Справа № 2-4152/10
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

04 серпня 2010 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайоншш суд Одеської області

у складі головуючого - одноособово судді Боярського О.О.

при секретарі Гуцу Н.І.

за участю позивача ОСОБА_1.

відповідача адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Адвоката ОСОБА_2.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача Адвоката ОСОБА_2 про відшкодування збитків, оскільки вважає, що внаслідок укладеного між ними договору відповідач неякісно виконав послугу, за що отримав гроші в розмірі 300 гривень, що вважає для себе збитками и вимагає повернути йому сплачені кошти.

Позивач у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги та просив суд задовольнити позов, оскільки вважає, що зобов'язання згідно укладеного між ним та Адвокатом ОСОБА_2 договору від 04.05.2010 року останній виконав неякісно, надавши, на його думку, неправдивий Юридичний висновок.

Відповідач - Адвокат ОСОБА_2 проти позову заперечував, просив суд залишити позов без задоволення, оскільки вважає, що виконав свої зобов'язання належним чином і в строк, і не має наміру повертати сплачені йому за Договором кошти. Юридичний висновок, вважає наданий правдивий, оснований на діючому в Україні законодавстві, тому підстав для повернення сплачених за договором коштів не має.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, вислухавши сторони, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 до Адвоката ОСОБА_2 про відшкодування збитків задоволенню не підлягає з наступних підстав:

Згідно ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Між позивачем та відповідачем по справі було укладено Договір від 04.05.2010 року, предметом якого було надання послуг юридичного характеру, а саме здійснення юридичного дослідження наданих документів, та на підставі цього дослідження надання Юридичного висновку.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних права та обов'язків. Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Згідно ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

На виконання укладеного між сторонами Договору, замовник передав виконавцю за Договором документи згідно з Актом приймання-передачі документів, який є невідємною частиною укладеного між сторонами Договору. На підставі наданих документів відповідач провів юридичний аналіз та надав Юридичний висновок, відповідно до якого надані документи не породжували для СПД ФО ОСОБА_3 будь-яких прав чи обовязків на дату, зазначену у вказаних документах та не впливали на його інтереси станом на 15.11.2006 року.

Згідно наданих на юридичне дослідження документів ОСОБА_1 - позивач по справі, відповідно до ухвали господарського суду Одеської області від 17.02.2006 року у справі № 32- 7/241-04-8227, був призначений ліквідатором СВК «Ровнянський», з моменту його призначення на цю посаду до нього перейшли права керівника СВК. Здійснюючи господарську діяльність підприємства, 24 березня 2006 року СВК «Ровнянський» в особі ліквідатора ОСОБА_1 було укладено Договір купівлі-продажу майна (виноградники і яблучний сад) з СПД ОСОБА_4 Пунктом 3 розділу 3 даного договору передбачено, що право власності на Майно, право розпорядження, використання переходить від Продавця до Покупця у момент оформлення сторонами Акту. Акт прийому-передачі Майна до цього договору датований

1)
року. Зважаючи на те, що в Договорі закріплено момент переходу права власності на майно, його розпорядження та використання, то після підписання Акту приймання-передачі покупець (СПД ОСОБА_3Д.) став законним власником Майна.

Відповідно до ч.І ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Маючи в розпорядженні придбане у СВК «Ровнянський» Майно, СПД ОСОБА_3 розпорядився вказаним майном на свій розсуд, а саме: 18.04.2006 роки на підставі Договору купівлі-продажу №1 від 18.04.2006 року продав це майно Приватному підприємству «Сади Бессарабії». Пунктом 3.2 вказаного договору передбачено, що право власності на об'єкт купівлі-продажу переходить до покупця з моменту підписання Договору. До зазначеного Договору надано Акт приймання-передачі, датований 18.04.2006 роки, відповідно до якого СПД ОСОБА_3 передав по акту прийому-передачі майно Приватному підприємству «Сади Бессарабії».

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару (ст.658 ЦК України).

Надані на дослідження Платіжні доручення №36 від 18.09.2006 року на суму 35 350гривен, №37 від 18.09.2006 року на суму 10 000 гривень і №39 від 26.09.2006 року на суму 35 000 гривень, підтверджують розрахунок нового власника майна - Приватне підприємство «Сади Бессарабії» з продавцем -СПД ОСОБА_4 за договором №1 від

1)
року. Додатково, між сторонами 30.09.2006 роки була укладена Додаткова угода, згідно якій сторони домовилися про відстрочення платежу за договором від 18.04.2006 року. Таким чином, є підстави вважати, що ОСОБА_3, реалізуючи своє право власника садів та виноградників, розпорядився ним на власний розсуд, а саме: здійснив відчуження майна новому покупцеві.

За таких обставин, надана на дослідження Угода про розірвання договору купівлі- продажу від 24.03.3006 року, укладена між СВК «Ровнянський» та СПД ОСОБА_4, датована 21.07.2006 року та Акт прийому-передачі повернення майна до угоди про розірвання договору від 24.03.2006 року, датований 21.07.2006 року, не могли собою породжувати будь- яких правових підстав, оскільки СПД ОСОБА_3 на час укладання зазначеної угоди та Акту не був власником майна, не міг ним розпоряджатися, а отже і укладати правочин такого роду у нього не було правових підстав.

Надана на дослідження Угода про залік взаємних вимог, яка укладена між СВК «Ровнянський» і СПД ОСОБА_4, датована 15 листопада 2006 року не носить обовязковий характер. Для зарахування зустрічних вимог достатньо заяви однієї із сторін (ч.2 ст.601 ЦК України). Такої ж правової природи є і Акт звірки взаємних розрахунків між: СВК «Ровнянський» і СПД ОСОБА_4, датований 15.11.2006 року, який є тільки документом, по якому господарюючі субєкти звіряють бухгалтерський облік операцій, а наявність чи відсутність будь-яких зобовязань сторін підтверджується первинними документами - договором, накладними, рахунками. Отже цей документ не створює будь-яких зобовязань для сторін. Таким чином, судовим розглядом встановлено, що надані на дослідження документи, а саме:

· Угода про розірвання договору купівлі-продажу від 24.03.3006 року, між СВК «Ровнянський» і СПД ОСОБА_4, датована 21.07.2006 року;

· - Акт прийому-передачі повернення майна до угоди про розірвання договору від 24.03.2006 року, датований 21.07.2006 року;

· Угода про залік взаємних вимог між СВК «Ровнянський» і СПД ОСОБА_4, датована 15 листопада 2006 року;

· Акт звірки взаємних розрахунків між СВК «Ровнянський» і СПД ОСОБА_4, датований 15.11.2006 року,

не породжували для СПД ФО ОСОБА_3 будь-яких прав чи обовязків на дату, зазначену у вказаних документах та не виливали на його інтереси станом на 15.11.2006 року.

З огляду на зазначене, суд вважає, що Адвокатом ОСОБА_2 зобовязання за Договором від 04.05.2010 роюку, укладеним між ним та позивачем, виконані належним чином і підстав для задоволення позову не має.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.

Необхідними умовами застосування відповідальності у вигляді сплати збитків особою в договірному зобовязанні є порушення зобовязання, наявність збитків та причинний звязок між діями чи бездіяльністю особи та збитками.

Із наданих до суду матеріалів не вбачається порушення зобовязання , а тому вимоги, що заявлені позивачем, з підстав, наведених в позові не є обгрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 11, 319, 611, 623, 626, 628, 901 ЦК України, ст.ст. 208, 209, 215 Цивільного процесуального Кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя: