Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 2-1240/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2010 року Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Шевченко І.І.

при секретарі Балакіній С.В.

розглянувши у відкритому судому засіданні в залі суду м. Кагарлик справу за позовом ОСОБА_1 до Кагарлицької міської ради Київської області, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про скасування рішення про зняття з квартирного обліку, -

встановив:

позивач просить суд визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Кагарлицької міської ради №231 від 02.12.2009 р. «Про зняття громадян міста з квартирного обліку» в частині зняття з квартирного обліку ОСОБА_1, зобов'язати виконавчий комітет Кагарлицьку міську поновити ОСОБА_1 на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов під номером 8, посилаючись на те, що ОСОБА_1 разом із своєю сім'єю у складі 3 осіб, дружини та дитини ОСОБА_3 проживають у квартирі №1 житлового будинку №13 по вул. Будівельників в м. Кагарлик Київської області.

Згідно п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 34 Житлового кодексу Української РСР потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни: 1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою

професійних спілок; 2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам.

В квітні 1990 року ОСОБА_1 був взятий на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов та внесений до загальної черги. Рішенням виконавчого комітету Кагарлицької міської ради №69 від 15.08.1990 р. ОСОБА_1 був переведений із загальної черги на першочерговий квартоблік, оскільки відповідно до акту обстеження житлових умов житловий будинок, в якому проживають ОСОБА_1 і його сім'я, зношений на 70 відсотків.

Станом на 05.11.2009 р. ОСОБА_1 перебував у черзі на забезпечення житлом у першочерговому порядку за №8, що підтверджується листом Кагарлицької міської ради №186/02-!8 від 17.02.2010 р.

Рішенням виконавчого комітету Кагарлицької міської ради №237 від 02.12.2009 р. дружині ОСОБА_1 ОСОБА_2 було надано дозвіл на оформлення права власності на квартиру в АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету Кагарлицької міської ради №231 від 02.12.2009 р. ОСОБА_4 було знято з квартирного обліку як такого, що поліпшили свої житлові умови.

Після прийняття вищезазначеного рішення ОСОБА_1 та його сім'я були зняті з першочергового обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Однак, зняття ОСОБА_1 та його сім'я є незаконним та порушує їх право на поліпшення житлових умов виходячи з наступного.

Рішення виконавчого комітету Кагарлицької міської ради №231 від 02.12.2009 р. суперечить нормам діючого житлового законодавства.

Житловим кодексом України передбачені чіткі підстави для зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов.

Зокрема згідно ч. 2 ст. 40 Житлового кодексу Української РСР громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках:

1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення;

1-1) одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або : органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у встановленому порядку;

2) виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту;

3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР,

ним Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР;

4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання;

5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік.

Як зазначалось вище ОСОБА_1 був знятий з квартирного обліку, у зв'язку з тим, що були поліпшенні житлові умови його сім'ї.

Тобто виходячи з ч. 2 ст. 40 Житлового кодексу Української РСР та рішення виконавчого комітету Кагарлицької міської ради №231 від 02.12.2009 р. до зняття з квартобліку ОСОБА_1 повинен був поліпшити свої житлові умови.

Однак, на момент прийняття рішення про зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку ніякого поліпшення житлових умов ОСОБА_1 не було, оскільки спочатку було прийнято рішення №231 про зняття ОСОБА_1 з квартобліку, а лише потім було прийнято рішення №237 про надання дружині ОСОБА_1 ОСОБА_2 дозволу на оформлення права власності на квартиру, яким начебто було поліпшено житлові умови сім'ї ОСОБА_1

Тобто, рішення про зняття ОСОБА_1 було прийнято ще до того як було прийнято рішення про начебто поліпшення його житлових умов.

Також, згідно довідки Кагарлицького БТІ №02-06/124 від 09.02.2010 р. за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 станом на 09.02.2010 р. нерухомого майна не зареєстровано, що ще раз підтверджує відсутність факту забезпечення ОСОБА_1 житлом, тобто поліпшення його житлових умов.

Отже, рішення виконавчого комітету Кагарлицької міської ради №231 від 02.12.2009 р. суперечить ч. 2 ст. 40 Житлового кодексу Української РСР.

Крім цього, необхідно зазначити, що житловий будинок, на який ОСОБА_2 було надано дозвіл на оформлення права власності не відповідає технічним та санітарним вимогам, оскільки ще в 1990 році після обстеження житлових умов Кагарлицькою міською радою було встановлено, що знос будинку більше 70 відсотків. Протягом майже 20 років стан житлового будинку значно погіршився та знос будинку збільшився, що створює несприятливі умови для проживання у цьому будинку ОСОБА_1 та його сім'ю.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 34 Житлового кодексу Української РСР потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам.

Згідно ч. 1 ст. 34 Житлового кодексу Української РСР жиле приміщення, що надається громадянам для проживання, має бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного п>икту, відповідати встановленим санітарним і технічних вимогам.

Виходячи з вищезазначної норми ст. ст. 34, 50 Житлового кодексу Української РСР, навіть після надання ОСОБА_2 дозволу на оформлення права власності, ОСОБА_1 та його сім'я не могли бути зняті з квартирного обліку, оскільки будинок на який оформляється право власності не відповідає санітарним і технічним вимогам.

Згідно ч. 1 ст. 40 Житлового кодексу Української РСР громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другої цієї статті.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 40 Житлового кодексу Української РСР Громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення.

Згідно ч. 5 ст. 40 Житлового кодексу Української РСР про зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов громадяни повідомляються у письмовій формі з зазначенням підстав зняття з обліку.

Враховуючи те. що підстав для зняття ОСОБА_1 та його сім'ї з першочергового квартобліку не було, рішення виконавчого комітету Кагарлицької міської ради по зняттю ОСОБА_1 з квартобліку є безпідставним та порушує його права на отримання житла.

Частина 2 ст. 48 Житлового кодексу Української РСР передбачає, що при передачі громадянам житла, яке перебуває у їх приватній власності, органу, який здійснює поліпшення житлових умов, вони мають право на одержання житла у межах встановленої норми жилої площі.

При цьому норма жилої площі визначається ст. 47 Житлового кодексу Української РСР, згідно якої вона встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу.

Відповідно до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2 житлова площа квартири становить 23,2 кв. м., а загальна 41,6 кв. м.

Відповідно до довідки Кагарлицької міської ради №409 від 09.10.2009 р. в квартирі АДРЕСА_3 проживають та зареєстровані 3 чоловіка: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Якщо виходи із норми житлової площі, передбаченої ст. 47 Житлового кодексу Української РСР, то надане Кагарлицькою міською радою житло не відповідає мінімальній нормі на сім'ю ОСОБА_1С, оскільки мінімальна норма житлової площі на трьох чоловік має становити 40,95 кв. м.

Отже, надання дружині ОСОБА_1С ОСОБА_2 було надано дозвіл на оформлення права власності на квартиру в АДРЕСА_1 не може вважатись поліпшення житлових умов сім'ї ОСОБА_1С

Позивач свої позовні вимоги підтримав.

Представники відповідача позовні вимоги позивача не визнали та просили суд у їх задоволенні відмовити мотивуючи це наступним. Рішення виконавчого комітету Кагарлицької міської ради Київської області про зняття з обліку позивача є законним, оскільки дружині позивача передано у приватну власність квартиру, тобто сімя ОСОБА_1, до складу якого входить і позивач, забезпечена житлом, а тому підстав для поновлення у квартирному обліку позивача не має.

Третя особа ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала а просила суд їх задовольнити, оскільки її ввели в оману, коли зобовязали її написати заяву про приватизацію квартири, а тому вона відмовляється від даної квартири, а тому хоче, щоб її чоловіка поновили на квартирному обліку.

Третя особа: ОСОБА_3 в судове засідання не зявився та подав до суду заяву, в якій позовні вимоги позивача він підтримав та вважає, він відмовлявся від одержання квартири, на яку його сімя має права, оскільки вони живуть у бараці, у якому не можливо жити.

Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог позивачу необхідно відмовити.

В судовому засіданні суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач - ОСОБА_1 проживає разом із сімєю, до складу якої входить ОСОБА_2 та повнолітній син ОСОБА_3, у квартирі АДРЕСА_4, що в м. Кагарлик Київської області.

Позивач ОСОБА_1 перебував на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов та був внесений до загальної черги з квітня 1990 року. Рішенням виконавчого комітету Кагарлицької міської ради Київської області № 69 від 15.08.1990 року позивач ОСОБА_1 був переведений із загальної черги на першочерговий кварт облік , оскільки відповідно до акту обстеження житлових умов житловий будинок, в якому проживає сімя ОСОБА_5 є зношений на 70 відсотків.

Рішення виконавчого комітету Кагарлицької міської ради Київської області № 231 від 02.12.2009 року позивача було знято з обліку як такого, що поліпшив свої житлові умови. З даним рішенням позивач не згідний, то звернувся до суду.

Проте, позовні вимоги позивача ОСОБА_1 не підлягають до задоволення з наступним підстав.

Рішенням Кагарлицької міської ради № 237 від 02.12.2009 року по заяві ОСОБА_2, було надано дозвіл на оформлення права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5, що підтверджується копією рішення виконавчого комітету Кагарлицької міської ради № 237 від 02.12.2009 року.

Дане рішення було прийнято на підставі свідоцтва № 10000781 про відповідність збудованого обєкта відповідній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, згідно якого було зроблено висновок щодо готовності даного обєкту до експлуатації, та підтверджено актом готовності обєкта до експлуатації.

Свідок ОСОБА_6 підтвердив, що акт про готовність обєкта до експлуатації підписаний всіма учасника, а тому Кагарлицька міська рада прийняла правильне рішення щодо надання дозволу на приватизацію даної кварттири.

Норма жилої площі в Україні (без урахування підсобних приміщень: кухні, коридору, кладовки тощо) встановлена у розмірі 13,65 кв. м. жилої площі на одну особу. Відповідно до ч. 1 ст. 48 ЖК жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України.

Це положення отримало своє закріплення у п. 53 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою ради Міністрів РСР і Укрпрофради від 11 грудня 64 р. № 470, в якому передбачено, що жиле приміщення надається громадянам у межах 13,65 кв. м жилої площі на одну :с// але не менше рівня середньої забезпеченості громадян лою площею у даному населеному пункті. Цей рівень визнається і періодично переглядається виконавчими органами відвідних рад (обласною державною адміністрацією) разом з рами профспілок виходячи з даних статистичної звітності.

Тобто, з матеріалів справи вбачається, позивач та члени його сімї мають квартиру, за адресою: АДРЕСА_5, площа якою складається з 23,2 кв.м.

До складу даної сімї позивача не може входити його повнолітній син, оскільки він сам має право стати на чергу на отримання житла.

Дружина позивача має право відмовитися від права власності на дану квартиру, про що вона заявляла в судовому засідання. Однак, крім того, що вона говорила, ніяких дій нею не було зроблено. Тобто, вона має право відмовитися від права власності на житло, при цьому подавши відповідну заяву до БТІ.

Тому на даний час відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача, а тому суд у їх задоволенні відмовляє.

На підставі вище викладеного та керуючись Конституцією України, Житловим кодексом України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування законодавства, що регулює право приватної власності на жилий будинок», постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», ст.ст. 10, 60, 81, 88, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України суд,

вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Кагарлицької міської ради Київської області, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про скасування рішення про зняття з квартирного обліку відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд Київської області протягом десяти днів з дня проголошення, а особами , які брали участь у справі і не були присутніми в судовому засіданні протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя І.І. Шевченко