Справа № 2-322/10
Провадження № ----
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2010 року Біляївський районний суд

Одеської області

в складі : головуючого судді: Крачкової С.В.

при секретарі: Дигуляр А.С.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Біляївка справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 третя особа ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу за розпискою

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача борг в сумі 112 888 грн..

Свої вимоги мотивує тим, що 17 жовтня 2006 року ОСОБА_3 одержав від нього в борг 71 190 грн, що в еквіваленті на той час складало 14 111 доларів США, які зобовязався повернути в строк до 17 жовтня 2007 року, але вказане зобовязання не виконав.

В свою чергу третя особа ОСОБА_4 заявила самостійні вимоги і звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу за розпискою та просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь 56 440 грн. При цьому посилається на те, що 16.10.2007 року ОСОБА_2 зобовязався передати їй половину одержанного від ОСОБА_3 боргу, але це зобовязання не виконує.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 на позові наполягала, а також визнала позовні вимоги ОСОБА_4. При цьому пояснила, що позивач передав ОСОБА_3 в борг 71 190 грн., що на той час було еквівалентно 14 111 доларів, про що було укладено договір позики. До цього часу борг не повернув посилаючись на те, що в нього відсутні кошти. Представник не заперечує, що ОСОБА_2 зобовязався передати половину вказаного боргу ОСОБА_4 після одержання грошей від боржника.

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтримала свій позов. При цьому пояснила, що в її присутності ОСОБА_2 (колишній чоловік) передав ОСОБА_3 в борг 71 190 грн., які останній зобовязався повернути протягом року, тобто до 17 жовтня 2007 року. Оскільки ці кошти є їх спільною сумісною власністю подружжя і були відкладені на навчання доньки просить стягнути з ОСОБА_2 половину боргу, який на цей час складає 56 440 грн. Крім цього вона пояснила, що шлюб нею і ОСОБА_2 розірвано в 1991 році та надала копія свідоцтва про розірвання шлюбу, видане 13.06.1996 року.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не одноразово 22.02.2010 року та 23.03.2010 року не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день розгляду справи через оголошення в пресі газета «Чорноморські новини» №29-30 від 13.03.2010 року,про причину неявки суд не повідомив.

Заслухавши представника позивача, третю особу, що заявила самостійні вимоги ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а в задоволенні позову ОСОБА_4 необхідно відмовити з наступних підстав.

Згідно ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у строк та в порядку, що встановлені договором, який в силу ст. 1047 вказаного Кодексу укладається в письмовій формі.

Відповідно ст. 526 цього Кодексу зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а ч.1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_3 17.10.2006 року одержав від позивача в борг 71190 грн., що на той час було еквівалентно 14 111 доларів США, який зобовязався повернути до 17 жовтня 2007 року. Ця обставина підтверджується договором позики від 17.10.2006 року, відповідно якого ОСОБА_2 передав ОСОБА_3 вищевказані кошти. (а.с. 6) і не оспорюється представником позивача.

Враховуючи викладене суд вважає, що боржник не виконав грошове зобовязання, а тому з нього необхідно стягнути вказаний борг, який на цей час з урахуванням курсу доллара США по відношенню до гривні складає 112 888 грн..

З розписки ОСОБА_2 ( а.с. 28) вбачається, що 16.10.07 року він зобовязався передати ОСОБА_4 протягом трьох днів половину реально одержаних грошей від ОСОБА_3

В судовому засіданні в обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_4 посилалась на те, що ОСОБА_2 передав в борг їхні спільно нажиті грошові кошти, а тому вона як колишня дружина має право на їх половину.

Суд вважає, що зобовязання ОСОБА_2 не ґрунтується на договірних відносинах, він не є боржником ОСОБА_4, правовідносини, що виникла між ними регулюються Сімейним Кодексом України, оскільки йде мова про спільно нажите майно, а тому законних підстав для задоволення позову ОСОБА_4 суд не знаходить, що не позбавляє її права звернутись до суду в загальному порядку з відповідним позовом

Керуючись ст. ст. 10, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 207,526, 625 ч.1, 1046,1047,1049,1050 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 третя особа ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг в сумі 112 888 грн., судовий збір в сумі 1129 грн, та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 120 грн., а всього 114 137 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу за розпискою відмовити.

На рішення суду може бути подана заява про його апеляцію протягом 10 діб та апеляція протягом 20 діб з дня подачі вказаної заяви до Одеського апеляційного суду через Біляївський райсуд.

Суддя С.В. Крачкова