Яготинський районний суд Київської області
Справа № 2-653/10
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

3 вересня 2010 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Литвин Л.І.

при секретарі Ковряк О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 сільської ради, ОСОБА_4 підприємства Київської обласної ради «Яготинське бюро технічної інвентаризації», третя особа: ОСОБА_5 про визнання права власності на квартиру

Встановив:

Позивач звернувся до Яготинського районного суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 сільської ради, ОСОБА_4 підприємства Київської обласної ради «Яготинське бюро технічної інвентаризації», третя особа: ОСОБА_5 про визнання права власності на квартиру, в котрій зазначив, що 24 жовтня 2006 року між ним та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу ? частини житлового будинку за № 14-а, розташованого по вул. Садова в с. Засупоївка Яготинського району Київської області. Під час оформлення даного договору відповідач повідомив його про те, що продає виділені в окрему квартиру приміщення. Згідно рішення суду від 12 вересня 1985 року вищевказаний будинок був розділений в натурі між відповідачем та ОСОБА_5 На підставі вищевказаного рішення виконавчим комітетом ОСОБА_3 сільської ради 20 липня 2006 року рішенням № 27 про порядок державної реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна в с. Засупоївка було постановлено видати свідоцтво про право власності на нерухоме майно та надано дозвіл Яготинському БТІ на проведення правової реєстрації свідоцтва про право власності на імя відповідача на квартиру № 2 та на імя ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1. В той же час виділені в натурі відповідачу жилі приміщення та господарські споруди, яким рішенням ОСОБА_3 сільської ради було надано статус квартири № 2, було помилково зареєстровано Яготинським БТІ 30 серпня 2006 року за № 175 в книзі 4-а, реєстраційний номер 15882407, як ? частка жилого будинку та 2/5 частки сараю. Таким чином, статус вищевказаного жилого приміщення до укладення договору купівлі-продажу було визначено як квартира. Проте при зверненні до Яготинського БТІ йому було відмовлено у внесенні змін до державного реєстру. В звязку з чим, як власник квартири не має можливості розпорядитись своїм майном на власний розсуд, що порушує його права власника. Враховуючи вищевикладене, просив визнати частково недійсним договір купівлі-продажу від 24 жовтня 2006 року, укладений між ним та відповідачем в частині предмету договору, встановити, що предметом договору купівлі-продажу являється квартира за № 2 в будинку № 14 по вул. Садова в с. Засупоївка Яготинського району Київської області, визначити його, як єдиного власника даної квартири та зобовязати Яготинське БТІ внести зміни до державного реєстру, відповідно яких в графі «Тип обєкта» зазначити «квартира», адресою обєкта зазначити: АДРЕСА_2, в графі «форма власності» зазначити «приватна», в графі «частка» зазначити «1/1», а в графі «опис обєкта» зазначити будівлі та споруди, виділені на підставі рішення суду від 12 вересня 1985 року, а саме, 2/5 частини сараю.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Відповідач позов визнав.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності та про визнання позову.

Представник відповідача ОСОБА_4 підприємства Київської обласної ради «Яготинське бюро технічної інвентаризації» заперечував проти позову в частині позовних вимог до КП КОР «Яготинське бюро технічної інвентаризації», мотивуючи тим, що пояснення позивача стосовно того, що під час оформлення договору купівлі-продажу він був повідомлений про те, що ОСОБА_2 продає йому виділені в окрему квартиру приміщення, спростовуються договором купівлі-продажу частки житлового будинку від 24.10.2006 року посвідченого державним нотаріусом Яготинської районної державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 3201, де чітко вказано, що продавець ОСОБА_2 продав, а покупець ОСОБА_1 купив ? частку житлового будинку (а не квартири). Ця частка житлового будинку належить продавцю на підставі рішення суду від 18 вересня 1985 року. Вказане рішення суду свідчить про поділ колгоспного двору та визнання права власності на ? частину житлового будинку за ОСОБА_5 та на ? частину житлового будинку за ОСОБА_6 (а не на окремі квартири). До Яготинського БТІ свідоцтво про право власності, видане на підставі рішення виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради від 20.07.2006 року за № 27 не надходило. Крім того, твердження позивача щодо помилкової реєстрації Яготинським БТІ виділених в натурі ОСОБА_2 жилих приміщень та господарських споруд, як 1/2 частки жилого будинку спростовується довідкою № 411 від 21 серпня 2006 року, видану виконкомом ОСОБА_3 сільської ради про адресу нерухомого майна, належного ОСОБА_2

Третя особа проти позовних вимог не заперечувала.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

В силу ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ст. 217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

В силу ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

В силу ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкоду у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Так, з копії паспорта (а.с.5), з копії договору купівлі-продажу від 24 жовтня 2006 року (а.с.7), з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.8), з виписки з рішення суду від 12 вересня 1985 року (а.с.9), з рішення виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради від 20 липня 2006 року (а.с.10), з копії спадкової справи (а.с.18-27) встановлено, що згідно рішення Яготинського районного суду від 12 вересня 1985 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 був поділений будинок за № 14 по вул. Садова в с. Засупоївка Яготинського району Київської області та кожному з них було виділено в натурі по ? частині спірного будинку та в тому числі були поділені господарські будівлі та споруди. На ОСОБА_5 був покладений обовязок по переобладнанню будинку з одноквартирного в двохквартирний та будинок був переобладнаний.

П.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» містить розяснення, що оскільки з виділом учаснику спільної власності на будинок його частки в натурі спільна власність на неї припиняється, решта учасників спільної власності втрачає право привілеєвої купівлі цієї частки. Аналогічні положення про право спільної часткової власності закріплене ст. 367 ЦК України (в редакції 2004 року).

Таким чином, після розподілу вказаного будинку, проведення робіт по переобладнанню спільна часткова власність між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на спірне майно припинилась. Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради від 20.07.2006 року № 27 було ухвалено видати свідоцтво про право власності на окремі квартири за № 1 та № 2 по вул. Садова в с. Засупоївка Яготинського району Київської області ОСОБА_2 та ОСОБА_5 22.08.2006 року ОСОБА_2 звернувся до Яготинського БТІ з заявою про первинну реєстрацію права власності на нерухоме майно на підставі рішення Яготинської сільської ради від 12.09.1985 року. Не дивлячись на те, що рішенням суду фактично було припинено право спільної часткової власності на спірний будинок та він був розподілений між сторонами, які здійснили його переобладнання з одноквартирного в двохквартирний, 30.08.2006 року Яготинським БТІ виділені в натурі жилі приміщення з господарськими будівлями та спорудами, а саме, квартира АДРЕСА_3 була зареєстрована як ? частка жилого будинку, що суперечить вимогам ст. 367 ЦК України. 24 жовтня 2006 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був фактично укладений договір купівлі-продажу окремої квартири в будинку № 14 по вул. Садова в с. Засупоївка Яготинського району, а тому відповідно до ст. 217 ЦК України цей договір в частині предмету необхідно визнати недійсним та зобовязати БТІ зареєструвати за ОСОБА_1 на праві власності окрему квартиру, в звязку з чим суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212, 218 ЦПК України, ст. ст. 182, 217, 328, 367, 391,392 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 сільської ради, ОСОБА_4 підприємства Київської обласної ради «Яготинське бюро технічної інвентаризації», третя особа: ОСОБА_5 про визнання права власності на квартиру задовольнити.

Визнати частково недійсним договір купівлі-продажу від 24 жовтня 2006 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в частині предмету договору.

Встановити, що предметом договору купівлі-продажу від 24 жовтня 2006 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 являється квартира АДРЕСА_4, яка складається з кімнати 1-1 площею 14,8 кв.м. та кімнати 1-2 площею 14,7 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_4, яка складається з кімнати 1-1 площею 14, 8 кв.м. та кімнати 1-2 площею 14, 7 кв.м.

Зобовязати КП КОР Яготинське бюро технічної інвентаризації внести зміни до державного реєстру, відповідно до яких в графі «Тип обєкта» зазначити «квартира», адресою обєкта зазначити: «АДРЕСА_5», в графі «форма власності» зазначити «приватна», в графі «частка» зазначити «1/1», а в графі «опис обєкта» зазначити будівлі та споруди, виділені на підставі рішення суду від 12 вересня 1985 року, а саме, 2/5 частини сараю.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі через Яготинський районний суд апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні під час судового засідання, протягом 10 днів з моменту отримання його копії.

Суддя Литвин Л.І.