Кузнецовський міський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2010 року м.Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі: головуючого судді - Горегляд О.І.,

з участю:

- секретаря судового засідання - Бедик Н.Л.,

- позивачки - ОСОБА_1,

- представника позивачки - адвоката Дем'яненко Л.П.,

- представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 і ВАТ „Державний ощадний банк України" про визнання правочину недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

08 лютого 2010 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_4 і ВАТ „Державний ощадний банк України" про визнання недійсним правочину - договору поруки №214/07/1, укладеного сторонами по справі 04 вересня 2007 року. Такі позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що при укладенні цього договору її волевиявлення не було вільним і не відповідало її внутрішній волі. Окрім цього, як зазначає позивачка, вказаний договір укладений нею внаслідок помилки в природі цього правочину, прав і обов'язків сторін та в силу обману зі сторони ОСОБА_4 щодо мети і цілей придбання автомобіля. Згідно доводів ОСОБА_1 цей правочин був вчинений нею в інтересах сім'ї і двох усиновлених малолітніх дітей, які потребують лікування, а не задля власних інтересів ОСОБА_4 Проте, після оформлення вказаного договору, ОСОБА_4, з яким ОСОБА_1 фактично підтримувала сімейно-шлюбні відносини з грудня 2006 року, в жовтні 2007 року припинив ці відносини і згодом переїхав з м.Кузнецовськ до м.Рівне. Покликаючись на ст.ст.203, 215, 229, 230 ЦК України, позивачка просить суд визнати недійсним договір поруки №214/07/1, укладений між нею, ВАТ „Державний ощадний банк України" і ОСОБА_4

04 вересня 2007 року.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Дем'яненко Л.П. повністю підтримали зазначені позовні вимоги і просили суд їх задоволити.

Із пояснень ОСОБА_1 слідує, що в момент укладення договору поруки №214/07/1 між нею, ВАТ „Державний ощадний банк України" і ОСОБА_4, а саме: 04 вересня 2007 року позивачці не були відомі кредитні зобов'язання ОСОБА_4 по кредитному договору №214/07 від 05 вересня 2007 року, за виконання яких вона поручилася 04 вересня 2007 року. Позивачка зазначила, що під час укладення вказаного договору поруки вона не знала марки автомобіля, на придбання якого ОСОБА_4 брав кредит, також не знала прав і обов'язків останнього, оскільки в момент підписання даного договору поруки не була ознайомлена з умовами кредитного договору. Згідно доводів ОСОБА_1 вона уклала договір поруки №214/07/1 із ВАТ „Державний ощадний банк України" і ОСОБА_4 04 вересня 2007 року, детально не ознайомившись із його умовами і не отримавши його примірника, так як у момент підписання договору в приміщенні Кузнецовського ТВБВ №10017/080 ВАТ „Державний ощадний банк України" з нею були присутні двоє усиновлених нею малолітніх дітей, 2003 і 2005 року народження, які потребували її догляду і уваги, а також через те, що довіряла ОСОБА_4, який разом із працівником ВАТ „Державний ощадний банк України" запевнили її в правильності оформлення даного договору. Позивачка пояснила суду, що підстав для недовіри до ОСОБА_4 в неї не було, оскільки з ним фактично жила однією сім'єю з грудня 2006 року і вони разом планували будувати в подальшому будинок для спільного проживання, враховуючи появу двох дітей і потребу в розширенні житлової площі. До того ж до укладення договору поруки ОСОБА_4 підтримав її пропозицію щодо усиновлення дітей, допомагав привезти їх з Луганського обласного будинку дитини, доглядав за ними, грався з ними, цілував їх на ніч, купував їм подарунки, не заперечував їм називати його батьком. З пояснень ОСОБА_1 також слідує, що ОСОБА_4 не обговорював з нею умови взяття кредиту та марку транспортного засобу, на придбання якого оформлявся кредит. Позивачка погодилась підписати зазначений договір поруки, оскільки згідно пояснень ОСОБА_4 автомобіль мав використовуватися в інтересах їх сім'ї (поїздки з дітьми на обстеження і лікування, на оздоровлення, тощо). Інакше б позивачка не вчинила даного правочину. На теперішній час, як вказала ОСОБА_1, вона розуміє, що ОСОБА_4 її обманув, фактичного наміру придбання автомобіля в інтересах сім'ї не мав, оскільки через місяць після оформлення договору поруки без будь-яких пояснень припинив з нею спільне проживання і фактичні сімейні взаємовідносини, хоча ніяких сварок чи конфліктів між ними не виникало. З вказаного часу придбаний автомобіль використовує у власних інтересах. Згідно доводів позивачки про умови кредитному договору №214/07, укладеного між ВАТ „Державний ощадний банк України" і ОСОБА_4 05 вересня 2007 року, їй стало відомо в січні 2010 року при отриманні із Кузнецовського міського суду Рівненської області його копії та копії договору поруки №214/07/1 від 04 вересня 2007 року і інших документів разом із позовною заявою „Державний ощадний банк України" про стягнення боргу та копією ухвали суду про арешт її майна.

Представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Дем'яненко Л.П. зазначила у судовому засіданні, що під час укладення договору поруки №214/07/1 04 вересня 2007 року волевиявлення ОСОБА_1 не було вільним та не відповідало її внутрішній волі, так як ініціатором укладення цього договору був ОСОБА_4, який обманув позивачку, використавши їх особисті взаємовідносини, вказавши на мету отримання кредиту -придбання автомобіля для його використання в інтересах їх сім'ї та усиновлених дітей. Згідно доводів Дем'яненко Л.П. умови кредитного договору №214/07, укладеного між ВАТ „Державний ощадний банк України" і ОСОБА_4 05 вересня 2007 року, позивачці ОСОБА_1 в момент укладення договору поруки №214/07/1, зокрема: 04 вересня 2007 року. не були відомі. За таких обставин відповідно до ст.ст.203, 215, 229, 230 ЦК України представник позивачки просить суд визнати вказаний договір поруки недійсним.

Відповідач ОСОБА_4 не з'явився в судове засідання, хоча належним чином був повідомлений через засоби масової інформації за місцем його реєстрації про час і місце розгляду вказаної справи. Будь-яких заяв чи заперечень ОСОБА_4 суду не надав.

Представники відповідача - ОСОБА_5 і ОСОБА_3 не визнали позовних вимог ОСОБА_1 та просили суд відмовити в їх задоволенні. Згідно доводів ОСОБА_3 договір поруки №214/07/1 від 04 вересня 2007 року позивачка ОСОБА_1 свідомо підписала, була ознайомлена з його умовами, а також умовами кредитного договору №214/07, укладеного між ВАТ „Державний ощадний банк України" і ОСОБА_4 05 вересня 2007 року. При цьому ОСОБА_3 зазначив, що договір поруки №214/07/1 теж укладався 05 вересня 2007 року, а дата, що вказана в усіх трьох примірниках цього договору -04 вересня 2007 року є технічною помилкою. Проте, дану обставину представники відповідача суду не довели.

У письмових запереченнях ВАТ „Державний ощадний банк України" вказано, що договір поруки №214/07/1 укладено з позивачкою 05 вересня 2007 року. Однак, жодних доказів у підтвердження даної обставини суду не надано. Заперечення ВАТ „Державний ощадний банк України" проти позову ОСОБА_1 грунтуються на тому, що позивачкою не доведено факту введення її в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину, і наявності умислу в цьому працівників ВАТ „Державний ощадний банк України". Проте, позовні вимоги про визнання правочину недійсним ОСОБА_1 обґрунтовує обманом зі сторони ОСОБА_4, а не працівників ВАТ „Державний ощадний банк України". Заперечуючи проти позову ОСОБА_1, ВАТ „Державний ощадний банк України" також покликається на принцип свободи договору та вільне волевиявлення позивачки, яка за власним розсудом, виходячи з певних обставин свого життя та господарювання, вступила в договірні відносини та прийняла на себе права і обов'язи, що передбачені договором поруки, який вона згідно з п.6.6. вказаного договору прочитала.

Вислухавши пояснення позивачки, її представника, представників відповідача - ВАТ „Державний ощадний банк України", а також допитавши свідків, суд дослідив докази цивільної справи в повному обсязі і надавши їм оцінку дійшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 і ВАТ „Державний ощадний банк України" про визнання правочину недійсним підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 05 вересня 2007 року між ВАТ „Державний ощадний банк України" (банком) і ОСОБА_4 (позичальником) укладено кредитний договір №214/07. Згідно умов даного договору, передбачених в п.п.1.1.-1.3, банк зобов'язується надати позичальнику на умовах цього договору кредит в сумі 27390 доларів США, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12,3 % річних та комісійні винагороди в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Кредит надається на 84 місяці з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 04 вересня 2014 року. Кредит надається шляхом продажу іноземної валюти з кредитного рахунку позичальника, зарахування за його дорученням гривневого еквіваленту іноземної валюти на поточний рахунок та перерахування коштів в національній валюті з поточного рахунку позичальника на поточний рахунок продавця товару на підставі платіжного доручення позичальника для здійснення оплати за 8КООА 81ІРЕК.В СЬА88ІС за договором купівлі-продажу №05-09 від 05 вересня 2007 року, укладеним між позичальником та продавцем транспортного засобу. Сукупна вартість кредиту, графік платежів, вид і предмет кожної супутної послуги та їх обгрунтування визначені в додатку №1-2 до цього договору, що є невід'ємною його частиною. Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань за цим договором в п.4.1. передбачено договір поруки №213/07/1 від 05 вересня 2007 року.

Однак, зі змісту договору поруки №214/07/1 слідує, що цей договір укладений між кредитором - ВАТ „Державний ощадний банк України", боржником - ОСОБА_4 і поручителем - ОСОБА_1 (нині - ОСОБА_1) 04 вересня 2007 року. Докази про те, що вказаний договір поруки №214/07/1 укладено 05 вересня 2007 року в матеріалах справи -відсутні. Твердження представника ВАТ „Державний ощадний банк України" - ОСОБА_3 про те, що дата, яка вказані у всіх трьох примірниках договору поруки, - 04 вересня 2007 року є технічною помилкою не доведено жодним доказом.

Згідно п.1.1. зазначеного договору поруки №214/07/1 від 04 вересня 2007 року поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором №214/07 від 05 вересня 2007 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. Пунктом 2.1 цього договору поруки передбачено, що у разі порушення боржником виконання зобов'язання кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобов'язання боржника перед кредитором згідно з умовами кредитного договору в порядку, передбаченому цим договором. Відповідно до п.3.1. даного договору поруки поручитель відповідає по зобов'язаннях за вищезазначеним кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник. Вказані пункти договору поруки і визначення та тлумачення поняття "зобов'язання", зазначене в цьому договорі поруки, мають відсилочний характер, оскільки покликаються на умови кредитного договору №214/07 від 05 вересня 2007 року.

Кредитний договір №214/07 між ВАТ „Державний ощадний банк України" (банком) і ОСОБА_4 (позичальником) укладено 05 вересня 2007 року. Із договору застави автомобіля, укладеного між ВАТ „Державний ощадний банк України" (заставодержателем) і ОСОБА_4 (заставодавцем) 05 вересня 2007 року, слідує, що договір купівлі-продажу автомобіля №05-09 укладено між ОСОБА_4 і ТзОВ "Промтехсервіс" теж 05 вересня 2007 року і оцінка вартості предмета застави становить 151555 грн. 00 коп. Позивачка ОСОБА_1 не була стороною вказаних договорів: кредитного договору, договору купівлі-продажу і договору застави. Зазначені обставини сторонами не оспорюються. Отже, станом на 04 вересня 2007 року, тобто в момент укладення договору поруки, їй не були відомі і не могли бути відомими умови кредитного договору №214/07, який станом на 04 вересня 2007 року іще не був укладений між ВАТ „Державний ощадний банк України" і ОСОБА_4

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст.203 цього Кодексу. Згідно з ч.З ст.203 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

В даному випадку договір поруки №214/07/1 від 04 вересня 2007 року, укладений між ОСОБА_1 (нині - ОСОБА_1), ВАТ „Державний ощадний банк України" і ОСОБА_4, є оспорюваним правочином, оскільки його дійсність заперечує одна із сторін - ОСОБА_1 (нині - ОСОБА_1) з підстав, передбачених ч.З ст.203, ч.1 ст.215, ст.ст.229, 230 ЦК України.

Частиною 1 ст.229 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 (ОСОБА_1) помилилася щодо природи договору поруки, а також своїх прав і обов'язків. Із п.п. 1.1., 2.1 і 3.1 договору поруки, укладеного між ОСОБА_1 (нині - ОСОБА_1), ВАТ „Державний ощадний банк України" і ОСОБА_4 04 вересня 2007 року, слідує, що обсяг зобов'язань поручителя ОСОБА_1 (нині - ОСОБА_1), такий же, як і обсяг зобов'язань боржника ОСОБА_4, що визначений кредитним договором №214/07, укладеним між ВАТ „Державний ощадний банк України" і ОСОБА_4 05 вересня 2007 року. Враховуючи, що права і обов'язки ОСОБА_4 як позичальника-боржника виникли на підставі кредитного договору №214/07 лише 05 вересня 2007 року, то станом на 04 вересня 2007 року позивачці ОСОБА_1 вказані права та обов'язки не були відомі. Тобто на момент вчинення договору поруки існували обставини, щодо яких помилилася ОСОБА_1 (ОСОБА_1), а саме: щодо природи договору поруки, своїх прав і обов'язків, а також і правових наслідків такого договору. Порядок, умови та строки погашення кредиту, сплати процентів, комісійних винагород, штрафних санкцій, пені передбачено лише кредитним договором №214/07, укладеним між ВАТ „Державний ощадний банк України" і ОСОБА_4 05 вересня 2007 року. Дані обставини для ОСОБА_1 (ОСОБА_1) в момент укладення договору поруки №214/07/1 - 04 вересня 2007 року були невідомими.

Згідно з ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. В даному випадку позивачка ОСОБА_1 в момент укладення договору поруки не знала які саме обов'язки взяв на себе ОСОБА_4 по кредитному договору №214/07 від 05 вересня 2007 року, оскільки станом на 04 вересня 2007 року кредитний договір іще не був укладений. До того ж пунктом 4.2. вказаного договору поруки передбачено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором №214/07 від 05 вересня 2007 року не пред'явить вимоги до поручителя. Проте, в договорі поруки не обумовлено коли саме настає цей строк виконання зобов'язань. Дана обставина, що має істотне значення, була невідома для ОСОБА_1 в момент укладення договору поруки.

Окрім цього, при укладенні вказаного договору поруки позивачка також помилилася і щодо марки та цільового призначення автомобіля, придбаного за кредит. Згідно пояснень ОСОБА_1 відповідач ОСОБА_4 переконав її в необхідності оформлення кредиту для придбання нового транспортного засобу для потреб сім'ї та усиновлених нею двох малолітніх дітей, які потребують лікування. Однак, поведінка ОСОБА_4 свідчить про навмисне введення ним ОСОБА_1 в оману щодо цілей придбання автомобіля. Так, приблизно через місяць після підписання ОСОБА_1 договору поруки ОСОБА_4 припинив підтримувати фактичні сімейні відносини із позивачкою без будь-яких пояснень і до теперішнього часу використовує придбаний в кредит автомобіль у власних інтересах.

Згідно з ч.І ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст.229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона змовчує їх існування.

Відповідно до ч.З ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. В даному випадку договір поруки №214/07/1 від 04 вересня 2007 року укладений позивачкою внаслідок помилки та під впливом обману.

Згідно з рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23 липня 2007 року, свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1, виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції 28 листопада 2007 року, і серії НОМЕР_2, виданим відділом реєстрації шлюбів та народжень Луганського міського управління юстиції 02 листопада 2007 року, ОСОБА_1 (ОСОБА_1) має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, і ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3. Відповідно до записів у медичних картах дітей і заключень лікарів діти позивачки ОСОБА_1 потребують лікування.

Свідки: ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 і ОСОБА_13, допитані в судовому засіданні, підтвердили факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1 (ОСОБА_1) із ОСОБА_4 в період часу 2006 р- 2007 р. до укладення позивачкою договору поруки. Із показань вказаних свідків слідує, що після укладення позивачкою договору поруки ОСОБА_4 припинив підтримувати фактичні сімейні відносини із ОСОБА_1 (ОСОБА_1). Наведені обставини свідчать, що ОСОБА_4 використав довірливі особисті стосунки, що склалися із ОСОБА_1 (ОСОБА_1) та, ввівши її в оману, спонукав укласти договір поруки в інтересах сім'ї.

Враховуючи наведені обставини, на підставі ч.З ст.203, ч.ч.1, 3 ст.215, ч.1 ст.229, ч.1 ст.230, ч.1 ст.553, ч.1 ст.559 ЦК України, керуючись ст.4, ч.1 ст.11, ст.60, ч.ч.1, 3 ст.88, ч.З ст.208, ч.ч.1-З ст.209, ст.ст.212-215, ч.1 ст.218, ч.2 ст.222, ч.1 ст.223, ч.1 ст.294 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 і ВАТ „Державний ощадний банк України" про визнання правочину недійсним задоволити повністю.

Договір поруки №214/07/1, укладений між ОСОБА_1, ВАТ „Державний ощадний банк України" і ОСОБА_4 04 вересня 2007 року, визнати недійсним.

Стягнути із ОСОБА_4 і ВАТ „Державний ощадний банк України" в користь держави судовий збір (державне мито) в сумі 17 (сімнадцять) гривень 00 копійок солідарно.

Стягнути із ОСОБА_4 і ВАТ „Державний ощадний банк України" в користь ОСОБА_1 судові витрати в загальній сумі 220 (двісті двадцять) гривень 00 копійок солідарно.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя О.І.Горегляд