РІШЕННЯ

Іменем України Справа № 2-222/10

14.12.2010 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі головуючого судді Потапової Т.М., з участю секретаря Фурман О.А., представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом приватної виробничо-комерційної фірми «Лана» до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору оренди, стягнення заборгованості за договором та штрафних санкцій, -

Встановив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, де вказав, що 01.05.2008 року між ПВКФ «Лана» та ОСОБА_2 був укладений договір оренди легкового автомобіля НОМЕР_1 вартістю 44200 грн. з правом його викупу. Згідно з п.5.1 Договору орендна плата становить 85 грн. за добу, яка має бути сплачена готівкою не пізніше 12 години наступної доби, п.10.1 Договору за несвоєчасну сплату орендної плати передбачено штраф в розмірі 10% від суми платежу за кожну добу, тобто 0,85 грн., станом на 21.04.2009 року розмір штрафу становить 129,20 грн., в заяві від 27.07.2009 року суму штрафу уточнив і вирахував в розмірі 1292 грн., в заяві від 29.09.2009 року доповнив позовні вимоги вимогою про визнання договору оренди дійсним, мотивуючи тим, що сторони уклали договір у письмовій формі, дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору, умови договору виконувались, але відповідач ухилився від його нотаріального посвідчення.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з зазначених в заявах підстав, суду пояснив, що сторони уклали письмовий договір оренди транспортного засобу 01.05.2008 року, відповідач отримав автомобіль, використовував його в своїй діяльності і до 31.10.2008 року сплачував орендну плату, відмовився від нотаріального посвідчення договору у зв'язку з необхідністю сплати за нотаріальне посвідчення значних грошових коштів.

Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомив про причину неявки, не надав заяву про розгляд справи за його відсутності, про дату розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник позивача не заперечив проти заочного розгляду справи.

Відповідно до ст.224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення.

Заслухавши пояснення представник позивача, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку про відмову в позові.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

01.05.2008 року між ПВКФ «Лана» та ОСОБА_2 був укладений письмовий договір оренди легкового автомобіля НОМЕР_2, згідно з яким орендар одержав в тимчасове володіння та користування зазначений автомобіль строком з 01.05.2008 року до 30.12.2009 року та зобов'язався сплачувати орендну плату в розмірі 85 грн. за добу, п.10.1 Договору за несвоєчасну сплату орендної плати орендар зобов'язаний сплатити штраф в розмірі 10% від належної до сплати суми за кожну добу.(а.с.5-10) До Договору прийнятий додаток № 1 від 01.05.2008 року щодо уточнення деяких положень Договору.(а.с. 11)

Договір оренди підписаний сторонами, але нотаріально не посвідчений.

Автомобіль ОСОБА_3 8ЕИ8 держ.номер АМ 69-52 АВ належить ПВКФ «Лана» на підставі реєстраційного посвідчення від 11.08.2005 року.(а.с.14)

01.05.2008 року орендар ОСОБА_2 отримав в користування автомобіль, про що свідчить акт прийому-передачі транспортного засобу, який підписаний сторонами.(а.с.13)

Згідно з довідкою підприємства від 14.12.2009 року ОСОБА_2 за період з 01.05.2008 року по 31.10.2008 року сплатив орендної плати 13430 грн.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суду пояснили, що договір нотаріально не посвідчений тому, що сторони звертались до приватного нотаріуса, з'ясували, що за посвідчення договору необхідно сплатити близько 3000 грн., ОСОБА_2 відмовився від сплати коштів за його нотаріальне посвідчення, однак півроку сплачував орендну плату, потім зник, автомобіль шукали і виявили в приватному гаражі по вул.Чуднівській, вважають, що кошти за нотаріальне посвідчення договору зобов'язаний сплатити саме орендар, а не фірма.

Суду наданий акт складений комісією працівників фірми «Лана» 05.05.2008 року про те, що сторони домовились щодо усіх істотних умов договору оренди, відбулося часткове виконання договору, ОСОБА_2 було запропоновано нотаріально посвідчити договір, однак він ухилився від його нотаріального посвідчення. Акт відповідачем не підписаний.

Ст.799 ЦК України визначено, що договір оренди транспортного засобу укладається у письмовій формі, договір за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно з ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове його виконання, але одна з сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Як вбачається з змісту договору оренди від 01.05.2008 року сторони домовились про істотні умови договору, зокрема щодо експлуатації автомобіля орендарем, строк дії договору, строки внесення і розмір орендної плати, відповідальність за невиконання умов договору тощо. Свою згоду з даними умовами договору сторони посвідчили своїм підписом.

Відповідно до п.13 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» необхідно з'ясувати чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає іншіх підстав нікчемності правочину. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених ст.ст.218,220 ЦК, а саме: коли сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, відбулося повне або часткове виконання договору, але одна сторона ухилилась від його нотаріального посвідчення.

З наданих суду доказів вбачається, що договір оренди транспортного засобу укладений сторонами у письмовій формі без нотаріального посвідчення, договір підписаний обома сторонами, за змістом договору сторони дійшли згоди щодо істотних його умов, сторонами відбулося часткове виконання умов договору, а саме: автомобіль орендодавцем переданий орендарю і використовувався ним, за період з 01.05.2008 року до 31.010.2008 року орендар сплачував орендну плату у визначеному договором розмірі і строки. Разом з тим, сторонами не визначений порядок сплати витрат, пов'язаних з його нотаріальним посвідченням. На думку позивача, ці витрати повинен нести орендар. З пояснень свідків вбачається, що ОСОБА_2 відмовився сплатити за нотаріальне посвідчення договору суму коштів близько 3000 грн., тому що вона є для нього значною.

Позивач не довів факт ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору без поважних причин.

З досліджених доказів вбачається, що сторони не дійшли згоди про порядок сплати витрат за нотаріальне посвідчення договору оренди. Обидві сторони відмовилися нести зазначені витрати. Законом не визначено, на яку сторону в договорі покладаються витрати за його нотаріальне посвідчення, це питання вирішується за угодою сторін.

За таких обставин, договір оренди є нікчемним, відсутні законні підстави для визнання його дійсним. Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, тому вимоги позивача про стягнення орендної плати та штрафних санкцій не можуть бути задоволені, як такі, що прямо залежать від дійсності правочину.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,11,60,88,214,215,223 ЦПК України, ст.ст.220,799 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання право чинів недійсними», суд

Вирішив:

В позові приватній виробничо-комерційній фірмі «Лана» до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору оренди, стягнення заборгованості за договором та штрафних санкцій відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня його оголошення та поданням апеляційної скарги протягом 20 днів після подачі заяви про апеляційне оскарження. Апеляційну скаргу може бути подано без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження в строк встановлений для подачі заяви про апеляційне оскарження.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.