Комсомольський районний суд м.Херсона
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2010 року Комсомольський районний суд м. Херсона у складі : головуючого судді: Майдан С.І. при секретарі: Шемшур Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог - ОСОБА_3, приватний нотаріус Херсонського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючи на те, що 15.04.1995 року між нею як власником 1/2 частини житлового будинку №80 по вул. Фрунзе в м. Херсоні та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу зазначеної частини будинку. ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_3 спірну частину житлового будинку та отримала за це 8500 доларів США, про що написала останній розписку. В нотаріальній конторі угоду не оформили у звязку з виїздом ОСОБА_3 за межі України за характером роботи. Між ними була домовленість про те, що після повернення ОСОБА_3 дана угода буде оформлена нотаріально. Використовуючи ту обставину, що позивач була в довіритель них стосунках з ОСОБА_3, за проханням якої у 2003 році видавала доручення на її сина ОСОБА_5 та невістку ОСОБА_6 для переоформлення на ОСОБА_3 права власності на ? частини будинку згідно вищезазначеної домовленості, у грудні 2004 року ОСОБА_5 ввів в оману ОСОБА_1, повідомивши їй, що ОСОБА_3 попросила оформити частину будинку на його жінку ОСОБА_6 13 грудня 2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 був оформлений договір дарування 1/2 частини будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що розташований за адресою: м. Херсон, вул. Фрунзе,80. У 2009 році рішенням суду ОСОБА_3 відмовлено у визнанні угоди дарування недійсною як особі, яка не була стороною оспорюваної угоди, тому позивач повинна виплатити її отримані кошти за продаж частини будинку. Про спір з приводу права власності на частину будинку між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 позивачу стало відомо у 2009 році, тому вона просила поновити їй строк звернення до суду за захистом інтересів. Просила визнати договір дарування від 13 грудня 2004 року, укладений між нею та ОСОБА_6, недійсним, оскільки угода була удаваною, так як будь-яких підстав для безоплатної передачі відповідачу свого майна у неї не було.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила суд з підстав, зазначених у позовній заяві, визнати недійсним договір дарування 1/2 частини житлового будинку №80, розташованого по вул. Фрунзе в м. Херсоні, повернути сторони в первісний стан.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином.

В судовому засіданні представники відповідача позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні позову за необґрунтованістю та у звязку зі спливом строку позовної давності. Пояснили, що позов не підлягає задоволенню, оскільки договір купівлі-продажу спірної частини ж/будинку між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в письмовій та нотаріальній формі не укладався, а договір дарування від 13.12.2004 року між сторонами був безоплатним та відповідає всім вимогам щодо оформлення угоди.

В судовому засіданні третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 та її представник вважали позов таким, що підлягає задоволенню. Пояснили, що весною 1995 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 була досягнута домовленість про купівлю - продаж спірної частини житлового будинку за 8500 доларів США, які ОСОБА_3 передала їй 15.04.1995 року. У той же день позивач написала ОСОБА_3 розписку про отримання грошей та передала правоустановчі документи на будинок звільнила його від своїх речей. ОСОБА_3 розмістила в придбаній частині будинку офіс свого підприємства. Нотаріально посвідчений договір купівлі - продажу не оформили у звязку з частими виїздами ОСОБА_3 за кордон, домовилися зробити це по її приїзду. З цього моменту ОСОБА_3 несла витрати на утримання спірної частини будинку та сплату комунальних послуг. Оскільки, ОСОБА_1 збиралася виїхати за кордон, а ОСОБА_3 часто була відсутня в Україні, остання попросила позивачку залишити довіреність, якою уповноважити її сина ОСОБА_5 та її невістку ОСОБА_6 розпорядитися від імені ОСОБА_1 спірною частиною будинку, що вона і зробила у 2003 році. Пізніше році їй стало відомо про те, що у 2004 році до позивача підійшли ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та повідомили, що начеб то вона просила нотаріально оформити угоду дарування частини будинку на імя ОСОБА_6 У підтвердження раніше укладеної угоди купівлі - продажу ОСОБА_1 переоформила спірну частину будинку на ОСОБА_6 договором дарування. Будь-яких підстав безоплатно передати ОСОБА_6 частину будинку у позивача не було.

Третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про слухання справи у її відсутність, зазначивши, що вимоги законодавства при укладенні оспорюваної угоди нею дотримані.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної № 2-4741/08 та інвентарної справ, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 235 ЦК України правочин є удаваним, якщо вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Відповідно до ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобовязаний передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обовязок обдарованого вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 стала власником 1/2 частини житлового будинку № 80 по вул. Фрунзе в м. Херсоні за договором дарування від 13.12.2004 року, укладеним між нею та ОСОБА_1, посвідченим приватним нотаріусом ОСОБА_4 На момент вчинення угоди ОСОБА_13 ніяких особливих відносин ( дружби, родинних звязків, особливої прихильності), в результаті яких би вона безоплатно розпорядилася часткою ж/будинку, між нею та обдарованою ОСОБА_6 не було. 15.04.1995 року між нею та ОСОБА_3 був укладений письмовий про купівлю - продаж частини будинку, засвідчений розпискою про отримання грошей. На прохання ОСОБА_6 та ОСОБА_5, які є невісткою та сином ОСОБА_3, ОСОБА_14 оформила угоду договором дарування. Розписку про отримання 8500 доларів США від ОСОБА_3 за продаж будинку вона писала двічі, перший раз 15.04.1995 році після отримання грошей, другий раз на прохання позивачки 30.07.2008 року у звязку з втратою першої розписки. З 1995року ОСОБА_3 розмістила у придбаному приміщенні офіс свого підприємства виробничого - торговельного підприємства «Оріон1», який знаходився там до 1999 року. Зазначені факти підтвердили свідки ОСОБА_7, ОСОБА_9, які згідно їх трудових книжок на момент виникнення спірних правовідносин працювали у виробничо - торговельному підприємстві «Оріон 1». З закордонного паспорту ОСОБА_3, статуту вірменської філії «Французького міжнародного громадського фонду», вбачається, що ОСОБА_3, як голова правління зазначеної філії, значний термін перебувала за межами України.

З матеріалів інвентарної справи (а.с.63) вбачається, що рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 10.04.1975 року ж/будинок №80 по вул. Фрунзе у м. Херсоні реально поділений між колишніми його співвласниками.

Таким чином, судом встановлено, що фактично оспорювана угода (договір дарування) була укладена з метою приховати іншу угоду (удавана угода), а саме угоду купівлі продажу спірної частини житлового будинку.

Враховуючи, що позивач пропустила трьохрічний строк позовної давності для звернення до суду за захистом своїх інтересів з поважної причини, так як взнала про порушення своїх інтересів тільки у 2008 році, що підтверджується матеріалами цивільної справи № 2-4741/08, суд вважає можливим поновити її зазначений строк.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання договору дарування недійсним є обґрунтованим та відповідно до ч.1 ст. 235, ч.2 ст.717 ЦК України підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що ? частина житлового будинку №80 по вул. Фрунзе в м. Херсоні передана відповідачу не безоплатно, а приховувала інший правочин - договір купівлі-продажу спірної частини житлового будинку.

Доводи представників відповідача та пояснення свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 про те що, договір дарування був безоплатний, суд не приймає до уваги, оскільки зазначена обставина спростовується поясненнями позивача, третьої особи ОСОБА_3, показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_9О, вищезазначеними матеріалами справи. Фактично самі представники відповідачів та їх свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12Л спростовують безоплатність договору дарування, вказуючи, що договір дарування з відповідачкою був укладений з нею через те, що відповідач та її чоловік витратили особисті кошти на ремонт спірної частини будинку та сплатили заборгованість позивача за комунальні послуги в цьому будинку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,57,60,212,213-215 ЦПК України, ч.5 ст.203, ст.ст. 215, 216, 235 ч.1, 267, 717 ч.2 ЦК України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування 1/2 частини житлового будинку №80, розташованого по вул. Фрунзе в м. Херсоні, укладений 13.12.2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_4, повернути сторони в первісний стан.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Херсонської області через Комсомольський районний суд м. Херсона шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення та поданням після цього апеляційної скарги протягом 20 днів.

Суддя: