Погребищенський районний суд Вінницької області
Справа №2-223/2010
РІШЕННЯ

Іменем України

12 травня 2010 року Погребищенський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого, судді Бойчука О.Г.

з участю секретаря Павліченко М.Д.

адвоката

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Погребище цивільну справу за позовом відкритого акціонерного товариства Всеукраїнський ОСОБА_1 (ВАТ „ОСОБА_2) до ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором, ціна позову: 7578,02 грн., -

встановив:

14 квітня 2010 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мені переданий для розгляду 16 квітня 2010 року і призначений до попереднього розгляду на 28 квітня 2010 року.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав і обґрунтовує по підставам викладеним у заяві та тим, що 23 червня 2008 року між ним ОСОБА_4 акціонерним товариством Всеукраїнський ОСОБА_1 (ВАТ „ОСОБА_2) та відповідачкою ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № В 2/А-145 за яким їй був наданий кредит у розмірі 5000,00 гривень в порядку і на умовах визначених договором, на термін по 23 червня 2011 року зі встановленням плати за користування кредитом у розмірі 24% річних.

За цим договором позичальник ОСОБА_3 зобовязана була щомісячно не пізніше 23 числа сплачувати частину кредиту та плату за користування кредитом. Однак взятих на себе зобовязань вона не виконує. Станом на 09 квітня 2010 року за нею виникла заборгованість в розмірі 7578 гривень 02 копійки. В добровільному порядку відповідачка відмовляється ліквідувавти заборгованість.

В судовому засіданні законний представник позивача ОСОБА_5 позовну заяву підтримала з наведених підстав. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_3 позов визнає і своїми показами підтвердила покази позивача. Причиною несплати грошових коштів за кредитним договором пояснює скрутним матеріальним становищем та відсутнітю коштів.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному об'ємі з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 червня 2008 року між позивачем ОСОБА_4 акціонерним товариством Всеукраїнський ОСОБА_1 (ВАТ „ОСОБА_2) та відповідачкою ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № В 2/А-145 за яким їй був наданий кредит у розмірі 5000,00 гривень строком до 23.06.2011 року й сплатою 24 % річних.

За цим договором позичальник ОСОБА_3 зобовязана була щомісячно не пізніше 23 числа сплачувати частину кредиту та плату за користування кредитом. Однак взятих на себе зобовязань вона не виконує. Станом на 09 квітня 2010 року за нею виникла заборгованість в розмірі 7578 гривень 02 копійки.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором ОСОБА_2 або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а Позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

При цьому слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 105 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 "Позика" глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1049 ЦК України (ч.1) визначено, що Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 546 ЦК України визначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, або іншими видами забезпечення у даному - підвищена відсоткова ставка.

Відповідно до ст. 554 ЦК України Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, встановленим договором поруки.

На підставі викладеного суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача, тому задовольняє їх в повному обсязі.

Керуючись ст. 526, 610, 1054, 536, 625,611,546,5:4 ЦК України ст.ст. З, 10, 60, 208, 209, 212, 215 ЦПК України, суд-

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь відкритого акціонерного товариства Всеукраїнський ОСОБА_1 (ВАТ „ОСОБА_2) суму заборгованості в розмірі 7578 (сім тисяч пятсот сімдесят вісім) гривень 02 копійки, яких: заборгованість за кредитом - 4903,00 грн.:

- заборгованість за процентами - 2016,68 грн.; плата за пропуск платежів - 658,34 грн..

Стягнути з ОСОБА_6 на користь відкритого акціонерного товариства Всеукраїнський ОСОБА_1 (ВАТ „ОСОБА_2) судові витрати сплачені на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120,00 гривень та судові витрати по оплаті державного мита в сумі 75,78 гривень, а всього підлягає до стягнення 7773 (сім тисяч сімсот сімдесят три) гривні 80 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подачі заяви про апеляційне оскарження.

Заяву про апеляційне оскарженню рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляцій є оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий, суддя