Справа № 22ц-1954/10р. Головуючий у І-й інстанції - Новосад М.Д.
Категорія справи - 57 Доповідач в апеляційній інстанції - Цяцяк Р.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Петрички П.Ф.,

суддів Зверхановської Л.Д. та Цяцяка Р.П.,

при секретарі судового засідання - Панчуку І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 та апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради Львівської області на постанову Червоноградського міського суду Львівської області від 24.12.2009 року у адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради Львівської області про зобов'язання провести перерахунок грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку,

В С Т А Н О В И Л А:

25.05.2009 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради Львівської області про зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплатити їй суму недоплаченої щомісячної грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2008 року включно (а.с. 2-5).

Оскаржуваною постановою позов частково задоволено: визнано дії відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09 липня 2007 року по 01 січня 2008 року відповідно до вимог ст. 15 Закону України „Про державну допомогу сім'ям з дітьми" протиправними та зобов'язано відповідача провести нарахування і виплату позивачці щомісячної грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено (а.с.30-32).

Дану постанову оскаржили позивачка і відповідач.

Позивачка у своїй апеляційній скарзі оскаржувану постанову просить скасувати і прийняти нове рішення, яким повністю задовольнити її позовні вимоги, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального права (а.с. 35-37).

Вважає помилковим висновок суду про те, що рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року діє лише з часу його прийняття (з 09.07.2007 року), оскільки ним визнано неконституційною статтю бюджету на 2007 рік, який діє з 01.01.2007 року і до кінця року, а відтак вважає, що згадане рішення Конституційного Суду України поширюється на весь термін дії Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», а тому вона має право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 01 січня по 31 грудня 2007 року включно.

Вважає неправомірним посилання суду на те, що відповідні положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» Конституційним Судом України неконституційними не визнавалися, оскільки Конституційний Суд України своїм рішенням від 22.05.2008 року встановив, що Конституція України не надає закону про Державний бюджет України на відповідний рік вищої юридичної сили стосовно інших законів.

Відповідач у своїй апеляційній скарзі також просить оскаржувану постанову скасувати і прийняти нове рішення, яким повністю відмовити позивачці у задоволенні її позовних вимог, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права (а.с. 38).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що згідно вимог Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», ст.56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», ст.ст. 4, 51 Бюджетного кодексу України, ст.95 Конституції України допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2007 рік позивачці виплачена вірно.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обгрунтованість оскаржуваної постанови в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають з наступних підстав.

Статтями 13 і 14 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» встановлено, що особа, яка фактично здійснює догляд за дитиною, має право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, яка виплачується щомісяця з дня призначення допомоги по догляду за дитиною по день досягнення дитиною вказаного віку.

Розмір державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку визначений ч.1 ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» (в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року) і повинен відповідати розміру встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається на кожну дитину незалежно від кількості народжених (усиновлених, взятих під опіку) дітей у сім'ї, по догляду за якими надається допомога.

Позивачка ОСОБА_2 є матір'ю малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та фактично здійснює догляд за дитиною (а.с. 8).

Як особа, що фактично здійснює догляд за дитиною, позивачка протягом 2007 року отримувала щомісячну грошову допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, встановленому п.14 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (а.с. 13).

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року визнано такими, що не відповідають Конституції України, положення ст.56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», якими щомісячна грошова допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, яка виплачується відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», була передбачена у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зазначене рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

З наведеного слідує, що починаючи з 09.07.2007 року і до 31.12.2007 року включно розрахунок зазначеної допомоги, яка виплачувалася позивачці, повинен був проводитися у розмірі, встановленому законом для прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Статею 62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років було встановлено: з 01 квітня - у розмірі 463 грн., а з 01 жовтня - у розмірі 470 грн.

За вище наведених обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що відповідачем допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку протягом липня-грудня 2007 року позивачці була виплачена не в повному обсязі, а відтак відповідача, як суб'єкта владних повноважень, слід зобов'язати провести перерахунок цієї допомоги за вказаний період та виплатити її у розмірі, визначеному ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Щодо доводів апеляційної скарги відповідача стосовно відсутності бюджетного фінансування соціальних виплат у розмірах, безпосередньо передбачених Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», як на причину невиконання покладених на нього зобов'язань, то колегія суддів вважає, що зазначене не може бути причиною невиконання покладених на Управління праці та соціального захисту населення зобов'язань, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, а відтак доводи апеляційної скарги в цій частині до уваги прийматись не можуть.

Відповідно до вимог ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, в період з 01.01.2007 року по 09.07.2007 року позивачка правомірно отримувала щомісячну грошову допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, який був передбачений ст. 56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік».

Положення Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік", якими було встановлено інші розміри щомісячної грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, ніж передбачені Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», Конституційним Судом України неконституційними не визнавались.

З урахуванням вище наведеного, доводи апеляційної скарги позивачки також до уваги прийматись не можуть.

За вище наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та прийняв оскаржувану постанову по справі з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для її скасування відсутні і апеляційні скарги на неї, які не спростовують висновків постанови суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами" від 18.02.2010 року та ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради Львівської області відхилити та залишити постанову Червоноградського міського суду Львівської області від 24.12.2009 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двох місяців з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: