АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-9687/10 Головуючий у 1-й інстанції Гольник Л.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого - МАРТЄВА С.Ю.

суддів - НОВОХАТНЬОЇ В.А., ПІКУЛЯ В.П.

при секретарі - КОЛОДЮК О.П.

розглянула апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Київміськбуд-1» на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 5 серпня 2010 року за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Віта Верітас» про скасування рішення постійно діючого третейського суду при корпорації «Сила закону» від 29 лютого 2009 року у справі за позовом закритого акціонерного товариства «Київміськбуд-1» до ОСОБА_2 про визнання права власності на обєкт незавершеного будівництва.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням постійно діючого третейського суду при корпорації «Сила закону» від 29 лютого 2009 року позов ЗАТ «Київміськбуд-1» до ОСОБА_2 про визнання права власності на обєкт незавершеного будівництва задоволено.

Визнано за ЗАТ «Київміськбуд-1» право власності на обєкт незавершеного будівництва обєкт соціально-культурного призначення торговельно-розважальний центр площею 77632 кв.м. із гостевою автостоянкою на 786 кв.м. блоку «Б», розташованого по Оболонському проспекту 21-б у м. Києві (будівельна адреса: проспект Оболонський у Оболонському районі м. Києва).

Зобовязано комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна» зареєструвати за ЗАТ «Київміськбуд-1» право власності на зазначений обєкт незавершеного будівництва.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 5 серпня 2010 року зазначене рішення постійно діючого третейського суду при корпорації «Сила закону» від 29 лютого 2009 року скасовано.

У апеляційній скарзі порушено питання про скасування ухвали з підстав невірного застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Представник апелянта, належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи, зявитися до апеляційного суду не вважав за необхідне. З огляду на ч.3 ст. 38 ЦПК України, просив справу відкласти без поважних причин.

ОСОБА_2, належно повідомлений про час і місце розгляд справи у порядку ч.9 ст. 74 ЦПК України у судове засідання не зявився.

Представник заявника проти апеляційної скарги заперечував.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що остання задоволенню не підлягає.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції ухвалу постановлено з додержанням вимог закону.

Згідно до ч.2 ст.51 Закону України «Про третейські суди», рішення третейського суду може бути оскаржене сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ.

На підставі ч.3 ст.51 зазначеного Закону України рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав:

1) справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано недійсною компетентним судом;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16-19 цього Закону;

5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Місцевим судом вірно встановлені фактичні обставини постановлення рішення постійно діючого третейського суду при корпорації «Сила закону» від 29 лютого 2009 року у справі за позовом закритого акціонерного товариства «Київміськбуд-1» до ОСОБА_2 про визнання права власності на обєкт незавершеного будівництва, а також факт постановлення зазначеного рішення у непідвідомчої йому, відповідно до закону справі, вирішення цим рішенням прав і обовязків осіб, що не були сторонами третейської угоди без залучення їх до участі у справі із явним виходом за межі третейської угоди.

Апеляційна скарга не містить у собі будь яких нових фактів чи засобів доведення, яки б спростовували висновок суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про безпідставне застосування судом першої інстанції чинної редакції Закону України «Про третейські суди» не ґрунтуються на законі.

Зазначений закон є спеціальним та містить у собі як норми матеріального, так і процесуального права, зокрема щодо порядку та підстав оскарження рішень третейського суду.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України , цього Кодексу та Закону України "Про міжнародне приватне право".

Згідно до ч.3 зазначеної статті, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

З огляду на ч.4 ст.2 ЦПК України, не має зворотної дії в часі лише той процесуальний закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх

використання.

Твердження апелянта про відсутність у ТОВ «Віта Верітас» права на оскарження рішення третейського суду у справі на підставі старої редакції Закону України Про третейські суди є необґрунтованим.

Відповідно до Закону України Про третейські суди третейський суд це недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та (або) юридичних осіб у порядку, встановленому цим Законом, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин.

Враховуючи положення ст. ст. 55, 64, 124 Конституції, аналізуючи зміст Закону Про третейські суди та ст. 17 ЦПК третейський суд як недержавний орган за цим Законом має повноваження вирішення спорів лише тих сторін, якими укладено угоду (прийнято рішення) про передачу спору на розгляд третейського суду, і ці повноваження третейського суду не поширюються на спори, в яких, крім цих осіб, сторонами є інші особи, які не були сторонами третейської угоди, або спори, які стосуються прав і обовязків інших осіб, що не є сторонами третейської угоди.

Відповідно до ст. 8 Конституції визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Виходячи з принципу верховенства права, положень ст. ст. 21, 22 Конституції щодо непорушності конституційних прав особи, положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує права особи на доступ до суду і справедливий розгляд його справи судом, та положень ст. ст. 3, 15 ЦК України, ст. ст. 1, 3, 4 ЦПК щодо права особи на судовий захист цивільного права та інтересу слід дійти висновку про пріоритетність права особи на судовий захист цивільних прав і інтересів, у тому числі шляхом оскарження дій і рішень.

Таким чином, ураховуючи зазначені положення та принцип добровільності утворення третейського суду, обовязковість рішення третейського суду лише для сторін третейської угоди, положення ст. 51 Закону України Про третейські суди щодо неможливості оскарження рішення третейського суду (крім випадків, передбачених у ч. 3 цієї норми) поширювалося лише на сторін третейської угоди і не могло поширюватись на інших осіб, які не є учасниками третейської угоди і третейського розгляду, права і інтереси яких порушені рішенням третейського суду, прийнятим з перевищенням наданих йому повноважень та поза межами його компетенції (ст. 27 Закону Про третейські суди).

Посилання апеляційної скарги на дотримання підвідомчості не відповідають матеріалам справи.

Абзацом 3 резолютивної частини рішення постійно діючого третейського суду при корпорації «Сила закону» від 29 лютого 2009 року на комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна», яке до речі, не було особою, яка приймала участь у справі, покладено обовязок зареєструвати за ЗАТ «Київміськбуд-1» право власності на зазначений обєкт незавершеного будівництва.

КП «КМБТІ» є органом, що здійснює делеговані повноваження з реєстрації прав власності на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень».

З урахуванням розмежування публічно-правових та приватноправових відносин, у третейських судах, що є приватними юрисдикційними органами, можуть розглядатися виключно спори приватного характеру, а інші справи мають вирішуватись виключно судовими установами, які визначені законодавством.

Отже, спори щодо проведення державної реєстрації прав па обєкти нерухомого майна, у тому числі про внесення чи скасування відповідних записів, третейським судам не підвідомчі, а тому вирішуючи питання про реєстрацію за ПАТ «Трест Київміськбуд-1» права власності на Обєкт незавершеного будівництва (Блок Б), третейський суд розглянув справу, яка йому не підвідомча.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307-308, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Київміськбуд-1» відхилити.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 5 серпня 2010 року за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Віта Верітас» про скасування рішення постійно діючого третейського суду при корпорації «Сила закону» від 29 лютого 2009 року у справі за позовом закритого акціонерного товариства «Київміськбуд-1» до ОСОБА_2 про визнання права власності на обєкт незавершеного будівництва залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий у справі:

Судді :

З оригіналом згідно:

Суддя С.Ю.МАРТЄВ