Апеляційний суд Вінницької області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

З серпня 2010 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого: Нікушина В.П.

Суддів: Гуцола П.П., Сороки Л.А.

При секретарі: Кирилюк Л.М.

За участю представників: ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до управління пенсійного фонду України у Чернівецькому районі Вінницької області про поновлення строку на звернення до суду та зобовязання нарахувати і виплатити 30% надбавки до пенсії за апеляційною скаргою представника в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 та за апеляційною скаргою управління пенсійного фонду України у Чернівецькому районі Вінницької області на постанову Чернівецького районного суду Вінницької області від 24 березня 2010 року, винесену по даній справі, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись в суд з вказаними позовами до управління пенсійного фонду України у Чернівецькому районі Вінницької області.

Мотивуючи свої позовні вимоги, вони посилались на те, що на них поширюється дія Закону України №2195-1V від 18.11 2004 року «Про соціальний захист дітей війни». Відповідно до ст. 6 цього Закону, починаючи з 1.01. 2006 року, їм повинна виплачуватись щомісячна допомога у вигляді надбавки до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

17.12.2009 року вони звернулись до управління пенсійного фонду України у Чернівецькому районі Вінницької області з письмовою заявою з проханням надати інформацію стосовно встановлення і виплати їм доплат, передбачених Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

8 січня 2010 року отримали письмову відмову у проведені перерахунку та виплаті надбавки.

За цих обставин, вони звернулись в суд з позовами, які були обєднані в одне провадження, при цьому вони ставили питання як про поновлення строку на звернення до суду так і про нарахування та виплату доплати за період починаючи 1.01.2006 року по 31.12.2009 року. Зокрема, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ставили питання про стягнення по 5132 грн. 10 коп., а ОСОБА_5 про стягнення 4891 грн.65 коп.

Постановою суду першої інстанції від 24 березня 2010 року позовні вимоги задоволені частково, але з таким рішенням не погодились як позивачі, так і відповідач і оскаржили її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі представника, в інтересах позивачів, ставиться питання про зміну постанови в частині відмови у стягненні надбавки до пенсії, передбаченої Законом України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 1.01. 2006 року по 2008 рік і в ухваленні нового рішення про задоволення вимог в цій частині.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що оскаржувана постанова суперечить нормам процесуального законодавства, щодо визначення строків на звернення до суду.

Позивачі вважають, що вказаного строку вони не пропустили, оскільки відповідно до ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсій не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсії, виплачується за минулий час без обмежень будь-якими строками. В даному випадку вони вважають, що доплату до пенсії ними не отримано з вини відповідача.

Управління пенсійного фонду України у Чернівецькому районі Вінницької області вважає постанову в частині задоволення позову незаконною через порушення норм матеріального та процесуального права, а також через невідповідність висновків суду обставинам справи. В зв'язку з цим, в апеляційній скарзі відповідача ставиться питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що управління пенсійного фонду діє в межах компетенції визначеної Положенням «Про пенсійний фонд України»

Відповідно до ст. 23 Бюджетного кодексу України, управління пенсійного фонду може здійснювати будь-які бюджетні зобовязання та платежі лише за наявності відповідних бюджетних призначень, які встановлюються законами про Державний бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 визнано неконституційними внесені Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» зміни до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Однак відповідач вважає, що відновлення дії цього Закону мало б бути здійснено Верховною Радою України, чого зроблено не було.

Окрім цього, в апеляційній скарзі зазначається, що Законом України «Про державний бюджет України на 2009 рік» не передбачалось джерело фінансування виплат, передбачених Законом України «Про соціальний захист дітей війни», тому порядок обчислення цих оплат пенсійним фондом здійснювався відповідно до постанови КМ України від 28 травня 2008 року №530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян».

Відповідач також вважає, що суд першої інстанції, зобов'язуючи пенсійний фонд провести нарахування та виплату надбавку до пенсії позивачів з 16 лютого 2009 року по 16 лютого 2010 року, не зясував, в чому ж полягала неправомірність дій пенсійного фонду і якими законодавчими актами визначена його правосубєктність. Судом не визначено також, саме з якої величини слід нараховувати і виплачувати 30% підвищеної пенсії.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, представника позивачів та управління пенсійного фонду України у Чернівецькому районі Вінницької області, перевіривши обґрунтованість доводів апеляційних скарг, законність оскаржуваної постанови, прийшла до висновку про їх часткове задоволення.

Доводи апеляційних скарг знайшли своє часткове задоволення, за наслідками яких постанова суду не може запишатись в законній силі і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Оскаржуване судове рішення цим вимогам не відповідає.

Відмовляючи позивачам в задоволенні їх позовних вимог про стягнення на їхню користь соціальної надбавки в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, як передбачає ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період 2006-2008 роки, суд першої інстанції виходив із того, що позивачі пропустили визначений ч. 2 ст. 99 КАС України річний строк на звернення до суду з неповажних причин.

Однак, з такими висновками погодитись на можна, оскільки відповідно до ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» для виплати сум пенсій, не виплачених з вини відповідача вчасно, обмежень строками не встановлено.

Отже, суд першої інстанції враховуючи положення цього Закону, зважаючи на те, що дія Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і зокрема ст. 6 цього Закону була відновлена у 2007 та 2008 роках за рішеннями Конституційного Суду України від 9 липня 2007року та від 22 травня 2008 року, які не мають зворотної сили, вимоги позивачів підлягали задоволенню за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

Щодо нарахування та стягнення доплат за 2006 рік, то в цій частині вимоги позивачів є незаконними, оскільки дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» була зупинена Законом України «Про державний бюджет на 2006 рік».

Враховуючи те, що дія Закону України «Про соціальний захист дітей війни» на 2009 рік не була зупинена і його не скасовано, тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення .

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, на порушення вимог КАС України, не перевірив, чи є управління пенсійного фонду належним відповідачем у спірних правовідносинах і чи на нього покладається обовязок нарахування і виплата підвищеного розміру до пенсії є безпідставними, оскільки реалізація положень Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в частині нарахування та виплс ти 30% надбавки покладається на управління пенсійного фонду.

Посилання пенсійного фонду України у Чернівецькому районі, що суд першої інстанції не визначив, з якої величини слід нараховувати і виплачувати 30% підвищення пенсії знайшло своє підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», підвищення виплачуваних позивачам пенсій має підвищуватись на 30% мінімальної пенсії за віком, розмір якої визначається відповідно до ст. 28 Закону України «Про пенсії».

При частковому задоволенні позовних вимог має бути враховано, що відповідачем проводилась доплата до пенсії позивачів на підставі постанови Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008 "Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян".

Отже, за наведених обставин постанова не може залишатись в законній силі і підлягає скасуванню.

На підставі ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія судів палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 та управління пенсійного фонду України задовольнити частково.

Постанову Чернівецького районного суду Вінницької області від 24 березня 2010 року скасувати.

Ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Дії управління пенсійного фонду України у Чернівецькому районі, щодо відмови у нарахуванні та виплаті доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, визнати незаконними.

Зобовязати управління пенсійного фонду України у Чернівецькому районі Вінницької області нарахувати і виплатити ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 доплату до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та проводити нарахування і виплату з 22 травня 2008 року доплату в такому ж розмірі. При цьому врахувати проведені попередні виплати на підставі постанови КМ України від 28 травня 2008 року №530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян».

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України на протязі двох місяців, починаючи з дня набрання ним законної сили.

Головуючий-суддя:

Судді: