Білозерський районний суд Херсонської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.07.2010 року Білозерський районний суд Херсонської області в складі :

головуючого судді: Кравченка І.М.

при секретарі : Данильченко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Білозерка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Епоха», ОСОБА_2 про стягнення матеріальної, та моральної шкоди-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Епоха», ОСОБА_2 про стягнення матеріальної, та моральної шкоди, мотивуючи його тим, що 26.12.2006 року придбав транспортний засіб «Daewoo Lanos» державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

05.03.2007 року між транспортними засобами що належать позивачу та відповідачу по вул. Миколаївське шосе в м.Херсоні відбулось зіткнення в наслідок чого транспортний засіб позивача отримав механічні пошкодження.

У звязку з пошкодженням автомобіля та відмови відповідача в добровільному порядку відшкодувати завдану шкоду, йому прийшлося сплатити за відновлювальний ремонт свого транспортного засобу 60580 грн.

Крім того між позивачем та ОСОБА_3 на час ремонту власного автомобілю було укладено договір оренди легкового автомобіля, оскільки використання транспортного засобу йому необхідно для здійснення ним підприємницької діяльності в звязку з чим ним було виплачено за оренду автомобілю 54000 гривень які він просить стягнути з відповідача ТОВ «Епоха».

Також зазначив, що в результаті ДТП йому спричинена моральна шкода , яка полягає в його душевних стражданнях, які він зазнав у зв'язку з пошкодженням його автомобіля, оплати ремонту автомобіля неможливості використання свого транспортного засобу протягом двох років, в звязку з чим просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 10000 гривень.

Також просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу, та судові витрати.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі просив позов задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «Епоха» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що позивач необґрунтовано вимагає стягнення з відповідача коштів на витрати повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу оскільки відповідно до технічного паспорту транспортний засіб «Daewoo Lanos» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 належить іншій особі, витрати витрачені на оренду транспортного засобу також не підлягають відшкодуванню оскільки відсутній нотаріально посвідчений договір оренди як це передбачено законом, просив відмовити в задоволені позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав просив відмовити в задоволені позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, судом встановлено.

05.03.2007р. о 17 год. 00 хв. в м.Херсоні по вул. Миколаївське шосе сталася дорожньо-транспортна пригода між автомобілями НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1 та автомобілем ОСОБА_4 355111 державний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2.

ОСОБА_4 355111 державний номер НОМЕР_3 належить ТОВ «Епоха», ОСОБА_2 працює водієм на ТОВ «Епоха».

Відповідно до постанови Білозерського районного суду Херсонської області від 18.03.2009 року № 3-1/2009 ОСОБА_2 05.03.2007р. о 17 год. 00 хв. в м.Херсоні по вул. Миколаївське шосе керуючи автомобілем ОСОБА_4 355111 державний номер НОМЕР_3 не врахувавши дорожньої обстановки порушив вимоги п.23.2, 23.3, 30.5, 16.11 ПДР України в результаті чого сталася дорожньо-транспортна пригода в звязку з чим автобіль «Daewoo Lanos» державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 отримав механічні пошкодження. Зазначеною постановою ОСОБА_2 визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та звільнено від адміністративної відповідальності в звязку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст..1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо), володіє транспортним засобом. Механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання, або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно до абзацу 2 п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зі змінами та доповненнями, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління, або з інших підстав(договору оренди, довіреності тощо).

Згідно з розясненням Пленуму Верховного Суду України, даними у п.5 постанови від 31.03.1995 року № 4 «про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою від 25.05.2001р. №5, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до положень частини першої статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини осіб, діяльності яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, як передбачено у частині другій зазначеної статті, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом , використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, спричинену їх працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.

З матеріалів справи убачається, що 05.03.2007р. ОСОБА_2 допустив порушення правил дорожнього руху, внаслідок якого сталася дорожньо транспортна пригода.

Вина ОСОБА_2 в порушенні правил дорожнього руху визнана постановою Білозерського районного суду Херсонської області від 18.03.2009 року по адміністративній справі № 3-1/2009. Вказана постанова судді набрала законної сили.

Згідно з вимогами статті 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративні справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, який розглядає справу про цивільно правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці діє чи вчиненні вони цією особою.

Відповідно розяснень, даних в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обовязку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовується в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

Відповідно до Акту №51 -52 ПП Поліщук надав послуги ОСОБА_1 по ремонту транспортного засобу на загальну суму 25225 гривень.

Відповідно до рахунку-фактури № 101-105 від 09.03.2009 року ПП Поліщук надав послуги ОСОБА_1 по постачанню запасних частин для відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу на загальну суму 35355 гривень.

Відповідно до договорів оренди автомобілю укладених між позивачем та ОСОБА_3 від 10.03.2007 року, 10.09.2008 року, 10.03.2009 року останній надав позивачу в платне користування транспортний засіб а позивач сплатив за користування кошти на загальну суму 54000 гривень.

Відповідно до ст.799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі . Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Договори оренди автомобілю укладені між позивачем та ОСОБА_3 від 10.03.2007 року, 10.09.2008 року, 10.03.2009 року нотаріально посвідчені не були в звязку з чим вони не відповідають вимогам ЦК України.

У судовому засіданні ОСОБА_1В на обґрунтування заявленого позову про відшкодування моральної шкоди пояснив, що через пошкодження у ДТП його транспортного засобу він переніс сильне душевне хвилювання, яке складається з його моральних страждань та хвилювань з приводу пошкодження належного йому автомобіля, не можливістю виправити автомобіль для особистого пересування та пересування сімї, необхідності задіяти додаткові зусилля з ремонту автомобіля. Вказані обставини порушили нормальний життєвий уклад, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Завдану моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 10000,00 гривень.

Зі змісту ст.. 23 ЦК України випливає, що під моральним збитком закон передбачає втрати немайнового характеру внаслідок душевних і фізичних страждань, яких фізична особа зазнала у звязку, в тому числі, із знищенням чи пошкодженням її майна, приниження ділової репутації, чи інших явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, як розяснення в пунктах 9 та 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 25 травня 2001 року «Про судову практику по справах про відшкодування моральної шкоди» суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди може бути зменшений судом з урахуванням ступеня вини заподіювача і потерпілого та майнового стану винних осіб. При заподіянні особі моральної шкоди обовязок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Встановлені в судовому засіданні обставини свідчать про порушення права власності ОСОБА_1 в результаті пошкодження належного йому майна, що взагалі спричинило йому душевні страждання, задало від нього додаткових зусиль для організації життя.

За таких обставин суд вважає, що моральна шкода ОСОБА_1 заподіяна неправомірними діями відповідача ОСОБА_2, між неправомірними діями останнього і шкодою існує причинний звязок, вина останнього в заподіянні шкоди встановлена.

Враховуючи наведене суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. В частині стягнення матеріальної шкоди повязаної з відновлювальним ремонтом транспортного засобу позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, позовні вимоги в частині стягнення витрат повязаних з орендою транспортного засобу задоволенню не підлягають.

Приймаючи до уваги конкретні обставини по справі, розмір моральної шкоди, з огляду на суть позовних вимог, характер заподіяних моральних страждань ОСОБА_1В, ступінь негативних наслідків для його життя, суд визначає розмір стягнення компенсації у відшкодування заподіяної позивачу моральної шкоди у розмірі 2500 гривень.

Відповідно до вимог ст..88 ЦПК України сторона, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог.

У звязку з частковим задоволенням позову ОСОБА_1 понесені ним та документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню на його користь з відповідача частково пропорційно до розміру задоволених вимог.

Крім того на користь позивача повинні бути стягненні витрати за надання юридичної допомоги.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 3, 22, 23, 799, 1166, 1167 ЦК України, абз. 2 п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зі змінами та доповненнями, розясненнями Пленуму Верховного Суду України, даними у п.5 постанови від 31.03.1995 року № 4 «про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою від 25.05.2001р. №5, ст.ст. 7,10,11,60,62, 88,212,213,214,215, 60, ,213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ТОВ «Епоха» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 60580 (шістдесят тисяч пятсот вісімдесят)гривень.

Стягнути з ТОВ «Епоха» на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в розмірі 1500( тисяча пятсот) гривень.

Стягнути з ТОВ «Епоха» на користь ОСОБА_1 судові витрати відповідно до задоволених позовних вимог у розмірі 605, 80 гривень.

Стягнути з ТОВ «Епоха» на користь ОСОБА_1 ІТЗ у розмірі 120 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2500 (дві тисячі пятсот) гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Херсонської області шляхом подачі заяви, в Білозерський районний суд Херсонської області, про оскарження рішення, протягом 10 днів з дня його проголошення, а також шляхом подачі апеляції в районний та апеляційний суд протягом 20 днів після подачі заяви про апеляційне оскарження рішення суду, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя І.М. Кравченко