АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-4532/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Повєткін В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2010 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Лисичної Н.М., Повєткіна В.В.

при секретарі: Худолій Н.А.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2010 року

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, -

В с т а н о в и в :

В вересні 2009 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди посилаючись на те, що вона на прохання відповідача 13 вересня 2006 року уклала кредитний договір № 2612 в АТ «Індекс-банк» м. Нікополь і отримала від банку суму в розмірі 4916,88 грн. з умовою погашення суми кредиту рівними долями зі сплатою 20 % річних за користування кредитом. Вказану суму позивачка передала ОСОБА_2, яка усно зобовязалась погашати суму кредиту у строки визначені договором. В 2008 році ОСОБА_3 стало відомо, що за нею рахується борг перед АТ «Індекс-банк» за кредитним договором. Добровільно погасити заборгованість відповідачка відмовилась. Постановою суду від 06 квітня 2009 році ОСОБА_2 звільнена від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію» від 12 грудня 2008 року. На цей час з позивачки за рішенням суду від 12 травня 2009 року стягнуто на користь банку заборгованість за кредитним договором в сумі 2323,39 грн. Тому ОСОБА_3 просила суд стягнути з ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальноїшкоди в розмірі 2323,39 грн., в тому числі залишок кредиту в сумі 1638,96 грн., 328,50 грн. - заборгованість по відсоткам, 355,93 грн. - заборгованість по пені та судові витрати по справі (а.с.2).

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені в повному обсязі (а.с.26, 27-28).

В апеляційній скарзі (а.с.34-35) ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та направити справу на новий розгляд, оскільки:

- ніякої угоди з ОСОБА_3 про оформлення на її користь кредиту ніколи не існувало, грошові кошти позивачем їй не передавались;

- наявність постанови суду, якою ОСОБА_2 на підставі Закону України «Про амністію» звільнено від кримінальної відповідальності, не свідчить про визнання нею своєї провини;

- факт того, що з позивачки рішенням суду від 12 травня 2009 року стягнуто залишок суми кредиту, не може вказувати на те, що відповідачка була поручителем по кредитному договору;

- судом не надано належної оцінки доводам і запереченням відповідачки, не отримано доказів щодо отримання ОСОБА_2 спірних грошей.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції визнав, что відповідно до постанови суду від 06 квітня 2009 році про звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію» за злочини, передбачені ч.2 ст.190, ч.2,3 ст. 358 КК України, встановлено, що за період з липня 2006 року по липень 2007 року ОСОБА_2, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, виготовляла підроблені довідки про заробітну плату, які в подальшому використовувала при оформлені кредитів в ДФ АТ «Індекс-банк» м. Нікополь, в тому числі і на імя ОСОБА_3 на суму 4916,88 грн., а рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2009 року з позивачки стягнуто на користь АТ «Індекс-банк» заборгованість по кредиту в сумі 2323,39 грн., що становить залишок кредиту, поскільки відповідачка частину кредиту погасила, та судові витрати, у звязку з чим відповідачка повинна відшкодувати позивачці матеріальну шкоду, заподіяну злочином в частині залишку непогашеного кредиту, стягненого з позивачки на користь банку за рішенням суду.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, в судовому засіаднні в суді першої інстанції відповідачка заперечувала проти позову, пояснивши, що не просила позивачку брати для неї кредит і грошей від позивачки не отримувала.

Відповідно до ст.61 ЦПК України постанова суду по кримінальній справі про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію» не є підставою для звільнення від доказування.

Постановою суду від 06 квітня 2009 році судом про звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію» встановлено, що ОСОБА_2 отримала від фізичних осіб, в тому числі від позивачки, грошові кошти, які вона використала на свої потреби, але не встановлено в якому розмірі (а.с.3).

Згідно з рішенням суду від 12 травня 2009 року з позивачки стягнуто на користь АТ «Індекс-банк» заборгованість по кредиту в сумі 2323,39 грн. (ас.4).

Разом з тим в матеріалах справи відсутні докази, що саме за цим кредитом було порушено кримінальну справу відносно відповідачки, що частину кредиту, як це стверджує позивачка, погасила саме відповідачка, а також про те, що позивачкою на користь банку сплачено суму боргу за кредитом, яку вона вимагає стягнути з відповідачки.

Таким чином, визнавши, що відповідачка спричинила позивачці матеріальну шкоду, заподіяну злочином в частині залишку непогашеного кредиту, стягненого з позивачки на користь банку за рішенням суду, суд першої інстанції в порушення вимог ст.214,215 ЦПК України не встановив, чи мали місце обставини, якими обґрунтову-валися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

З огляду на це рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв'язку з неповним зясуванням судом обставин, що мають значення для справи, та порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції не врахував, що питання відшкодування матеріальної шкоди безпосередньо пов'язане з питанням про сплату заборгованості по кредиту, і не розглянув питання про залучення до участі у справі у якості третьої особи АТ «Індекс-банк»,

Враховуючи, що суд вирішив питання про права та обовязки осіб, які не брали участь у справі, колегія суддів вважає, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.311 України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду першої інстанції слід ретельно дослідити матеріали кримінальної справи відносно відповідачки, цивільної справи про стягнення боргу за кредитом з позивачки та кредитної справи про отримання позивачкою кредиту в АТ «Індекс-банк».

У зв'язку з викладеним і керуючись п.4 ч.1 ст.311 та ст.ст.307,314,315 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2010 року скасувати.

Справу направити до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області на новий розгляд.

Ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: