Справа № 2-3757/10
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

06 грудня 2010 року м. Білгород-Дністровський

Білгород - Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

Головуючого - одноосібно судді Толкаченко О.О.,

при секретарі - Ткаченко О.М.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

представника відповідачів - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 про вселення в жиле приміщення та зобовязання не чинити перешкод у користування ним та по зустрічній позовній ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи, які заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_6, ОСОБА_4 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на частку квартири,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 про вселення в жиле приміщення та зобовязання не чинити перешкод у користування ним. В свою чергу ОСОБА_3 звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1, треті особи, які не плоть самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_6, ОСОБА_4 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на частку квартири.

Позивач по первісному позову ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Відповідач по первісному позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їх представник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1. Просили задовольнити зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, вислухавши сторони, суд що первісні позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 15 листопада 1975 року позивач по первісному ву ОСОБА_1 з відповідачем ОСОБА_3 за шлюб.

Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

05 жовтня 1999 року рішенням Білгород-Дністровського міського суду Одеської області праві № 2-2408/1999 року за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 було розірвано.

Згідно свідоцтва про право власності на житло позивачу по первісному позову ОСОБА_1 та відповідача по первісному позову ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 на праві спільної власності належить квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно рішення Білгород-Дністровського міського суду Одеської області від 26 квітня 2000 року по справі № 2-1413 за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про визнання договору жилого того приміщення, позовні вимоги ОСОБА_7 та ОСОБА_6 були задоволенні, та було змінено договір найму жилого приміщення - квартири розташованої за адресою АДРЕСА_2. а також було закріплено за ОСОБА_7, ОСОБА_6 та неповнолітнім ОСОБА_4 жилі приміщення, позначені в плані літерами 5 (площею 12,1 кв.м.) 6 (площею 17,1 кв.м.), за ОСОБА_1 закріплено жилі приміщення, позначені в плані літерами 4 (площею 10,1 кв.м.), приміщення позначені в плані літерами 1 (коридор), 2 (туалет), 3 (ванна), 7 (кухня) - залишено в загальному користуванні.

Позивач по зустрічній позовній заяві ОСОБА_3 просить суд припинити право ОСОБА_1 на 1/4 частку квартири АДРЕСА_3, та визнати за нею право власності на ? частку по вул. Мира, 5 м. Білгород-Дністровського Одеської області, яка належить ОСОБА_8, а також виплатити ОСОБА_1 вартість ? частини квартири, які будуть внесені нею на депозитний рахунок після встановлення вартості квартири.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач по зустрічній позовній заяві ОСОБА_3 зазначає, що ОСОБА_1 з 2000 року не користується своєю часткою квартири, повністю припинив виконувати обовязки наймача, всі належні йому речі з квартири забрав, та проживає за іншою адресою, однак в обґрунтування зазначеного не надала жодного доказу.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які ні посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Також, згідно п. 25 постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.07 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Згідно ч. 1 ст. 365 ЦК України, Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї.

Отже, лише за наявності зазначених підстав суд може задовольнити позов співвласників при припинення права на частку одного з них. При цьому для задоволення позову суд має встановити наявність усіх чотирьох підстав.

Згідно ст. 55 Закону України «Про власність» громадянин не може бути позбавлений права власності на своє майно, крім випадків, передбаченим цим Законом та іншими законодавчими актами України.

Згідно ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Враховуючи все вищевикладене, та те, що позивач по первісному позову володіє 26/100 квартири яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, та те, що внаслідок припинення права спільної часткової власності він буде позбавлений житла, та в нього немає можливості для придбання іншого житла, суд, керуючись в. 71 СК України, ст. 9 ЖК України, ст. 365 ЦК України, п. 25 постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.07 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст.ст. . 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 про вселення в жиле приміщення та зобовязання не чинити перешкод у користування ним - задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_4 (житлове приміщення зазначене в плані під літерою № 4, площею 10,1 кв.м.) в м. Білгород- Дністровському Одеської області.

Зобовязати ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 не чинити перешкод у вселенні та користуванні житловим приміщенням, зазначеним в плані під літерою № 4, площею 10,1 кв.м. та приміщення загального користування, зазначеними у плані під літерами № 1 - коридор, № 2 - туалет, № 3 - ванна, № 7 - кухня в квартирі № 40 по вул. миру, буд. 5 в м. Білгород-Дністровському Одеської області.

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_6, ОСОБА_4 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на частку квартири - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.О. Толкаченко