АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-4710/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Дерев'янко О.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2010 року колегія суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду

Дніпропетровської області в складі :

головуючого - Деревянка О.Г.,

суддів - Осіяна О.М., Каратаєвої Л.О.

при секретарі - Грало О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу

по апеляційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 березня

2010 року

за позовом ОСОБА_4 яка діє також в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5

Олегівни до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про вселення, визнання порядку

користування житловим приміщенням, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_2

ОСОБА_6 треті особи: служба громадянства реєстрації та міграції фізичних осіб

Новомосковського МВ ГУМВС України у Дніпропетровської області, орган опіки та піклування

виконавчого комітету Новомосковської міської ради, про захист прав власника шляхом зняття з

реєстрації:-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2008 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до відповідачів, та згідно

уточнених позовних вимог зазначила про те, що з 1990 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 Від

шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_7, 08.08Л995 року народження. Зі згоди власника

будинку - ОСОБА_2, вона проживала та була зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1 по вул.. Київській в

м. Новомосковську Дніпропетровської області, в якому також проживала дочка.

05 серпня 2003 року шлюб між нею та ОСОБА_3 був розірваний.

Оскільки у серпні 2003 році відповідачі не впустили їх з дочкою до будинку, чим порушують їх права, позивачка просила суд вселити її з дочкою у будинок, встановити порядок користування житловим приміщення, виділивши їм з дочкою кімнату 1-5 площею 9,7 кв.м. і кімнату 1-8 площею 10,5 кв.м. в будинку № 55 по вул.. Київській в м. Новомосковську Дніпропетровської області, визначити порядок користування загальними приміщеннями.

Відповідачі звернулись до суду із зустрічним позовом, в якому зазначили про те, що ОСОБА_4 на підставі ч. 2 ст. 405 ІДК України втратила право користування житловим приміщенням в будинку № 55 по вул.. Київській в м. Новомосковську Дніпропетровської області, тому просили задовольнити їх позов, захистити право власності знявши відповідачку з реєстрації.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково. ОСОБА_4 разом з дочкою ОСОБА_5 вселена в будинок № 55 по вул.. Київській в м. Новомосковську Дніпропетровської області, в задоволені іншої частини позовних вимог позивачці відмовлено. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3 вказують на те, що рішення підлягає скасуванню у звязку з порушенням норм матеріального права, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, тому просить суд постановити нове рішення, яким повністю задовольнити їх позовні вимоги.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Із матеріалів справи вбачається, що будинок № 55 по вул. Київській м. Новомосковську на підставі свідоцтва про право на спадщину від 22.091992 року належить ОСОБА_2, (а.с.10,22)

З 20.10.1990 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі, (а.с.6) Рішенням Новомосковського міського суду від 05 серпня 2003 року шлюб розірвано, (а.с.9) Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину - дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, (а.с.7)

Згідно довідки паспортного відділення Новомосковського МВ ГУМВС ОСОБА_4

^ прописана в буд. 55 по вул.. Київська м. Новомосковська 13.11.1998 року, (а.с.122)

Після розірвання шлюбу між подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також між ОСОБА_4 та власником будинку ОСОБА_2 почались відбуватися сварки, побитгя, у звязку з чим ОСОБА_4 неодноразово у 2003 році зверталась до міліції із заявами про побитгя. (а.с.107) Зазначені обставини також підтверджуються Актами судово-медичних досліджень ОСОБА_4 № 20 від 08.01.2003 року, виписним епікризом, (а.с.103-105)

Частково задовольняючі позовні вимоги ОСОБА_4 щодо вселення, а фактично усунення перешкод у користуванні будинком, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що позивачка повинна бути вселена у будинок, оскільки відповідачами чинились перешкоди у користуванні будинком, і ці перешкоди позбавили ОСОБА_4 користуватися будинком поза її волі.

Як члени сімї власника будинку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_3, а тому вони у встановленому законом порядку набули право користування ним.

Припинення сімейних відносин з членом сімї власника будинку не позбавляє колишніх членів його сімї права користуватися займаним приміщенням.

Судом першої інстанції обґрунтовано зазначено в рішенні про те, що на підставі ст.. 156 ЖК України члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

До членів сімї власника будинку належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 ЖК України, тобто дружина власника квартири, їхні діти і батьки, а також інші особи.

Особа, яка вселилася в будинок як член сімї власника цього будинку, не може бути позбавлена права на користування цим житлом після припинення сімейних відносин з власником будинку на підставі правових норм, якими регулюється право власності.

Відповідачі являються колишніми членами сімї власника будинку і тому могли бути виселені лише на підставі ст..ст. 9, 157 ЖК України у випадках, передбачених ч. 1 ст. 116 ЖК України, чи в інших випадках, передбачених чинним законодавством, а саме ч.2 ст.. 405 ЦК України.

Оскільки в ході розгляду справи не встановлено обставин, які б підтверджували те , що ОСОБА_4 не користується житлом без поважної причини, втратила інтерес до житла, тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову щодо зняття відповідачки з реєстрації.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що рішення суду, яким відповідачам відмовлено у знятті відповідачки з реєстрації з будинку є обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам закону, тому підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Не суперечить також вимогам закону рішення суду в частині відмови ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог щодо визначення порядку користуванням житловим приміщенням, тому рішення суду в цій частині є правильним.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду по їх оцінці, тому є необгрунтованими і не можуть служити підставою для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст.218, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набуває законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двох місяців.

Головуючий

Судді