на не повне встановлення судом обставин справи, на недоведеність обставин, що мають значення для справи та неправильне застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши доводи скарг, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.ст.1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду і якості в строк та в порядку, встановленому договором.

У відповідності зі ст.1050 ЦК України якщо отримувач позики своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму у відповідності зі ст.625 цього Кодексу, а у відповідності з ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд правильно виходив з того, що 12 листопада 2008 року між третьою особою, яка на підставі договору про зміну кредитора відступила позивачеві право вимоги, та ПП фірма «Каско» в особі директора ОСОБА_3 був укладений договір позики. За умовами договору ПП фірма «Каско» в особі директора ОСОБА_3 отримало 105 000 доларів США на розвиток підприємства, які зобовязалося повернути 12 березня 2009 року, а у разі прострочення повернення позики сплатити пеню у розмірі 0,2% від суми позики за кожен день прострочення, про що у відповідності з ч.2 ст.1047 ЦК України видало розписку. Оскільки це зобвязання залишилось не виконаним, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення суми боргу та застосування штрафних санкцій.

Доводи апеляційної скарги про те, що договір позики не укладався, спростовуються розпискою ПП фірма «Каско» в особі директора ОСОБА_3

Посилання відповідачів на те, що ОСОБА_3 12 листопада 2008 року фактично гроші відСеменяки А.О. не отримував і на банківські рахунки та в касу підприємства вони не надходили, безпідставні. Згідно з вимогами ст.1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Боргова розписка була написана директором ПП фірма «Каско» ОСОБА_3 добровільно й у встановленому порядку не оспорена. Письмових доказів, які б свідчили про безгрошовість укладеного договору позики суду не надано. Заперечення договору за його безгрошовістю шляхом показань свідків згідно з ч.2 ст.1051 ЦК України не допускається, за винятком випадків вчинення кримінально карних дій.

Інші доводи апеляційноїскарги не мають правового значення для вирішення спору і не даютьпідстав до висновку про неправильністьзастосування судом першоїінстанції норм матеріального права, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Згідно ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів, належить суду, який оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вирішуючи питання про присудження судових витрат, суд обґрунтовано посилався на необхідність стягнення з відповідачів на користь позивача 1700 грн. судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. Разом з тим, при складенні зазначених сум, суд допустив арифметичну помилку і стягнув 1950 грн. при необхідності стягнення 1820 грн., тому в цій частині судове підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу приватного підприємства фірма «Каско» задовольнити частково.

Рішення Павлоградськогоміськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2009 року змінити в частині стягнення судових витрат, стягнувши солідарно з приватного підприємства фірма «Каско» та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1820 грн. В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішеннянабираєзаконноїсили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду Українипротягомдвохмісяців.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

СУДДІ: