Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2010 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді - Куценка О.В.

при секретарі - Панковій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 25 лютого 2010 року помер її син ОСОБА_3. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями № 12, на вулиці Вологодській, в м. Кіровограді та земельної ділянки площею 439,4 кв.м. в межах згідно з планом, що розташована на території Кіровоградської міської ради по вул. Вологодській, 12.

Зазначає, що є спадкоємцем за заповітом та прийняла спадщину у порядку встановленому чинним законодавством. Також зазначає, що не може оформити свої спадкові права, так як відповідач оспорює право позивача на спадкове майно, вважаючи, що також має право на спадкове майно та утримує в себе державний акт на земельну ділянку.

Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просила слухати справу за її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву відповідно до якої позовні вимоги не визнала в повному обсязі та просила слухати справу за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

25 лютого 2010 року помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого міським відділом по реєстрації смертей ОСОБА_4 управління юстиції у Кіровоградській області 26 лютого 2010 року, актовий запис № 585.

Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями № 12, на вулиці Вологодській, в м. Кіровограді, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 30 березня 1990 року, зареєстрований в реєстрі за № 922, договором від 17 квітня 1990 року зареєстрованого в реєстрі за № 1151, та земельної ділянки площею 439,4 кв.м. в межах згідно з планом, що розташована на території Кіровоградської міської ради по вул. Вологодській, 12, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю від 28 липня 1998 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 6792.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3, що підтверджується заповітом посвідченого державним нотаріусом Другої Кіровоградської державної нотаріальної контори 17 квітня 1990 року та зареєстроване в реєстрі за №1155.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Позивач прийняла спадщину, так як подала приватному нотаріусу Кіровоградського міського округу ОСОБА_5 заяву про прийняття спадщини, що підтверджується листом № 195/02-17 від 15 вересня 2010 року, відповідно до якого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу було заведено спадкову справу № 15 від 16 березня 2010 року після смерті ОСОБА_3

При цьому, судом встановлено, що позивач не має можливості оформити свої спадкові права через оспорювання її права на спадкове майно відповідача та через те, що відповідач утримує у себе правовстановлюючий документ, що підтверджується листом приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу від 14 серпня 2010 року № 169/02-14.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на ту обставину, що відповідач також доглядала за спадкодавцем та має право на спадкове майно, так як відповідач відноситься лише до п'ятої черги спадкоємців за законом.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку позивач не має можливості.

За таких обставин суд вважає можливим визнати за позивачем право власності на спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 439,4 кв.м., в межах згідно з планом, що розташована по вулиці Вологодській, 12, в м. Кіровограді.

Керуючись ст.ст. 174, 208, 209, 213, 215, 223 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 439,4 кв.м., в межах згідно з планом, що розташована по вулиці Вологодській, 12, в м. Кіровограді, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю від 28 липня 1998 року та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 6792 з правом реєстрації та присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Кіровського О. В. Куценко

районного суду

м.Кіровограда