справа № 2-1089/10
РІШЕННЯ

Іменем України

16 липня 2010 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого ОСОБА_1,
при секретарях ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и в :

До суду звернувся ОСОБА_4 із зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 10.03.2009 року відбулось зіткнення його автомобіля «Ауді» та автомобіля «Шевролет-Лачетті» під керуванням ОСОБА_5, обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. З моменту пошкодження майна між сторонами виникли зобовязання, не бажаючи викликати працівників органів ДАІ, сторони самостійно визначили, що винним у ДТП є ОСОБА_5, а також оцінили розмір завданих збитків ОСОБА_4 з вини ОСОБА_5, яка еквівалентна 2000 дол. і скориставшись положенням ст. 1053 ЦК України змінили не договірні зобовязання по відшкодуванню завданої шкоди позиковим зобовязанням. Відповідач свідомо без будь-якого тиску написав боргову розписку.

Позивач неодноразово направляв вимогу про сплату коштів, однак відповідач їх так і не сплатив. Просив стягнути борг у розмірі 15 962 грн. витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн. та інші судові витрати.

Позивач у судовому засіданні доводи позову підтримав та пояснив, що в момент скоєння ДТП в його автомобілі були присутні ще троє пасажирів, які запевнили, що вони знають ОСОБА_5, тому працівників ДАІ немає необхідності викликати. Оскільки у відповідача на момент ДТП не було коштів, то вирішили, що відповідач напише боргову розписку. Згідно постанови Броварського міськрайонного суду ОСОБА_6 визнаний невинним у скоєнні ДТП.

Представник позивача ОСОБА_7 у судовому засіданні доводи позову підтримав, пояснивши, що сторони добровільно вирішили припинити зобовязання по відшкодуванню шкоди, перевівши їх у нове зобовязання позикове.

Відповідач проти доводів позову заперечував з тих підстав, що в момент ДТП був у шоковому стані та не оцінив адекватно ситуацію, думав, що винен у вчиненні ДТП, однак згодом, проаналізувавши всі обставини прийшов до висновку, що його вина у ДТП відсутня, тому вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Представники відповідача ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у судовому засіданні пославшись на те, що позов є необґрунтованим та безпідставним просили відмовити у його задоволенні.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом достовірно встановлено, що 10.03.2009 року у м. Броварах відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Ауді», під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля «Шевролет-Лачетті» під керуванням ОСОБА_5

26.03.2009 року ОСОБА_5 звернувся із заявою до правоохоронних органів щодо ситуація, яка малі місце 10.03.2009 року.

Згідно постанови судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2009 року встановлено, що ОСОБА_5 порушив п. 2.10. (а,б,д,е) Правил дорожнього руху та визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

У постанові судді Броварського міськрайонного суду від 17 червня 2009 року зазначено: «Щодо вини ОСОБА_4 в порушенні п. 16.12 ПДР України, то з урахуванням його пояснень та пояснень очевидців, які стверджували, що автомобіль ОСОБА_5 рухався заднім ходом на перехрестя та досліджених матеріалів справи, згідно яких встановлено, що в міліцію звертався із заявою ОСОБА_5 через 16 днів, пояснення останнього суперечать всім зібраним в сукупності матеріалам справи і поясненням очевидців, тому приходжу до висновку, що ОСОБА_4 не порушував п. 16.12. ПДР України і тому в цій частині слід закрити провадження, тобто адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП слід закрити за відсутності в його складу адміністративного правопорушення».

Стаття 509 ЦК України визначає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема, є: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

З огляду на викладене вбачається, що 10.03.2009 року між сторонами виникли зобовязання по відшкодуванню матеріальної шкоди завданої внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки, в результаті чого було пошкоджено автомобіль. Позивач та відповідач на місці визначились хто є винним у даній дорожньо-транспортній пригоді, визначили вартість матеріального збитку, тому ОСОБА_5 на відшкодування завданих збитків передав ОСОБА_4 2 500 грн. та оскільки у нього не було більше коштів написав боргову розписку про повернення 2000 дол. ОСОБА_4

Доводи позивача про те, що сторони припинили зобовязання по відшкодуванню шкоди та перевели їх у позикове зобовязання відповідно до вимог про новацію у формі письмової розписки є обґрунтованими та відповідають вимогам чинного цивільного законодавства.

Так, згідно із ч.ч. 1,2 ст. 604 ЦК України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація). Новація не допускається щодо зобов'язань про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, про сплату аліментів та в інших випадках, встановлених законом.

Стаття 1053 ЦК України передбачає, що за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням. Заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Обмеження застосування новації до зобовязань, що виникли між сторонами законодавством не встановлено.

Доводи відповідача про те, що коштів за розпискою у позивача він не брав, не можуть бути підставою звільнення його від виконання зобов'язань за договором позики. Відповідно до положень ст. 1053 ЦК України борг, що виник з інших підстав може бути замінений позиковим зобов'язанням. За таких обставин факт безгрошовості договору позики правового значення не має.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Вимоги про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу підлягають частковому задоволенню. Так, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивач надав договір про надання правової допомоги та квитанцію про сплату 2000 грн., однак розрахунок надання правової допомоги не зовсім відповідає дійсності та не достатньо обґрунтований, тому, на думку суду, відшкодуванню підлягають витрати у розмірі 1 000 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 11, 509, 604, 1047, 1053 ЦК України,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 15 800 ( пятнадцять тисяч вісімсот ) грн. за договором позики та 1000 грн. витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 158 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у зазначений вище строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М. Петришин