Справа № 2-129/10
Провадження № б/н
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2010 року Білозерський районний суд Херсонської області в складі :

головуючого судді Коваленко А.В.,

при секретарі Грек Г.Г.,

з участю адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Білозерка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення грошової суми,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 грошової суми в розмірі 23389грн.39коп., посилаючись на те, що 16 квітня 2004 року між ним та ОСОБА_3, ОСОБА_4 був укладений договір позики, згідно якого ОСОБА_3 отримала від нього гроші в сумі 1500 доларів США для погашення заборгованості по комунальним платежам і приватизації квартири АДРЕСА_1. Дана угода була оформлена у письмовій формі у вигляді розписки, написаної відповідачкою та підписаною нею і її сином ОСОБА_6 в присутності свідків. Відповідачка не погасила заборгованість по комунальним платежам. СПОК «Зоря», якому належить квартира відповідачів, звернувся до суду із заявою про їх виселення, в зв»язку із чим позивач вимушений був чекати закінчення розгляду даної справи, після чого звернувся до суду. Відповідно до розписок, наданих суду, позивач передавав відповідачам для погашення заборгованостей по комунальним платежам гроші в сумі 1500 доларів США -16.04.2004р., 200 доларів США 16.06.2004р., 300 доларів США 16.06.2004 року, що за курсом НБУ на той час складало 10655,49грн. 26.12.2005р. відповідачка ОСОБА_3 особисто отримала ще 470 грн. для погашення заборгованості по квартплаті. Крім того, відповідно до їх домовленості, у зв»язку із тим, що у квартирі ніхто не проживав та задля запобігання проникнення до квартири сторонніх осіб за кошти позивача у квартирі були поставлені віконні блоки та броньовані двері вартістю 2530грн. Просить поновити йому строк для звернення до суду, пропущений з поважних причин, так як раніше не звертався до суду через те, що ПОК «Зоря» звернувся до суду із позовом про виселення відповідачів, і він чекав закінчення розгляду тієї справи, та просить стягнути з відповідачів кошти в сумі 23389грн.39коп., з яких 2000 доларів США виданих ним відповідачці у квітні-червні 2004 року, що еквівалентно 10655грн.49коп. станом на 2004 рік, сума основного боргу з урахуванням зміни курсу долара на час розгляду справи 16020грн., 2530грн., сплачених ним у серпні 2004 року, за облаштування квартири, установку вікон та дверей з урахуванням індексу інфляції 4113,78грн., борг за передані відповідачці у грудні 2005 року 470грн. з урахуванням індексу інфляції 750,12грн., 3% річних за прострочення повернення грошової суми за період з жовтня 2005 року по жовтень 2009 року, що за 4 роки складає 2506грн. від простроченої грошової суми, а також судові витрати по сплаті судового збору, витрат на ІТЗ та оплату послуг адвоката в розмірі 6353,89грн.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, суду пояснив, що він мав намір придбати квартиру в с.Чорнобаївка, від ОСОБА_7 та ОСОБА_8 йому стало відомо про те, що відповідачі ОСОБА_3 хочуть продати квартиру АДРЕСА_2, оскільки постало питання про відібрання у них квартири через неоплату комунальних послуг. Позивач домовився з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про те, що позивач передасть гроші на погашення боргів по комунальним платежам та приватизацію відповідачами квартири з подальшим її викупом позивачем по договору купівлі-продажу, про свої наміри вони повинні були повідомити відповідача ОСОБА_5, який також був прописаний у спірній квартирі, але на той час проходив службу у Збройних Силах. Позивач у квітні-червні 2004 року передав відповідачці ОСОБА_3 в загальній сумі 2000 доларів США для погашення боргів та проведення приватизації квартири, крім того, оскільки позивач мав намір викупити квартиру, на прохання ОСОБА_3 поставив у квартирі вікна та двері, потім ще давав їй гроші у сумі 470грн. для оплати боргів, через деякий час виявилось, що борги ніхто не сплатив, питання приватизації залишилось не вирішеним. Коли приїхав ОСОБА_5, всі питання потім вирішувались через нього, він почав займатись приватизацією, щодо грошей пояснював, що віддавати нічого не буде, бо він у позивача особисто ніяких грошей не отримував, погашати заборгованість не просив. Про отримання грошей відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 писали розписки в присутності свідків. Гроші відповідачам позивач давав не у позику і не як завдаток за квартиру, це була проплата за квартиру з намірами її викупу. Просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позов визнав, суду пояснив, що він та мати дійсно домовлялись з позивачем про продаж йому квартири, але поскільки квартира на них оформлена не була і вони мали борги по оплаті комунальних послуг, то домовились з позивачем про те, що він передасть їм гроші на оплату боргів і на проведення приватизації, а вони в подальшому оформлять з ним договір купівлі-продажу їхньої квартири. З братом ОСОБА_5 вони з приводу даного питання спілкувались і він був згодний, але потім, коли їм відмовили у видачі дозволу на приватизацію квартири, а брату такий дозвіл видали, він свою позицію поміняв і відмовляється продавати квартиру ОСОБА_2 ОСОБА_7 позов не визнає, хоча він був присутній тоді, коли вона брала гроші у ОСОБА_2 і підтверджує всі суми, вказані позивачем. Крім того, позивач давав під розписку гроші ОСОБА_7 для погашення їхніх боргів по квартплаті, замінював вікна та двері у квартирі. Їм потрібні були гроші, вони вирішили продати квартиру, а жити у іншому їхньому будинку, тому були згодні з умовами позивача.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що в той час, коли мати з братом домовлялись про продаж квартири позивачу, його не було, ніякого відношення до того, що вони отримали від позивача гроші в рахунок викупу квартири, він не має, не згоден з тим, що повинен повертати позивачу гроші, так як не брав їх, переоформляти квартиру позивачу на його ім»я не обіцяв і не мав таких намірів. В тій квартирі він прописаний, але не проживав, тому не платив за комунальні послуги, хоча кілька раз давав матері гроші на оплату квартплати.

Відповідачка ОСОБА_9 в судовому засіданні не з»явилася з невідомих причин, про розгляд справи повідомлялась в установленому законом порядку.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини :

З наданих суду копії розписки вбачається, що 16 квітня 2004 року відповідачка ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в присутності свідків ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_8 отримали від позивача ОСОБА_2 1500 доларів США, які були частиною оплати за квартиру АДРЕСА_3, за якою вони зобов»язувались погасити заборгованість по квартплаті та приватизувати квартиру для оформлення договору купівлі-продажу з ОСОБА_2, після чого повинні отримати останню частину грошей в сумі 1500 доларів США.

Відповідно до копії розписки від 18.05.2004р. ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_2 гроші в сумі 200 доларів США, а 16.06.2004р. 300 доларів США для оплати комунальних послуг ОСОБА_3 по квартирі АДРЕСА_4.

Згідно нкладних квитанції №78 від 12.08.2004р. та від 26.08.2004р. ОСОБА_2 сплатив кошти в розмірі відповідно 1300грн. та 930грн. за виготовлення та установку дверей та віконних решіток за адресою АДРЕСА_5.

З рішення Чорнобаївської сільської ради №54 від 28.04.2005р. вбачається, що власником квартири АДРЕСА_6 визнано ПОК «Зоря», ОСОБА_3 є квартиронаймачем. Згідно довідки СПОК «Зоря» №149 від 20.04.2004р. по квартплаті ОСОБА_11 погашено заборгованість в сумі 1047,60грн. та по електроенергії в сумі 685грн.85коп.

Як пояснив позивач між ним та відповідачами ОСОБА_3 і ОСОБА_4 існувала домовленість про те, що він передає їм кошти в розмірі 1500 доларів США для оплати боргів по квартплаті та оформлення приватизації, після чого вони повинні були оформити договір купівлі-продажу квартири та отримати останні 1500 доларів США, що підтвердив відповідач ОСОБА_4

Пояснення позивача також в судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_12, які пояснили, що між позивачем та відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_4 була домовленість про те, що ОСОБА_2 передасть їм гроші для погашення боргів по квартирі та її приватизацію, а вони після цього оформлять із ним договір купівлі-продажу. ОСОБА_2 в їх присутності в різний час передавав гроші ОСОБА_3 по 1500, 200,300 доларів США, борги частково були погашені, але приватизувати квартиру вони не змогли. Дозвіл на приватизацію квартири отримав тільки ОСОБА_5, але він не має намірів продавати квартиру.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом.

Згідно ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку чи квартири або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Крім того, на підставі ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Згідно ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов»язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов»язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Відповідно ст.267 ч.3 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а поскільки відповідачами не заявлено клопотань про застосування позовної давності, то відповідно до ст.73 ЦПК України суд поновлює позивачу строк для звернення до суду з вказаним позовом, як пропущений з поважних причин, враховуючи, що на момент закінчення строку в судовому порядку розглядалась справа за позовом ПОК «Зоря» про виселення відповідачів зі спірної квартири, в зв»язку із чим позивач не звертався до суду до вирішення даної справи.

А поскільки в судовому засіданні встановлено, підтверджено сторонами, що між позивачем ОСОБА_2 та відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_4 в усній формі була укладена домовленість про купівлю-продаж квартири АДРЕСА_7, за яким позивач ОСОБА_2 в рахунок оплати обговореної вартості квартири в сумі 3000 доларів США передав кошти для погашення боргів по даній квартирі та на її приватизацію в сумі 1500 доларів США 16.04.2004р., 200 доларів США 18.05.2004р. та 300 доларів США 16.06.2004р., проводив за свій рахунок облаштування квартири, встановивши в ній віконні блоки та двері загальною вартістю 2530грн., а відповідачі, не маючи правовстановлюючих документів на дану квартиру, отримали вказані кошти, ніяких подальших дій за домовленістю не вчинили, то суд вважає, що такий правочин є нікчемним, а відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 повинні повернути позивачу все, що вони отримали на виконання нікчемного правочину на підставі ст.216 ЦК України.

Вимоги позивача щодо стягнення зазначених сум солідарно і з ОСОБА_5 задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано доказів того, що між ним та ОСОБА_5 існувала будь-яка домовленість або вчинявся правочин.

Таким чином, з відповідачів ОСОБА_9 та ОСОБА_13 підлягають стягненню 2000 доларів США, що еквівалентно 15580грн.20коп. за курсом НБУ станом на 01.06.2010р. (792,51грн. за 100 доларів США) відповідно до довідки Державного ощадного банку України №321., 470грн. за оплату квартплати, 2530грн. за установку віконних блоків та дверей у квартирі.

Відповідно до Закону України від 07.08.1991р. «Про індексацію доходів населення» задоволенню підлягають вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів грошових сум у національній валюті з урахуванням індексу інфляції згідно довідки індексу споживчих цін державного комітету статистики України в Херсонській області, а саме : 280грн.12коп. із суми 470грн. по оплаті квартплати, що в сумі складає 750грн.12коп.; 1052грн.48коп. із суми 2530грн. по оплаті за установку віконних блоків та дверей, що в сумі складає 3582грн.48коп.

На підставі ст.625 ч.2 ЦК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню 3% річних за прострочення виконання грошового зобов»язання із всієї суми боргу 19912грн.80коп. за період з жовтня 2005 року по вересень 2009 року включно, що складає 12% за 4 роки в сумі 2389грн.54коп., а всього 22302грн.34коп.

Крім того, стягненню з відповідачів підлягають витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн. під час розгляду даної справи та судові витрати по справі в сумі 353грн.89коп. відповідно до наданих позивачем квитанцій.

Керуючись ст.10,60,212,213-215,81 ЦПК України, на підставі ст.203,216,220,625,657 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення грошової суми задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошові суми в розмірі 25656грн.23коп., з яких :

· 2000 доларів США, що станом на 01.06.2010р. за курсом НБУ еквівалентно 15580грн.20коп. ;

· 2530грн. витрат на облаштування квартири з урахуванням інфляції в сумі 1052грн.48коп., що складає 3582грн.48коп.;

· 470грн. витрат на оплату квартплати з урахуванням інфляції в сумі 280грн.12коп., що складає 750грн.12коп.;

· 2389грн.54коп. процентів за прострочення повернення грошей за період з жовтня 2005року по жовтень 2009 року з розрахунку 3% на рік, всього 12 % від простроченої суми;

· 3000 грн. витрат на правову допомогу, 233грн.89коп. витрат по сплаті судового збору та 120грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, що складає 3353грн.89коп. судових витрат по справі.

В задоволенні вимог позивача про стягнення грошової суми з ОСОБА_5 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Херсонської області шляхом подачі заяви в Білозерський районний суд про оскарження рішення протягом 10 днів з дня його проголошення, а також шляхом подачі апеляції в районний суд та апеляційний суд протягом 20 днів після подачі заяви про апеляційне оскарження рішення суду, або в порядку ст.295 ЦПК України.

Головуючий :