Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2010 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Чередниченко В.Є., при секретарі Штонді О.О.,за участю: представника позивача - ОСОБА_1, відповідача: ОСОБА_2 0.0., представника відповідача - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом посилаючись на те, що 01 лютого 2009 року на вул. Карла Маркса в м. Павлоград відповідач керуючи автомобілем НОМЕР_1 здійснив зіткнення з автомобілем Шеврове д/н АЄ 4027 СІ власником якого є позивач. Внаслідок зіткнення автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень. Згідно постанови суду від 26 лютого 2009 року винним у скоєні ДТП було визнано відповідача. Відповідно до експертного авто-товарознавчого дослідження від 27 лютого 2009 року вартість матеріальної шкоди завданої позивачу складає : 9445,39 грн., послуги складання експертного авто-товарознавчого дослідження - 500 грн. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (ДТП) позивачу також було завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 2000 грн.

У зв'язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування : матеріальної шкоди 9445,39 грн.; моральної шкоди : 2000 грн., за проведення авто-товарознавчого дослідження - 500 грн.; та судові витрати по справі.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що вина відповідача у скоєні ДТП встановлена рішенням суду. Розмір матеріальної шкоди встановлено спеціалістом автотовароведом. Моральна шкода полягає в тому, що внаслідок пошкодження автомобілю позивач зазнав певних незручностей, оскільки на всіх постах ДАЇ його автомобіль, у зв'язку з наявністю на ньому пошкоджень, зупиняли.

У судовому засіданні відповідач позов не визнав, оскільки вважає, що у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди винний позивач. Представник відповідача суду пояснив, що має сумніви, щодо невинності позивача у ДТП, позивачем не надано суду доказів завдання йому моральної шкоди, витрати на позивача на проведення авто-товарознавчого дослідження не є судовими витратами.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм цивільні правовідносини.

01 лютого 2009 року о 14 годині 15 хвилин на вул. Карла Маркса, м. Павлограда, відповідач, керуючи автомобілем НОМЕР_2 (а.с.31,32), під час руху по вул. Карла Маркса в м. Павлоград, не переконався в безпеці руху, порушив п.10.1 Правил дорожнього руху України та здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, який належить позивачу на праві приватної власності (а.с.25). Внаслідок зіткнення автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень (а.с.36), зазначені обставини підтверджуються постановою Павлоградського міськрайонного суду від 26 лютого 2009 року, згідно якої ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КУоАП (а.с.20).

Згідно висновку експерта авто-товарознавця від 14 липня 2010 року (а.с.42-55) вартість матеріального збитку заподіяна власнику автомобіля НОМЕР_4, в результаті пошкодження при ДТП, складає - 8160,07 грн. Зазначений висновок експерта сторонами не оспорювався.

У відповідності до 4.2 ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до п.1 ч.І ст.1188 ЦК України, шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Суд вважає необгрунтованими заперечення відповідача та його представника, щодо наявності вини позивача у ДТП, оскільки будь-яких пояснень щодо того які дії позивача відповідач вважає протиправними та будь-яких доказів протиправності його дій відповідач суду не надав. Крім того відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, а згідно постанови Павлоградського міськрайонного суду від 26 лютого 2009 року, саме відповідача було визнано винним у скоєні ДТП що сталося 01 лютого 2009 року.

Суд вважає, що позивач не виконав вимоги ст.60 ЦПК України, відповідно до якої „кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень" та не надав суду доказів, що підтверджують обставини завдання позивачу моральної шкоди.

Крім того, не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо відшкодування витрат по оплаті послуг спеціаліста автотоварознавця в сумі 500 грн. (а.с.24) оскільки ці витрати позивача відповідно до ст.79 ЦПК України, не є судовими витратами.

Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає що позов підлягає частковому задоволенні.

У відповідності до п.З ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.10,11,209,212,214-215,218 ЦПК України.

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 8106 (вісім тисяч сто шість) грн. 07 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору - 81 (вісімдесят одну) грн. 06 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду судової справи - 84 (вісімдесят чотири) грн. 99 коп.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд шляхом подачі в 10- денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: В.Є. Чередниченко