Справа 2-2465/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2010 року Комсомольський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого-судді: Котьо І.В.

при секретарі: Способ Н.В.

адвокатів : ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_6 про визнання права власності на 35/400 частин домоволодіння в порядку спадкування за законом, визнання договору дарування та договору купівлі-продажу не дійсними та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_6 про визнання договору дарування удаваним та визнання договору купівлі-продажу дійсним,

встановив:

ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на ту обставину що її батьки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перебували у шлюбі з 05 травня 1972 року . В період шлюбу ними у спільну сумісну власність було придбано спочатку 28/100 частин домоволодіння № 38 по вул. Сорокіна в м. Херсоні згідно до договору купівлі-продажу від 28 червня 1973 року , а пізніше 34/100 частин цього ж домоволодіння згідно до договору купівлі-продажу від 09 грудня 1977 року .

26 листопада 2000 року ОСОБА_8 померла . На час її смерті та відкриття спадщини в спірному будинку проживали та були прописані батько ОСОБА_7 та діти, а саме вона ОСОБА_3, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 які також у відповідності до вимог ст.ст. 529, 549 ЦК УРСР фактично прийняли спадщину після померлої ОСОБА_8

Рішенням Комсомольського РВК м. Херсона № 97 від 09 вересня 2005 року було затверджено акти прийняття в експлуатацію господарських будівель в спірному домоволодінні на імя ОСОБА_7 18 жовтня 2005 року йому було видано свідоцтво про право власності на 70/100 частини домоволодіння № 38 по вул. Сорокіна в м. Херсоні.

28 жовтня 2005 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 було укладено угоду дарування 70/100 частин домоволодіння . У звязку з тим що вона є фактично співвласником спірного домоволодіння , а при укладанні оспорюванної угоди не було враховано її права , просила визнати недійсним договір дарування укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 на 70/100 частин домоволодіння № 38 по вул. Сорокіна в м. Херсоні. Визнати за нею право власності на 1/8 частину вказаного домоволодіння .

ОСОБА_7 , правонаступником якого допущено ОСОБА_3, звернувся до суду з зустрічним позовом посилаючись на те що у звязку з тяжким матеріальним становищем яке виникло в родині ОСОБА_7 обумовивши з ОСОБА_4 ціну, що становила еквівалент 15000 доларів США , вирішив продати спірну частину домоволодіння. З урахуванням заборгованості за комунальні платежі ціна була зменшена до 12000 доларів США. В межах зазначеної ціни вони домовились про придбання ОСОБА_4 для ОСОБА_7 та ОСОБА_9 будинку в селі , а для ОСОБА_3 та ОСОБА_6 однокімнатної малогабаритної квартири в м. Херсоні, на що він погодився. Однак ОСОБА_4 виконав частково взяті на себе обовязки , а саме придбав та оформив на ОСОБА_7 АДРЕСА_1 , і відмовився від виконання обовязків в іншій частині. Вважав що договір дарування укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 28 жовтня 2005 року було вчинено на край невигідних умовах для нього , оскільки ОСОБА_4 придбав для нього квартиру в с. Інгулець яка складається з однієї жилої кімнати площею 15.8 м. кв. та загальною площею 29.8 м. кв. та літньої кухні . В будинку відсутній туалет . На підставі положення ст. 233 ЦК України просив суд визнати договір дарування 70/100 частин домоволодіння № 38 по вул. Сорокіна в м. Херсоні укладений між ним та ОСОБА_4 28 жовтня 2005 року недійсним оскільки ця угода була вчинена під впливом тяжких для нього обставин та вкрай невигідних умовах , просив також застосувати наслідки передбачені ст. 216 ЦК України .

Також просив суд визнати недійсним фактично укладений між ним та ОСОБА_4 договір купівлі-продажу 70/100 частин спірного домоволодіння, та покласти на сторони обовязки повернути все отримане по угоді в натурі.

ОСОБА_4 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_7, правонаступником після смерті якого також було визнано ОСОБА_3 , посилаючись на те що, 28 жовтня 2005 року між ним та ОСОБА_7 було укладено договір дарування 70/100 частин домоволодіння № 38 по вул. Сорокіна в м. Херсоні. Зазначена угода є удаваною оскільки фактично між ними було укладено договір купівлі продажу спірної частини домоволодіння. Вказана угода була укладена на умовах того що він, ОСОБА_4, повинен був сплатити борги по сплаті за комунальні послуги , на суму 8918.26 гр. , сплатити витрати повязані зі здачею господарських будівель спірної частини домоволодіння до експлуатації в сумі 1700 гр. ОСОБА_11 для ОСОБА_7 жилий будинок в с. Інгулець за 7000 гр. та передати ОСОБА_7 особисто 10000 гр. Таким чином ціна придбаної ним частини спірного домоволодіння становила 27618.26 гр. Просив суд визнати угоду дарування спірної частини домоволодіння укладеною між ним та ОСОБА_7 28 жовтня 2005 року удаваною , та визнати дійсною фактично укладену між ними угоду купівлі-продажу спірної частини домоволодіння № 38 по вул. Сорокіна в м. Херсоні , визнавши його покупцем , а ОСОБА_7 відповідно продавцем.

Позивач ОСОБА_3 до судового засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена відповідно до ч.5 ст. 76 ЦПК України .

Представник позивача ОСОБА_3 , за довіреністю, в судовому засіданні підтримала заявлені ОСОБА_3 позовні вимоги, а також позовні вимоги заявлені ОСОБА_7 та просила суд задовольнити їх , а саме позовні вимоги ОСОБА_3 відповідно до додаткової позовної заяви в редакції від 07 листопада 2007 року , згідно до якої, просила суд визнати договір дарування спірної частини домоволодіння від 28 жовтня 2005 року не дійсним , покласти на сторони обовязки повернути все отримане по угоді один одному та визнати за нею право власності на 35/400 частин спірного домоволодіння, а позовні вимоги раніше заявлені ОСОБА_7 відповідно до обставин викладених в його зустрічній позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4 до судового засідання не зявився , про час і місце розгляду справи був повідомлений відповідно до ч.5 ст. 76 ЦПК України.

Представник відповідача ОСОБА_4 , за довіреністю, в судовому засіданні не визнала позовні вимоги заявлені ОСОБА_3 в повному обсязі і просила суд відмовити в їх задоволенні за не обґрунтованістю . Позовні вимоги заявлені ОСОБА_7 визнала частково в частині визнання договору дарування удаваним і не заперечувала проти його задоволення в цій частині , в іншій частині заявлених ОСОБА_7 позовних вимог також просила суд відмовити за не обґрунтованістю. Також просила суд задовольнити позов заявлений ОСОБА_4 за обставин зазначених в зустрічній позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_5 не зявився до судового засідання про час і місце розгляду справи був повідомлений відповідно до ч.8 ст. 74 ЦПК України.

Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_6 не зявився до судового засідання про час і місце розгляду справи був повідомлений відповідно до ч.3 ст. 76 ЦПК України.

Вислухавши сторони ,їх представників , свідків , дослідивши матеріали справи та матеріали інвентарної справи на домоволодіння № 38 по вул. Сорокіна в м. Херсоні , судом встановлено , що :

- відповідно до свідоцтва про народження виданого Міським відділом ЗАГС м. Херсона від 09 квітня 1974 року батьками ОСОБА_12 ( яка 02 листопада 1996 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_13С.) були ОСОБА_7 який помер 14 квітня 2008 року та ОСОБА_8 яка померла 26 листопада 2000 року та які в свою чергу перебували в зареєстрованому шлюбу відповідно до свідоцтва про одруження виданого Комсомольським РВ ЗАГС м. Херсона 19 березня 1979 року з 05 травня 1972 року ;

- ОСОБА_7 належало відповідно до свідоцтва про право власності від 18 жовтня 2005 року 70/100 частин домоволодіння № 38 по вул. Сорокіна в м. Херсоні;

- 28 жовтня 2005 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 було укладено договір дарування зазначених 70/100 частин домоволодіння № 38 по вул. Сорокіна в м. Херсоні який було посвідчено приватним нотаріусом Херсонського нотаріального округу Херсонської області ОСОБА_5 та зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 03 листопада 2005 року за № 2157;

- відповідно до квитанцій про сплату за користування газом від 27 жовтня 2005 року видану на імя ОСОБА_8 було сплачено заборгованість в розмірі 1786.08 гр. , за використання водою за квитанцією на імя ОСОБА_14 від 05 грудня 2005 року на суму 889.85 гр. та за квитанцією від 29 листопада 2005 року на імя ОСОБА_14 ( за листопад 2005 року ) 308.25 гр. ;

- згідно довідки ЕК «Херсонобленерго» від 25 жовтня 2005 року заборгованість за актами в будинку № 38 по вул. Сорокіна в м. Херсоні становила за актом від 02 жовтня 2004 року 2060.75 гр., за актом від 03 листопада 2004 року 500.76 гр., за актом від 16 лютого 2005 року 751.14 гр. та за актом від 22 травня 2005 року -844.27 гр. На 28 листопада 2005 року за квитанцією на імя ОСОБА_8 було сплачено 1571.86 гр.

За змістом ст. 459 ЦК УРСР спадкоємець визнається таким , що прийняв спадщину , як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори , так і в разі фактичного його вступу в управляння або володіння спадковим майном , тобто вчинення відповідних дій , у тому числі одержання до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини певних речей зі спадкового майна.

Так судом встановлено що, ОСОБА_8 померла 26 листопада 2000 року , на час відкриття спадщини ОСОБА_3 проживала разом з чоловіком ОСОБА_13 та його батьками за їх адресою проживання , що підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_15, мати колишнього чоловіка ОСОБА_3 , з яким вона розірвала шлюб 19 серпня 2004 року і відповідно до яких ОСОБА_3 , зразу після смерті її матері ОСОБА_8 поїхала працювати за кордон де знаходиться до теперішнього часу вже разом з сином.

Як в первинній позовній заяві поданій ОСОБА_3 до суду 20 грудня 2005 року так і в додаткових позовних заявах про уточнення позовних вимог в редакції від 30.01.2006 року , 04.04.2006 року та 07 листопада 2007 року позивач не зазначала які саме факти свідчать про те що вона фактично вступила у володіння спадковим майном , тобто одержала до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини речі зі спадкового майна які належали померлій , або вступила у його фактичне управлення .Її представник в судовому засіданні також жодного разу не зазначив такі факти . Так не має на це посилань і в тексті зустрічної позовної заяви поданої ОСОБА_7, так їх не було і в його пояснення даних суду у виїзному судовому засіданні за місцем його проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як зазначено в п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР прийняття спадщини може бути підтверджено діями спадкоємців , які за своїм характером свідчать про те , що в шестимісячний строк із дня відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння майном . Разом з тим зберігання за відсутньою особою прописки у спадковій частині будинку не є такими діями. У звязку з чим суд вважає що позов ОСОБА_3 в частині визнання за нею права власності на 35/400 частин спірного домоволодіння в порядку успадкування за законом після смерті ОСОБА_8 та визнання на підставі цього угоди дарування від 28 жовтня 2005 року укладеної між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , оскільки було порушено її право як законного співвласника є не обґрунтованим і таким що не підлягає задоволенню за обставин зазначених позивачем.

Згідно до положень ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину , який вони насправді вчинили . Якщо буде встановлено що правочин вчинений сторонами для приховання іншого правочину , який вони насправді вчинили , відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Судом встановлено що, 28 жовтня 2005 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 було укладено договір дарування 70/100 частин домоволодіння № 38 по вул. Сорокіна в м. Херсоні який в силу ч.1 ст. 235 ЦК України необхідно визнати удаваним , оскільки проти цього не заперечували самі сторони по даному договору, і підтвердили що його було вчинено для приховання договору купівлі-продажу, оскільки відчужувана частина будинку не була реально виділена , і співвласник якому належало 30/100 частин спірного домоволодіння мав право на її першочергове придбання. Хоча як зазначив в судовому засіданні свідок ОСОБА_16, якому належало на час укладення угоди 30/100 частин спільно з його матірю ОСОБА_17 , йому і матері було відомо про те що ОСОБА_7 намагався продати спірну частину будинку , і вони проти цього не заперечували оскільки не мали наміру її придбавати. У звязку з чим суд вважає що позовні вимоги заявлені ОСОБА_7 та ОСОБА_4 про визнання угоди дарування від 28 жовтня 2005 року не дійсною за підстав її удаваності обґрунтовані і підлягають задоволенню оскільки фактично укладений між ними договір купівлі-продажу не суперечить діючому цивільному законодавству.

Вирішуючи питання в частині позовних вимог ОСОБА_4 про визнання дійсним договору купівлі-продажу спірної частині домоволодіння укладеного 28 жовтня 2005 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 ,та в частині позовних вимог заявлених ОСОБА_7 правонаступником яких допущено ОСОБА_3 , про визнання не дійсним фактично укладеного договору купівлі-продажу від 28 жовтня 2005 року між тими ж сторонами, суд вважає що позовні вимоги заявлені ОСОБА_4 є обґрунтованими і такими що підлягають задоволенню , а позовні вимоги ОСОБА_7 правонаступником яких є ОСОБА_3, є відповідно не обґрунтованими і таким що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно до п. 23 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року за № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі ст. 233 ЦК України якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини ї на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалась.

Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи , членів її сімї чи родичів , смерть годувальника, загроза втрати житла чи загроза банкрутства та інші обставини , для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин . Особа яка оскаржує правочин , має довести , що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не за таких умов.

Однак, як встановлено судом, ОСОБА_7 вирішив розпорядитись приналежною йому частиною домоволодіння не у звязку з тим що він або його діти , а саме ОСОБА_9, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 потребували негайного на той час лікування, і ці кошти він хотів використати саме для цього лікування , хоча як сам ОСОБА_7 так ОСОБА_9 так і ОСОБА_6 потребували на той час медичного лікування за станом їх здоровя , а свідок ОСОБА_18 допитана в судовому засіданні підтвердила що ОСОБА_9 та ОСОБА_7 лікувались як за її кошти так і кошти які надсилала ОСОБА_3

Як слідує з тексту зустрічного позову ОСОБА_7 так і з його пояснень в судовому засіданні ,він хотів продати вказаний будинок у звязку з тим що в ньому не можливо було проживати , у звязку з тим що в будинку була відсутня електроенергія , опалення, а також елементарні побутові приналежності , душ , плита , туалет та інше, і крім того його син ОСОБА_6 вживав наркотичні речовини і в будинку постійно збирались особи які готували та вживали наркотичні речовини разом з ним . Посилання ОСОБА_7 на те що ОСОБА_4 у 2005 році погрожував йому тим що після складення наступного акту за порушення ним правил користування електроенергією у нього за не сплату можуть забрати будинок судом визнаються не переконливими і таким що суперечать обставинам справи. Інших обставин що погрожували б втраті житла ОСОБА_7 не зазначив, а обставини вказані ним не можуть бути визнані судом тяжкими, оскільки вони настали в результаті його безвідповідального неналежного ставлення до утримання тривалий час , приналежної йому частики в домоволодінні, що також підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_18, ОСОБА_15 та ОСОБА_16

Поняття « вкрай не вигідна умова» складається з двох умов, одна з яких відображає не еквівалентність переданого за угодою майна , а друга умова це очевидність першої умови для сторін по вказаній угоді , тобто при цьому, друга сторона повинна обовязково скористатись цим завідомо знаючи що відчужував знаходиться в умовах не вигідних для нього і за відсутності яких правочин не було б вчинено ним взагалі або вчинено не за таких умов.

Однак як встановлено судом, відповідно до матеріалів інвентарної справи домоволодіння № 38 по вул. Сорокіна в м. Херсоні , вартість частини домоволодіння яка відчужувалась , а саме 70/100 частин від цілого домоволодіння на 21 вересня 2005 року становила 25674 гр. , жила площа у будинку становила 59.6 м.кв. , а загальна 95.1 м.кв. , що також співвідноситься з висновком судово-технічної експертизи від 12 липня 2006 року згідно до якого вартість відчужуваної частини на 28 жовтня 2005 року становила 25676 гр.

Як зазначав ОСОБА_7 в зустрічній позовній заяві йому було придбано жилий будинок який складається лише з однієї жилої кімнати площею 15.8 м. кв., а його загальна площа становить 29.8 м. кв. та літньої кухні і посилається при цьому на копію договору купівлі-продажу , однак її так і не було надано суду , про що також свідчить відсутність посилань на її в додатку документів доданих до зустрічної позовної заяви , у звязку з чим суд не мав можливості перевірити вказані обставини . ОСОБА_11 йому жилого будинку значно меншою площею він вважав як такими що були для нього вкрай не вигідними умовами, але вони визнаються судом не переконливими і надуманими , оскільки , придбання особою у власність жилої площі у менших розмірах ніж йому належало раніше не можна вважати такими .

Як встановлено судом ОСОБА_7 мав фізичні вади в результаті травми , а саме перелому бедренної кістки і вже на час укладення оспорюванної угоди йому було важко рухатись та обслуговувати будинок , тому що він більшу частину часу провадив сидячи , що також було встановлено судом з його пояснень при проведенні виїзного судового засідання за місцем його проживання 29 травня 2006 року і на час укладення вказаної угоди його все влаштовувало і стан придбаного будинку і його площа. Крім того як було зазначено ОСОБА_4 в судовому засіданні вони з ОСОБА_7 домовились про те що він оплачує борги за комунальні послуги , купляє йому будинок в сільській місцевості , сплачує витрати повязані з прийняттям до експлуатації господарських будівель та сплачує 10000гр. готівкою . Кошти витрачені ОСОБА_4 при придбанні спірної частини домоволодіння дорівнюють вартості спірної частини встановленій при проведенні судово-технічної експертизи від 12 липня 2006 року . У звязку з чим суд вважає що квартира АДРЕСА_2 придбана на імя ОСОБА_7 , сплачена ОСОБА_4 заборгованість за комунальні послуги в домоволодінні № 38 по вул. Сорокіна в м. Херсоні , витрати повязані зі здачею господарських будівель домоволодіння № 38 по вул. Сорокіна в м. Херсоні в експлуатацію та 10000 гр. отриманих ОСОБА_7 готівкою були еквівалентні частинні домоволодіння отриманого за оспорюванною угодою ОСОБА_4, сторони виконали всі істотні умови договору купівлі-продажу на підставі чого суд вважає що, відповідно до вимог ст. ст.215,216, 218,220 ЦК України договір купівлі-продажу 70/100 частини домоволодіння № 38 по вул. Сорокіна в м. Херсоні укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 28 жовтня 2005 року необхідно визнати дійсним , а за ОСОБА_4 необхідно визнати право власності на спірну частину домоволодіння.

Доводи ОСОБА_3 її представника за довіреністю та ОСОБА_7 в частині того що ОСОБА_4 зобовязувався крім зазначених судом обовязків придбати для ОСОБА_3 та ОСОБА_6 однокімнатну малогабаритну квартиру в м. Херсоні судом визнаються не переконливими і таким що суперечать обставинам встановленим по справі , оскільки саме після обговорення та виконання усіх істотних умов договору купівлі-продажу як з боку ОСОБА_7 так і збоку ОСОБА_4 ними було укладено на виконання цих умов договір дарування

28 жовтня 2005 року посвідчений приватним нотаріусом .

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень .Однак як ОСОБА_3 так і ОСОБА_7 не було надано суду належних , тим обставинам на які вони посилались , доказів , а рішення суду не може базуватись на припущеннях. Постанова про відмову в порушенні кримінальної справи від 15 грудня 2005 року надана ОСОБА_3 суду в підтвердження вказаних обставин також не може бути взята за основу , оскільки її зміст не підтверджує та не спростовує обставин встановлених судом.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 138.09 гр. та 15 гр. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судової справи.

Відповідно до вимог ч.6 ст.154 ЦПК України суд вважає можливим скасувати вжиті судом заходи по забезпеченню позовних вимог ухвалою суду від 07 листопада 2007 року стосовно заборони відчуження домоволодіння № 38 по вул. Сорокіна м. Херсоні .

Керуючись ст. ст. 10,11 ЦПК України , ст. ст. 215,216, 218,220, 233,235 ЦК України , суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_6 про визнання права власності на 35/400 частин домоволодіння в порядку спадкування за законом, визнання договору дарування та договору купівлі-продажу не дійсними задовольнити частково .

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_6 про визнання договору дарування удаваним та визнання договору купівлі-продажу дійсним задовольнити в повному обсязі.

Визнати договір дарування укладений 28 жовтня 2005 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 на 70/100 частин домоволодіння № 38 по вул. Сорокіна в м. Херсоні який було посвідчено приватним нотаріусом Херсонського нотаріального округу Херсонської області ОСОБА_5 не дійсним.

Визнати договір купівлі-продажу укладений 28 жовтня 2005 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 на 70/100 частин домоволодіння № 38 по вул. Сорокіна в м. Херсоні дійсним.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 70/100 частин домоволодіння № 38 по вул. Сорокіна в м. Херсоні .

В задоволенні позовних вимог заявлених ОСОБА_3 про визнання права власності на 35/400 частин домоволодіння в порядку спадкування за законом та визнання договору купівлі-продажу не дійсним відмовити за не обґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 138.09 гр. та 15 гр. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судової справи.

Скасувати вжиті судом заходи по забезпеченню позовних вимог ухвалою суду від

07 листопада 2007 року стосовно заборони відчуження домоволодіння № 38 по вул. Сорокіна м. Херсоні.

Виконання рішення в частині скасування заборони відчуження покласти на Комсомольський відділ ДВС Херсонського обласного управління юстиції , Третю Херсонську державну нотаріальну контору та Херсонське ДБТІ.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Херсонської області через Комсомольський районний суд м. Херсона шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги.

Суддя: