Cправа № 2-2090/2010р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2010 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Свиргуненко Ю. М.

при секретарі Федорченко Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, сектору громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Білопільського РВ ГУМВС України в Сумській області, треті особи: служба у справах дітей Білопільської районної державної адміністрації, орган опіки і піклування Білопільської міської ради, про розірвання договору найму житла та виселення без надання іншого житлового приміщення, -

В С Т А Н О В И В:

10 вересня 2010 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, сектору громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Білопільського РВ ГУМВС України в Сумській області про розірвання договору найму житла та виселення без надання іншого житлового приміщення, мотивуючи свої вимоги тим, що після реєстрації шлюбу відповідачка ОСОБА_2 разом зі своєю неповнолітньою дитиною від першого шлюбу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на правах членів родини вселилися в його квартиру, розташовану за адресою: м. Білопілля, вул. О. Олеся, 16/2. У квітні 2010 року шлюб із відповідачкою ОСОБА_2 був розірваний. 20 травня 2010 року позивач ОСОБА_1 попередив відповідачку ОСОБА_2 про розірвання 20 серпня 2010 року договору найму житлового приміщення та необхідність внесення плати за користування житлом і комунальними послугами. Протягом вказаного періоду часу ОСОБА_2 не сплачувала кошти за користування житловим приміщенням та господарчими будівлями в наслідок чого у неї утворилася заборгованість у розмірі 1200 грн., яка підлягає стягненню на підставі ст. 162 ЖК України. Позивач також вказує на те, що ОСОБА_2 та її неповнолітня донька ОСОБА_3, забезпечені житловою площею, оскільки мають у власності житловий будинок, розташований по вулиці 8 Березня, 21 в с. Павлівки Білопільського району. Крім цього, ОСОБА_2 на момент звернення із даним позовом до суду проживає у квартирі, розташованій за адресою: м. Білопілля, вул. Леніна, 65/48. Таким чином відповідачка ОСОБА_2 разом із неповнолітньою донькою ОСОБА_3 вибули із його квартири, внаслідок чого договір найму вважається розірваним. Разом із цим відповідач також зазначає, що відповідачка ОСОБА_2 перетворила належне йому житло на смітник. А тому він звернувся із даним позовом до суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_4 позов підтримали, просили розірвати договір найму житлового приміщення, розташованого за адресою: м. Білопілля, вул. О. Олеся, 16/2, укладений із відповідачкою ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на невизначений термін, зняти їх із реєстрації за вказаною адресою та виселити без надання іншого житлового приміщення, а також стягнути із відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 кошти за користування житловим будинком та надвірними будівлями у сумі 1 200 грн. і витрати за надання правової допомоги у звязку із розглядом даної справи у сумі 900 грн.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 проти позову заперечували, зазначивши, що разом із відповідачкою ОСОБА_2 проживає їх спільна із позивачем ОСОБА_1 малолітня дитина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Належного для проживання житла відповідачка не має. Будинок, у якому ОСОБА_2 І на даний час мешкає разом із дітьми, їй не належить.

Представник третьої особи служби у справах дітей Білопільської державної адміністрації ОСОБА_7 проти позову заперечував, зазначивши, що в разі зняття відповідачки разом із дітьми з реєстраційного обліку за адресою: м. Білопілля, вул. О. Олеся, 16/2, будуть порушені права останніх, оскільки належне відповідачці житло, розташоване в с. Павлівки Білопільського району по вул. 8 Березня, 21, не придатне для їх проживання.

Представник третьої особи органу опіки і піклування Білопільської міської ради в судове засідання не зявився, хоча належним чином був сповіщений про час, день і місце розгляду справи, причин своєї неявки суду не повідомив.

Заслухавши сторони, їх представників, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, виходячи із наступного.

Судом, зокрема, встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить житлова квартира, яка розташована в м. Білопілля по вул. О. Олеся, 16/2 (а. с. 6).

Згідно свідоцтва про одруження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одружились 22 червня 2004 року (а. с. 9).

Згідно довідки СГІРФО Білопільського РВ ГУМВС України в Сумській області ОСОБА_2 разом із донькою від першого шлюбу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 21 липня 2004 року по теперішній час зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 57).

Від подружнього життя сторони у справі мають малолітню доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка на даний час проживає разом із матірю (а. с. 36).

Рішенням Білопільського районного суду від 12 квітня 2010 року шлюб між сторонами був розірваний (а. с. 15, 66).

З акту обстеження житлового приміщення від 20 серпня 2010 року вбачається, що ОСОБА_2 разом із дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у квартирі, розташованій по вул. О. Олеся в м. Білопілля, не проживають (а. с. 18).

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_8 і ОСОБА_9 підтвердили факт того, що станом на 20 серпня 2010 року відповідачка разом із дітьми за вказаною адресою не проживали.

Згідно акту про проживання особи від 20 серпня 2010 року, ОСОБА_2 І . разом із дітьми проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 (а. с. 19). Вказаний факт підтвердила також допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10

Як вбачається із довідки Філіалу «Білопільська госпрозрахункова виробнича дільниця» КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» від 29 жовтня 2010 року, право власності на зазначену вище квартиру зареєстроване за ОСОБА_11 (а. с. 38).

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні показала, що після розірвання шлюбу із позивачем ОСОБА_1 у них склалися неприязні стосунки, що унеможливили її проживання в будинку останнього. А тому в серпні 2010 року вона винайняла квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, куди разом із дітьми переїхала жити.

Відповідно до ст. 116 ЖК України якщо наймач, член його сімї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого житлового приміщення.

Позивач ОСОБА_1 не надав суду доказів систематичного порушення відповідачкою ОСОБА_2 правил співжиття, а також того, які заходи запобігання і громадського впливу до неї вживалися і виявилися безрезультатними.

Крім цього, судом встановлено, що відповідачка разом із дітьми виселилась із будинку позивача добровільно ще до звернення останнього із даним позовом до суду, а отже позовні вимоги ОСОБА_1 про виселення ОСОБА_2 та її неповнолітньої доньки ОСОБА_3 із квартири позивача, розташованої в м. Білопілля по вул. О. Олеся, 16/2, без надання іншого житлового приміщення суд вважає безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання договору найму житлового приміщення, укладеного на невизначений строк, також задоволенню не підлягають, виходячи із наступного.

Як встановлено судом, відповідачка ОСОБА_2 разом із на той час малолітньою донькою від першого шлюбу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, були зареєстровані в будинку позивача на законних підставах на правах членів родини, проти чого ОСОБА_1 не заперечував.

Договір найму житла у письмовій формі між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не укладався. Зазначений факт сторонами у справі не оспорюється.

Згідно ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом із наймачем і ведуть спільне господарство.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 до розірвання шлюбу із позивачем ОСОБА_1, разом із донькою ОСОБА_3 користувались житлом позивача на правах членів родини, а не як квартиронаймачі.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин із власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сімї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст. 162 цього Кодексу.

Як встановлено судом, після розірвання у квітні 2010 року шлюбу із позивачем відповідачка разом із дітьми продовжувала проживати у квартирі останнього, розташованій за адресою: м. Білопілля, вул. О. Олеся, 16/2, до 20 серпня 2010 року. Будь-яких доказів того, що з ОСОБА_2 було укладено договір найму житлового приміщення, а також, що вона не сплачувала кошти за користування квартирою позивача, останній суду не надав, так само як і не розяснив суду, з яких розрахунків ним предявлена сума 400 грн. плати за користування житлом за місяць.

Наявний у матеріалах справи лист-попередження від 20 травня 2010 року про те, що договір найму житлового приміщення з господарськими будівлями розірваний, а також про необхідність сплати 400 грн. щомісячно за користування майном суд оцінює критично, оскільки як було зазначено вище, жодних доказів укладення із відповідачкою договору найму житлового приміщення позивач суду не надав (а. с. 13).

Що стосується позовних вимог про зняття відповідачки та її неповнолітньої доньки ОСОБА_3 за адресою: м. Білопілля, вул. О. Олеся, 16/2, вони також задоволенню не підлягають, виходячи із наступного.

Згідно довідки Філіалу «Білопільська госпрозрахункова виробнича дільниця» КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» від 29 жовтня 2010 року, за ОСОБА_2, ОСОБА_3 зареєстроване право власності на житловий будинок, розташований в с. Павлівки Білопільського району по вул. 8 Березня, 21 (а. с. 37).

З акту обстеження умов проживання вбачається, що у житловому будинку, розташованому в с. Павлівки Білопільського району по вул. 8 Березня, 21, з 2000 року ніхто не проживає, він знаходиться в аварійному стані, потребує капітального ремонту, не придатний для проживання, відсутнє електропостачання, водовідведення, запаси дров. У вказаному будинку відсутні умови для проживання і утримання дітей (а. с. 48).

Згідно рішення виконавчого комітету Павлівської сільської ради Білопільського району №43 від 24 листопада 2010 року будинок, розташований по вул. 8 Березня, 21 в с. Павлівки, знаходиться в аварійному стані, для проживання не придатний і підлягає зносу (а. с. 65).

Таким чином, судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 разом із своєю неповнолітньою донькою від першого шлюбу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, житла, належного для проживання, не має.

Крім цього, судом також встановлено, що разом із відповідачкою ОСОБА_2 проживає їх спільна із позивачем дитина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Зазначений факт позивачем не оспорюється.

Статтею 29 ч. 1, 4 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місцем проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоровя, в якому вона проживає.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Таким чином, зняття із реєстрації ОСОБА_2 потягне за собою порушення законних прав та інтересів неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Крім цього, позивач ОСОБА_1 не надав суду належних і допустимих доказів того, що реєстрація відповідачки та її неповнолітньої доньки від першого шлюбу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у квартирі, розташованій по вул. О. Олеся, 16/2 в м. Білопілля, порушує його право володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому на праві власності нерухомим майном.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 64, 116, 156, 162 ЖК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 29 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 60, 88, 209, 213, 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:

Копія вірна:

Суддя Білопільського районного суду Ю. М. Свиргуненко

Довідка: рішення законної сили не набрало, повний текст рішення виготовлений 13 грудня 2010 року, оригінал рішення знаходиться у справі №25-2090/2010

Суддя Білопільського районного суду Ю. М. Свиргуненко