Справа 2-93/10
Номер провадження 2-93/10
06.12.10 року.Рахівський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючої - судді Бліщ О.Б.
при секретарі - Вербещука В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів справу за позовом
ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
В судове засідання позивачка не з'явилася, однак надала, суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, на задоволенні позову наполягає у повному обсязі. На виклику до суду свідка, зазначеного у позовній заяві, позивачка не наполягає.
Відповідач, ОСОБА_2, в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином,
про що свідчать судові розписки, які знаходяться у матеріалах цивільної справи.
У відповідності до положень статті 38 ЦПК України сторона, третя особа, особа, яка відповідно до закону захищає права, свободи чи інтереси інших осіб, а також заявники та інші заінтересовані особи в справах окремого провадження (крім справ про усиновлення) можуть брати участь у цивільній справі особисто або через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.
Суд не позбавив відповідача взяти особисто участь у судових засіданнях або доручити представництво своїх інтересів третім особам, а тому вважається, що процесуальні права відповідача, в тому числі, право на судовий захист особисто або через свого представника, судом не порушено, а сторони справи ним не скористались у порядку та формі, передбаченими чинним законодавством.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до розгляду, а по справі має бути ухвалено заочне рішення.
У відповідності до положень частин 1 -2 стаття 224 ЦПК України суд, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Керуючись зазначеною правовою нормою, враховуючи те, що позивачкою була надана згода на заочний розгляд справи, суд вважає за можливе вирішити даний спір із винесенням заочного судового рішення.
Відповідно до положень статті 321 ЦК України сторона може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення дій особою, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Аналізуючи наведене, дослідивши в сукупності всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
У ході судового дослідження достовірно встановлено, що відповідач 30 березня 2009 року надав позивачці боргову розписку, за якою він зобов'язувався до 30.04.2009 р. повернути останній грошову суму у розмірі 2000 (двох тисяч) доларів США, яку у неї ним, ОСОБА_2, було позичено у березні 2008 року, строком на один тиждень для оформлення договору кредитування.
Доказом наведеного являється копія письмової боргової розписки, яка додана позивачкою до даної позовної заяви. Судом також встановлено, що у встановлений договором позики строк відповідач борг позивачці не повернув.
Дані правовідносини регулюються положеннями частини 2 статті 1047 Цивільного кодексу України, за якою законодавець передбачає порядок посвідчення передання позичальнику позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей розпискою або іншим підтверджуючим документом.
Крім того, відповідно до положень статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
У відповідності до положень статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Керуючись положеннями статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає їх належними та достатніми для вирішення справи по суті, та такими, що відповідають вимогам статей 59-60 ЦПК України, згідно яких належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
У зв'язку із наведеним суд вважає, що в діях громадянина ОСОБА_2 наявні умисні дії, які порушуються право приватної власності позивачки, у зв'язку із чим це право ОСОБА_1 підлягає захисту, а позов - задоволенню.
Відповідно до положень ст.ст. 10,11,58,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які брали участь у розгляді справи, кожна із яких зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Враховуючи наведене та зважаючи на обставини справи, ті докази, які були здобуті судом в ході розгляду справи, суд приходить до висновку, що позов гр-ки ОСОБА_1 є підставним та обґрунтованим, а тому підлягає до задоволення. На допиті свідків, які були заявлені у позовній заяві, позивач V заяві про розгляд справи у її відсутності не настоював.
Керуючись ст.ст.10, 58, 60, 83, 88, 209, 212, 213, 224-226 ЦПК України, ст.15, ст.16 ч.1, ч.2 п.1, 3-4, ст.526 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржено в загальному порядку.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя: О.Б. Бліщ