Вінницький районний суд Вінницької області
Справа № 2-1943/10
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

02 листопада 2010 року м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Стадник І.М., 20.10.2010 року одержавши позовну заяву Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» в особі Вінницької обласної дирекції до Товариства з обмеженою відповідальністю «Память», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького районного суду надійшла вищевказана позовна заява, яка ухвалою судді від 21.10.2010 року залишена без руху з наступних підстав.

Як випливає з позовної заяви 14 липня 2008 року між ВАТ «ОСОБА_1 Аваль» (надалі - ОСОБА_1) і Товариством з обмеженою відповідальністю «Память» (Відповідач 1, Боржник 1) було укладено кредитний договір №010/03-11/217, згідно з яким ОСОБА_1 надав Відповідачу 1 кредит в сумі 632 183,00 гривень зі сплатою 16,15% річних строком до 11.07.2018 року включно.

В подальшому між Банком та Відповідачем 1 укладено ряд Додаткових угод, згідно з якими змінювались забезпечення виконання основного зобовязання, графік погашення кредиту, капіталізовано відсотки до основної суми боргу за кредитом тощо.

Одним із видів забезпечення виконання зобовязань за даним кредитним договором з додатковими угодами є договори поруки між Банком та фізичними особами ОСОБА_2 (Відповідач 2), ОСОБА_3 (Відповідач 3), ОСОБА_4 (Відповідач 4), за яким останні зобовязалися перед Банком відповідати за виконання Відповідачем 1 усіх його зобовязань, що випливають з кредитного договору та додаткових угод.

Згідно з ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Суб'єктами майново-господарських зобов'язань можуть бути суб'єкти господарювання, зазначені у статті 55 ГК України (господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці), негосподарюючі суб'єкти - юридичні особи, а також органи державної влади, органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією. Якщо майново-господарське зобов'язання виникає між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами, зобов'язаною та управненою сторонами зобов'язання є відповідно боржник і кредитор.

Зобов'язання майнового характеру, що виникають між суб'єктами господарювання та негосподарюючими суб'єктами - громадянами, не є господарськими і регулюються іншими актами законодавства.

Водночас учасниками цивільних відносин є фізичні та юридичні особи (ч. 1 ст. 2 ЦК України).

Майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями (ч. 1 ст. 179 ГК України).

Підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ст. 1 ГПК України).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 12 ПІК України справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів підвідомчі господарським судам.

Суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (ст. 15 ЦПК України).

На відміну від ст. 26 ЦПК України 1963 року, згідно з якою при обєднанні кількох звязаних між собою вимог, з яких одні підвідомчі суду, а інші - арбітражному суду, всі вимоги підлягали розглядові у суді, відповідно до ст. 16 ЦПК України 2004 року не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, в позовній заяві ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» всупереч вимогам ст. 16 ЦПК України обєднано в одне провадження вимоги, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства: спір, який виник при виконанні господарського договору, укладеного між двома юридичними особами, який підвідомчий господарським судам і вимоги, що грунтуються на цивільно-правовому договорі поруки, укладеному між юридичною та фізичною особами, яка підвідомча місцевому загальному суду.

Для усунення вказаних недоліків позову позивачу був наданий строк - 5 днів з моменту одержання копії даної ухвали, а також розяснено, що в разі невиправлення недоліків позовної заяви у встановлений строк, заява вважатиметься неподаною і буде йому повернена.

Однак, в встановлений строк (згідно поштового повідомлення копія ухвали отримана 25.10.2010 року) позивач не виконав вимоги ухвали і не надав заяви про продовження строку для усунення недоліків.

Відповідно до ч.2 ст.121 ЦПК України, якщо позивач у встановлений строк не виконає вимоги ухвали про залишення позову без руху, позовна заява вважається неподаною та повертається позивачеві.

На підставі викладеного та керуючись ст. 121 ЦПК України ,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» в особі Вінницької обласної дирекції до Товариства з обмеженою відповідальністю «Память», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу - визнати неподаною та повернути позивачеві.

Розяснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом пяти днів з дня отримання позивачами її копії.

Суддя: