Київський районний суд м. Одеси
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2-1286/10

9 грудня 2010 року

Київський районний суд м.Одеси

У складі головуючого судді Калашнікової О.І.

При секретарі Міщанчук О.Ф.

За участю адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2

Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_3 і ОСОБА_4 до ОСОБА_5 - законний представник ОСОБА_6, третя особа з боку

відповідача Київська рай адміністрація Одеської міськради про встановлення факту, що має

юридичне значення, зміну черговості на прийняття спадщини, визнання недійсним свідоцтва про

право на спадщину і визнання права власності на спадкове майно,

Встановив:

Подружжя ОСОБА_4 звернулось до суду з вимогами ухвалити рішення, яким встановити факт, що має юридичне значення: вони - позивачі- з 2001 року проживали однією сім»єю з ОСОБА_8 і ОСОБА_9; змінити черговість прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 і ОСОБА_9 і визнати, що ОСОБА_4 і ОСОБА_3 спадкоємці 4 черги мають право на спадкування майна після смерті ОСОБА_8 і ОСОБА_9 нарівні зі спадкоємцем 2-ї черги - ОСОБА_5, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 16 грудня 2008 року на ім.»я ОСОБА_5, визнати за позивачами право власності на спадкове майно - за кожним на 16/27 часток квартири АДРЕСА_1. У судовому засіданні позивачі підтримали свої вимоги у повному обсязі.

ОСОБА_6, яка діє в інтересах і від імені неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з позовом ОСОБА_3 не погодилась.

Представник Київської рай адміністрації позов ОСОБА_3 не визнав.

Суд вислухав сторони, їх представників, свідків, вивчив матеріали по справі і встановив наступне:

На підставі свідоцтва про право власності на житло від 10 березня 1999 року квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної власності у рівних частках ОСОБА_8, ОСОБА_9 і ОСОБА_10. Після смерті ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 року відкрилась спадщина на 1/3 частину вищезазначеної квартири. Спадкоємці першої черги - батьки та неповнолітній син отримали спадщину: ОСОБА_8 і ОСОБА_9 свідоцтво про право на спадщину за законом отримали 13.10.2004 року-кожен на 1/9 частину квартири. Після смерті ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 року відкрилась спадщина на 4/9 частки квартири (1/3+1/9). Спадкоємцями за законом до цього майна є дружина померлого ОСОБА_9 і онук ОСОБА_5 у рівних частках. 16 грудня 2008 року ОСОБА_5 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку майна ОСОБА_8 Дружина ОСОБА_9 заяву про прийняття спадщини надала до нотаріальної контори ,але свідоцтво про право на спадщину не отримала у зв»язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_5 Після смерті ОСОБА_9 відкрилась спадщина на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 (4/9+4/18).

Позивачі стверджують, що з 2001 року вони проживали однією сім»єю з своїми родичами ОСОБА_9 у квартирі АДРЕСА_2. ОСОБА_10 у 2001 році був визнаний інвалідом 1-ї групи і за станом здоров»я потребував сторонньої допомоги (28.03.2003 року був повторний медогляд і комісія знову визнала його інвалідом 1 -ї групи); ОСОБА_8 був визнаний інвалідом 1-ї групи безстроково ще у 1999 році і теж за станом здоров»я потребував сторонньої допомоги, а з 2007 року після тяжкої травми майже не ходив, ОСОБА_9 страждала на тяжкі хвороби, останні роки не виходила з квартири і також потребувала сторонньої допомоги. Позивачі стверджують, що протягом багатьох років вони мали добрі родинні стосунки з ОСОБА_9. а з 2001 року стали спільно проживати за ініціативою самих ОСОБА_9. ОСОБА_4 не працювала, а забезпечувала у сім»ї увесь побут (прибирала, готувала, прала, доглядала). Сім»я існувала на заробіток ОСОБА_3 і пенсії ОСОБА_8 і ОСОБА_9 Позивачі стверджують, що опікувались, матеріально забезпечували, та надавали іншу допомогу ОСОБА_8 і ОСОБА_9 до дня їх смерті, що вони - позивачі - приймали участь у похованні сина ОСОБА_9 у 2004 році, а похованням ОСОБА_8 у 2008 році і ОСОБА_9 у 2009 році позивачі займались самі.

На обгрунтування своїх вимог ОСОБА_3 посилались на такі доводи і докази: свідоцтво про право власності на житло від 10 березня 1999 року, свідоцтво про смерть ОСОБА_10, свідоцтво про смерть ОСОБА_8, свідоцтво про смерть ОСОБА_9, свідоцтво про право на спадщину за законом від 13.10.2004 року, свідоцтво про право на спадщину за законом від 16.12.2008 року, медичні документи про стан здоров»я ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_9, документи, що підтверджують витрати позивачів на поховання ОСОБА_8 і ОСОБА_9, довідку з місця реєстрації, довідку з КП «ОМБТІ і РОН» яка свідчить про відсутність у ОСОБА_3 на праві власності нерухомості, довідки з УПФ України в Київському районі м.Одеси про розмір пенсій ОСОБА_8 і ОСОБА_9, документи з територіального центру соціального обслуговування пенсіонерів Київського району, де ОСОБА_8 і ОСОБА_9 перебували на обліку з 2004 року, пояснення свідків ОСОБА_11, лікаря ОСОБА_12, сусідки ОСОБА_9 - ОСОБА_13, ОСОБА_14- сестри ОСОБА_9, соціального працівника ОСОБА_15 Позивачі також надали зошит, в якому розписані витрати на побутові потреби сім»ї, починаючи з грудня місяця 2002 року. Як пояснила ОСОБА_4, ОСОБА_9 раніше записувала витрати на утримання сім»ї сама, а з 2002 року їй було важко писати, тому вона заставила це робити позивачку. Крім того, позивачка пояснила, що ОСОБА_9 контролювала ці витрати, робила зауваження, якщо вважала, що якісь харчі або речі можна було придбати дешевше. ОСОБА_3 забезпечував транспортні потреби усіх членів сім»ї, виконував в домі роботи, які потребували його сили, навиків та уміння.

Відповідачка - колишня невістка ОСОБА_9, виступає в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_16, який є сином ОСОБА_10 і онуком ОСОБА_8 і ОСОБА_9 ОСОБА_6, не визнаючи позов ОСОБА_3, стверджувала, що позивачі не проживали однією сім»єю з ОСОБА_9, що спадкодавці були людьми похилого віку, але самі себе обходили і не потребували сторонньої допомоги. Крім того, ОСОБА_9 перебували на обліку в центрі соціального обслуговування пенсіонерів і соціальні працівники надавали допомогу ОСОБА_9. Разом з тим ОСОБА_6 підтвердила, що ОСОБА_3 і ОСОБА_9 є родичами (ОСОБА_3 є племінником ОСОБА_8.), що ОСОБА_3 допомагали ОСОБА_8 у вирішенні різних побутових питань, надавали допомогу у похованні їх сина, що позивачі займалися похованням як ОСОБА_8 так і ОСОБА_9, що сама відповідачка ні ОСОБА_8 ні ОСОБА_9 не доглядала. Свідки з боку відповідачки також підтвердили родинні стосунки між ОСОБА_9 і ОСОБА_4. Суд ставиться критично до пояснень свідків з боку відповідачки - сестер та невістки ОСОБА_3, які стверджували, що ОСОБА_3 не проживали з ОСОБА_9 і не доглядали їх, тому як свідки не проживають в ІНФОРМАЦІЯ_2, відвідували ОСОБА_9 по один-два рази на рік (свідок ОСОБА_17 ніколи в квартирі ОСОБА_9 не була). Разом з тим, свідок ОСОБА_18 підтвердили, що похованням ОСОБА_8 займалась ОСОБА_4, свідок ОСОБА_19 підтвердила, що за період з 2001 року в квартирі ОСОБА_8 з»явились нові меблі, холодильник, телевізор, нові вхідні двері.

При вищенаведених обставинах суд вважає позовні вимоги ОСОБА_4 підлягаючими задоволенню з таких підстав:

Надані докази з боку позивачів безперечно підтверджують факт проживання однією сім»єю ОСОБА_4 з ОСОБА_8 протягом тривалого часу - більше п»яти років. Суд вважає доведених!, що ініціатива проживати однією сім»єю виходила від ОСОБА_8, коли у 2001 році дві тяжкохворі людини похилого віку замість отримання допомоги від сина повинні були піклуватися про нього - інваліда першої групи. Надані медичні документи і пояснення свідків (лікаря, сусідів, соціального працівника) підтверджують, що ОСОБА_8 самі за станом здоров»я потребували постійної сторонньої допомоги. Як пояснила свідок ОСОБА_15 - працівник тер- центру соціального обслуговування пенсіонерів Київського району м.Одеси, у 2004 році вона прийшла до квартири ОСОБА_8 і ОСОБА_9 (їх було поставлено на облік у 2004 році), де крім ОСОБА_9 проживали ОСОБА_4. Оскільки і ОСОБА_8 і ОСОБА_9 були тяжкохворими людьми (ОСОБА_8 з 2007 року був лежачий хворий), ОСОБА_4 виконували повний догляд за ними, а вона - як соціальний працівник, допомагала ОСОБА_4, коли та не встигала: свідок займалась питанням встановлення в квартирі водомірів, приносили пайки, на прохання ОСОБА_4 інколи купували ліки. Свідок ОСОБА_12 - дільничний лікар, відвідувала ОСОБА_8 і ОСОБА_9 на дому з 2000 року, свідчить, що з 2000 року її в квартирі завжди зустрічала ОСОБА_4, яка забезпечувала належний побут двом старим і тяжкохворим людям. Лікар пояснила, що останні два роки свого життя і ОСОБА_8 і ОСОБА_9 за станом здоров»я не могли себе обійти. Роздруківка телефонних розмов ОСОБА_4 і ОСОБА_6 свідчить, що відповідачка до звернення ОСОБА_4 до суду з цим позовом, визнавала факт опікування з боку ОСОБА_4 ОСОБА_9.

Ст.З СК України визначає, що сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права та обов»язки. За Сімейним Кодексом України сім»я може виникнути не тільки з підстав шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а із інших підстав, які не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Сім»я це не просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати і жити у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. У даному випадку ОСОБА_4 не залишили без уваги і допомоги (не тільки матеріальної, але й духовної) родичів, які через похилий вік і тяжку хворобу перебували у тяжкому стані (особливо останні роки свого життя).

Ст.1264 ЦК України передбачає, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім»єю не менше,як п»ять років до часу відкриття спадщини. Суд вважає доведеним факт проживання ОСОБА_4 з ОСОБА_8 і ОСОБА_9 однією сім»єю більше п»яти років до дня відкриття спадщини. Відповідно до ч.2ст.1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкодавцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік. тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Керуючись зазначеною нормою Закону,суд визнає право ОСОБА_20 і ОСОБА_3 на спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_8 нарівні з спадкоємцями першої черги ОСОБА_9 і ОСОБА_5, і після смерті ОСОБА_9 нарівні з спадкоємцем ОСОБА_5 Тому свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 16 грудня 2008 року на ім.»я ОСОБА_5 на 1/2 частину від 4/9 частин квартири АДРЕСА_1 є недійсним. Таким чином, ОСОБА_4 спадкує 8/27 часток квартири, ОСОБА_3 спадкує 8/27 часток квартири, ОСОБА_5 (який є власником 1/9 частини квартири) спадкує 11/27 часток квартири після смерті діда і баби.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами ст.ст.1216-1218.1220- 1223,1258-1259, 1261,1264,1268,1269 ЦК України.

Керуючись ст.213,214,215 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_3 і ОСОБА_4 задовольнити .

Змінити черговість прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 і ОСОБА_9 і визнати право на спадщину за законом ОСОБА_3 і ОСОБА_21 нарівні з спадкоємцем ОСОБА_5.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Третьою Державною нотаріальною конторою 16 грудня 2008 року на ім.»я ОСОБА_5, зареєстроване в реєстрі за №3-4346.

Визнати за ОСОБА_3 і ОСОБА_4 право власності у рівних частках на 16/27 частин квартири АДРЕСА_1, як на спадщину за законом після смерті ОСОБА_9 і ОСОБА_8.

Скасувати ухвалу Київського райсуду м.Одеси від 16 червня 2009 року про арешт квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний №8820317, контрольна сума 6123Е65В11).

Копію рішення для виконання в частині скасування заходів забезпечення позову направити до Третьої Державної нотконтори м.Одеси для виконання.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси протягом 10 днів з дня його оголошення.

Суддя