Апеляційний суд Житомирської області
РІШЕННЯ

Іменем України

0б вересня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області

в складі: головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Жигановської О.С., Котік Т.С.

за участю секретаря Порохня М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Червоноармійському районі, Державного казначейства України про зобов'язання вчинити певні дії

за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в

Червоноармійському районі Житомирської області

на постанову Червоноармійського районного суду Житомирської області від 20 липня 2009 року, -

встановила:

У березні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила поновити строк звернення до суду та зобов'язати управління ПФУ в Червоноармійському районі нарахувати і виплатити державну соціальну допомогу в сумі 3891 грн. 90 коп. за період з 2006 року по 2008 рік. Зазначила, що відповідно до ст. б Закону України "Про соціальний захист дітей війни", вона має право на отримання підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Однак, виплати їй проводяться у меншому розмірі, що не відповідає Конституції України. За таких обставин, просила позов задовольнити.

Постановою Червоноармійського районного суду від 20 липня 2009 року позов задоволено частково, поновлено строк звернення до суду. Зобов'язано управління ПФУ в Червоноармійському районі провести нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної надбавки до пенсії, відповідно до ст. б Закону України "Про соціальний захист дітей війни", за період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року. Зобов'язано ОСОБА_2 казначейство України виділити та перерахувати необхідні кошти управлінню ПФУ в Червоноармійському районі для проведення виплат ОСОБА_1 Стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державного казначейства України в Житомирській області на користь позивачки 51 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі Управління ПФУ в Червоноармійському районі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову скасувати.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно зі ст. б Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, яка виплачується замість пенсії, підвищуються на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є дитиною війни та відповідно до ст. б Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення до пенсії в розмірі ЗО % від мінімальної пенсії за віком /а.с. 8/. Однак, доплату до пенсії вона отримує у меншому розмірі, ніж визначено Законом /а.с. 22/.

Пунктом 41 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" внесено зміни до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

У відповідності до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10- рп/2008 визнані такими, що не відповідають Конституції України, положення п. 41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 22 травня 2008 року спірні правовідносини регулюються ст. б Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а тому позивач має право на отримання соціальної допомоги у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком.

Вихідним критерієм обрахунку доплати до пенсії дітям війни є мінімальна пенсія за віком, розмір якої, згідно ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Будь-яких інших нормативно-правових актів, які б визначали механізм обрахування мінімальної пенсії за віком або встановлювали її розмір, немає. Тому, положення ч. З ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч. 1 цієї статті тільки стосовно визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не є перешкодою для застосування даної величини для обрахування доплат, передбачених ст. б Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Доводи апелянта щодо правомірності дій у зв'язку з відсутністю джерел фінансування на вказані виплати та необхідність їх встановлення бюджетним законодавством, є безпідставними, оскільки реалізація встановленого законом права не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. При цьому, колегія суддів бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справа "Кечко проти України", "Бурдов проти Росії",

№59498/00, пар. 35, ECHR. 2002-UU (mutatis mutandis), справа YVONNE Van Duyn V. Home Office (Case 41/74 van Duyn V. Home Office ); справа про принцип юридичної визначеності.

Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2007 року № 1261 та з урахуванням Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління ПФУ від 30.04.2002 року № 8-2 /з відповідними змінами/, управління Пенсійного фонду в районах, містах, районах у містах забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, безпосередньо призначає /здійснює

перерахунок і виплачує пенсії та інші виплати згідно чинного законодавства. Тому, відповідачем у справах щодо здійснення перерахунку соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, за відповідними позовами є управління Пенсійного фонду України.

З огляду на викладене, залучення до участі у таких справах як другого відповідача ОСОБА_2 в особі органів Державного казначейства України, або Кабінету Міністрів України та зобов'язання їх вчинити певні /перерахувати кошти для виплати конкретній особі/ є помилковим та не відповідає вимогам діючого законодавства України.

За таких обставин, є безпідставним задоволення позову в частині зобов'язання Державного казначейства України перерахувати кошти управлінню ПФУ в Червоноармійському районі для проведення виплат позивачці.

Статтею 99 КАС України передбачено, що адміністративний позов про захист прав, свобод та інтересів особи може бути подано в межах річного строку звернення до адміністративного суду.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови в задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку позивачка посилається на те, що вона дізналась про порушення своїх прав тільки у листопаді 2008 року, після висвітлення у засобах масової інформації відомостей про прийняття Конституційним Судом України рішення від 09.07.2007 року.

Колегія суддів приходить до висновку, що вказана причина не є поважною. Позивачка щомісяця отримувала державну соціальну допомогу, відповідно до ст. б Закону України "Про соціальний захист дітей війни", а тому мала можливість своєчасно дізнатися про порушення своїх прав і звернутися до суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для поновлення пропущеного.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині поновлення строку звернення до суду та задоволення вимог про зобов'язання Державного казначейства вчинити певні дії.

Керуючись ст. ст. 303, 304-1, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного Фонду України в Червоноармійському районі задовольнити частково.

Постанову Червоноармійського районного суду Житомирської області від 20 липня 2009 року скасувати в частині задоволення вимог про поновлення строку та зобов'язання Державного казначейства вчинити певні дії.

Ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні вимог про поновлення строку, про зобов'язання Державного казначейства України виділити та перерахувати необхідні кошти управлінню ПФУ в Червоноармійському районі для здійснення виплат.

В решті постанову залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: