АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія - «трудові» Доповідач: Піддубний Р.М.
29 вересня 2010 року. м. Харків
Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:
Головуючого: судді Піддубного Р.М.,
суддів: Тичкової О.Ю., Швецової Л.А.
при секретарі: Пашнєвій Ю.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 08 липня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Харківського обласного військового комісаріату, Харківського об'єднаного районного військового комісаріату, третя особо - 173-е Військове представництво Міністерства оборони України, про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди, -
У січні 2007 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який неодноразово уточнювала та остаточно просила стягнути з Харківського обласного військового комісаріату середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні у сумі 7 392 грн. 30 коп. та 5 000 грн. на відшкодування завданої їй відповідачем моральної шкоди.
В обґрунтування позову зазначила, що з 31 травня 2002 року працювала на посаді техніка в 173-му військовому представництві Міністерства оборони України, яке перебувало на фінансовому забезпеченні Харківського районного, а з 01 жовтня 2006 року Харківського обласного військового комісаріату. 01 березня 2004 року її було переведено на посаду інженера, а наказом № 11 від 31 жовтня 2006 року - звільнено на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штатів.
Посилаючись на те, остаточний розрахунок у розмірі 216 грн. 84 коп. було проведено з нею лише 25 травня 2007 року, тобто на 205 після звільнення, чим було завдано їй також моральної шкоди, позивачка просила стягнути на її користь з Харківського обласного військового комісаріату середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні у сумі 7 392 грн. 30 коп. та 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди
Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 08 липня 2010 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати, ухвалити нове рішення по суті її позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що зявились, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності передбачених трудовим законодавством умов для покладення на відповідача відповідальності за затримку остаточного розрахунку при звільненні.

Судова колегія погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 31 травня 2002 року працювала на посаді техніки, а з 01 березня 2004 року - інженера у 173-му військовому представництві Міністерства оборони України (ВП МОУ), яке до 01 жовтня 2006 року знаходилось на фінансовому забезпеченні Харківського районного, а указаного часу Харківського обласного військового комісаріату.

Наказом № 11 від 31 жовтня 2006 року ОСОБА_1 було звільнено на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у звязку зі скороченням штатів.

При звільненні позивачка отримала всі суми, що були їй нараховані за час роботи, спору з приводу розміру сум, належних працівникові при звільненні, не виникло.

В ході ревізії питань фінансової та господарської діяльності Харківського районного військового комісаріату, проведеної з 25 по 26 квітня 207 року, було встановлено невідповідність розміру окладу ОСОБА_1 вимогам наказу начальника 173 ВП МОУ від 22 лютого 2006 року, внаслідок чого донараховано та 25 травня 2007 року виплачено позивачці 216 грн.,84 коп. заробітної плати.

Відповідно то ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомите працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середні заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Оскільки позивачка отримала при звільненні усі нараховані їй суми, спір з приводу їх розміру між працівником та підприємством не виник, на час звільнення фінансово-економічний орган Харківського районного військового комісаріату було ліквідовано, а вина Харківського обласного військовою комісаріату, який здійснював фінансове забезпечення 173 ВП МОУ на час звільнення позивачки у затримці розрахунку відсутня, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність передбачених ст. 117 КЗпп України умов для застосування до відповідача відповідальності за затримку остаточного розрахунку при звільненні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 липня 2010 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя

Судді