Справа № 2-2665/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2010 року Рівненський міський суд

під головуванням судді - Ковальова І.М.

при секретарі - Гоменюк О. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Лук»янчука ОСОБА_3 про стягнення коштів,-

встановив :

В судовому засіданні представник позивачів заявлені позовні вимоги повністю підтримав з підстав, викладених в позовній заяві. Просить суд їх задоволити та стягнути з відповідача ОСОБА_4»янчука В.П. на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 668100,00 грн. та судові витрати по справі, а саме сплачене державне мито в розмірі 1700,00 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в розмірі 120,00 грн. та витрати за надану правову допомогу в розмірі 25000,00 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав, вважає їх безпідставними та просить суд відмовити у їх задоволенні посилаючись на ті обставини, що відповідно до умов обох попередніх договорів (які є ідентичними) єдиним зобов»язанням обох сторін одна перед одною було зобов»язання укласти Основні договори в строк до 24 червня 2017 року та до 01 червня 2027 року. Враховуючи те, що зазначені терміни не є простроченими, то і права позивачів не є порушеними, а тому останні не мають права на звернення до суду з такими позовними вимогами. Щодо п.п.2.1. попередніх договорів, то обов»язок відповідача виконати прийняті на себе зобов»язання згідно кредитних та іпотечних договорів укладених між відповідними банками та відповідачем не стосується ні позивачів, ні виконання сторонами своїх обов»язків за попередніми договорами.

Позивачі взагалі не навели конкретних фактів порушення відповідачем своїх зобов»язань за попередніми договорами. Посилання на такі факти відсутні також у заявах позивачів про відмову від укладання Основних договорів. Тобто, вимоги необґрунтовані, правомірність їх не доведена.

На підставі викладеного просить суд відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог позивачам.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали цивільної справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Судом встановлено, що 06 листопада 2007 року між сторонами по справі - ОСОБА_1, ОСОБА_2 та Лук»янчуком ОСОБА_3 було укладено попередній договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, що розташоване за адресою м.Рівне, вул.Сагайдачного, 10, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за №2589.

Відповідно до умов попереднього договору від 06 листопада 2007 року сторони зобов»язувались до 24 липня 2017 року укласти договір купівлі- продажу вище згадуваного нежитлового приміщення. При цьому, згідно п.2.1. попереднього договору від 06 листопада 2007 року, відповідач зобов»язувався належним чином виконувати прийняті на себе зобов»язання згідно кредитного договору №11СМБ від 25 липня 2007 року, укладеного між ТОВ «Український промисловий банк» та відповідачем ОСОБА_4»янчуком В.П. та іпотечного договору від 25 липня 2007 року.

Відповідно до п.1.5. попереднього договору від Об листопада 2007 року, позивачі по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в забезпечення виконання своїх зобов»язань за договором, передали відповідачу грошову суму в розмірі 415600 грн.

Пункт 4.1. попереднього договору від 06 листопада 2007 року передбачає, що розрахунок здійснюється в день підписання даного договору. Підписанням даного Договору сторони стверджують, що Сторона - 2 передала Стороні - 1 грошову суму, зазначену в пункті 1.5. даного договору.

Крім того, 08 червня 2009 року між сторонами по справі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та Лук»янчуком ОСОБА_3 було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири (квартира АДРЕСА_1), посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за №1745.

За попереднім договором від 08 червня 2009 року, сторони по справі зобов»язувались до 01 липня 2027 року укласти договір купівлі-продажу квартири.

Відповідно до п.2.1. попереднього договору від 08 червня 2009 року, відповідач зобов»язався чітко дотримуватись умов кредитного договору Ф1- 07/23434-1464 від 02 липня 2007 року, укладеного між ТОВ Банком «Фінанси та Кредит» та відповідачем та іпотечного договору від 02 липня 2007 року, укладеного між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем і не допускати застосування до відповідача штрафних санкцій з боку Банку.

Відповідно до п.1.5. попереднього договору від 08 червня 2009 року позивачі передали відповідачу в забезпечення виконання своїх зобов»язань за даним договором грошову суму в розмірі 252500 грн.

Пунктом 4.1. попереднього договору від 08 червня 2009 року передбачено, що підписанням даного договору Сторони стверджують, що Сторона - 2 передала Стороні - 1 грошову суму, зазначену в пункті 1.5. даного договору.

Станом на грудень 2009 року відповідач взяті на себе зобов»язання згідно п.2.1. попередніх договорів від 06 листопада 2007 року та від 08 червня 2009 року не виконує.

Враховуючи порушення зобов»язань з боку відповідача, позивачі були змушені відмовитися від укладання основних договорів купівлі-продажу, передбачених умовами попередніх договорів від 06 листопада 2007 року та 08 червня 2009 року.

Пунктами 3.2. попереднього договору від 06 листопада 2007 року та попереднього договору від 08 червня 2009 року зазначається, що у випадку відмови Сторони - 2 від укладання основного договору, Сторона - 1 повертає Стороні - 2 грошову суму, зазначену в п.1.5. даного договору.

В заявах про відмову від укладання основного договору за реєстраційними номерами №4350 та №1523 позивачі ставили вимогу про повернення грошової суми, сплаченої в забезпечення виконання зобов»язань позивачів за попередніми договорами від 06 листопада 2007 року та 08 червня 2009 року.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов»язку не встановлений або визначений моментом пред»явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов»язок у семиденний строк від дня пред»явлення вимоги, якщо обов»язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Заяви про відмову від укладання Основного договору з вимогою повернути сплачені відповідачу грошові кошти датовані 28 листопада 2009 року. Відтак, у відповідності до вимог статті 530 ЦК України зобов»язаний був повернути позивачам 668100 грн. 04 грудня 2009 року. Однак, відповідач жодним чином не відреагував на отримані ним заяви про відмову від укладання

Основного договору з вимогою повернути сплачені позивачами кошти та грошові кошти не повернув.

Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов"язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги позивачів в частині стягнення грошових коштів за попередніми договорами від Об листопада 2007 року та 08 червня 2009 року в розмірі 668100 грн. знайшли своє підтвердження, є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до повного задоволення.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки при подачі позову до суду представником позивача було сплачено державне мито на користь держави в розмірі 1700,00 грн. згідно квитанції №12162.252.1 від 11 грудня 2009 року, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн. згідно квитанції №12162.252.3 від 11 грудня 2009 року, рішення прийнято на користь позивачів, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивачів.

Що стосується позовних вимог позивачів про стягнення витрат за надану правову допомогу, в цій частині суд вважає, що вимоги підлягають до часткового задоволення, оскільки заявлений розмір на думку суду є надто завищеним, документально не підтвердженим і тому до стягнення з відповідача на користь позивача у рахунок відшкодування витрат за надану правову допомогу підлягає 10000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,60,88,212,213,

215,294 ЦПК України, ст.ст.526,530,612 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Лук»янчука ОСОБА_3 про стягнення коштів задоволити частково.

Стягнути з Лук»янчука ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 668100,00 грн. (шістсот шістдесят вісім тисяч сто гривень нуль копійок) та судові витрати по справі, а саме сплачене державне мито в розмірі 1700,00 грн. (одну тисячу сімсот гривень нуль копійок), витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в розмірі 120,00 грн. (сто двадцять гривень нуль копійок) та витрати за надану правову допомогу в розмірі 10000,00 грн. (десять тисяч гривень нуль копійок).

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий: