Сокальський районний суд Львівської області
Справа № 2-39/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2010 р. Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого-судді Адамовича М.Я.,

за участю секретаря Шебец І.С., Панчук І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Сокальської міської ради «Сокальтеплокомуненерго» про відшкодування моральної шкоди в сумі 4500грн.,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд до відповідача з позовом про розірвання договору від 30.10.2001р. №632 про надання населенню послуг з теплопостачання і гарячого водопостачання та відшкодування моральної шкоди в сумі 4500 грн. з наступних підстав.

30.10.2001р. між ним та відповідачем КП "Сокальтеплокомуненерго" укладено договір № 632 на подачу до його квартири в м.Сокалі, по вул.О.Курбаса, буд.З кв.2 централізовано теплопостачання на період опалювального сезону. Договір було укладено на 5р., до 30.10.2006р., а при відсутності за місяць до закінчення терміну дії договору наміру будь-якої сторони внести до нього зміни або доповнення, він автоматично продовжується на наступні 5 років.

22.06.2005р. Виконавчим комітетом Сокальської міської ради йому було видано дозвіл на встановлення індивідуального опалення та відключення його від опалюючих приладів центральної системи опалення відповідача.

29.06.2005р. згідно листа КП "Сокальжитлокомунсервіс" №556 його повідомлено, що ремонтні роботи на трубопроводах водопостачання і теплопостачання в підвальному приміщенні його помешкання проведені 27.06.2005р.

Після закінчення всіх робіт по встановленню у його помешканні індивідуального опалення та відключення його від опалювальних приладів центральної системи опалення відповідача, 04.10.2005р. він звернувся з письмовою заявою до відповідача з пропозицією розірвати договір від 30.10.2001р. № 632 про надання йому послуг з теплопостачання, оскільки потреба по наданню йому таких послуг відповідачем відпала в зв'язку з встановленням індивідуального опалення. Однак, в порушення Закону України "Про звернення громадян", відповіді на заяву про розірвання договору на централізоване теплопостачання від 30.10.2001р. №632 від відповідача ним не отримано.

02.03.2006р. відповідачем на його адресу направлено письмове попередження за № 160 в тому, що станом на 01.03.2006р. за ним перед відповідачем заборгованість з централізованого опалення становить 141грн. 97коп. Вказаним попередженням відповідачем було запропоновано йому в десятиденний термін погасити зазначену заборгованість, в протилежному випадку відповідач повідомив його про звернення до суду з заявою про примусове погашення заборгованості, але до цього часу відповідачем позову в суд не подано, що являється шантажем з боку відповідача.

Починаючи з 08.12.2005р. і закінчуючи червнем 2008р. відповідачем на його адресу направлено 32 рахунків-квитанцій за період з листопада 2005р. по травень 2008р. з вимогами сплатити неіснуючу заборгованість перед відповідачем за послуги з тепло-водопостачання в сумі 141грн. 97коп., які не надаються відповідачем мені з 27.06.2005р.

На думку позивача, вказаними рахунками-квитанціями відповідач його постійно шантажує, що у разі несплати заборгованості відносно нього буде порушено судові справи щодо примусового стягнення заборгованості.

Враховуючи, що з 27.06.2005р., тобто з моменту встановлення

індивідуального опалення у його помешканні, послугами відповідача він не користується і ніякої заборгованості перед відповідачем у нього немає, а тому вважає, що своїми незаконними діями відповідач на протязі більше двох років безпідставно та в грубій формі порушує його цивільні права, своїми незаконними діями, направляючи на його адресу рахунки-квитанції з вимогами погасити неіснуючу заборгованість в сумі 141грн. 97 коп. принижує його честь, гідність та своєю протиправною поведінкою завдає йому та членам сім'ї душевних страждань. Крім цього, позивач вказує на те, що в результаті таких незаконних і протиправних дій з боку відповідача він вимушений неодноразово звертатися за медичною допомогою до лікарів внаслідок погіршення стану свого здоров'я та з приводу цього нести значні додаткові витрати на лікування.

На підставі наведеного позивач просить суд постановити рішення про примусове розірвання вказаного договору в судовому порядку та просить стягнути з відповідача завдану йому моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 4500 гривень.

Під час розгляду справи по суті позивач звернувся з заявою про залишення частини позовних вимог без розгляду на підставі даної заяви, ухвалою суду від 26.04.2010 року провадження по справі в частині позовних вимог про примусове розірвання договору від 30.10.2001 року №632 про надання послуг з теплопостачання та гарячого водопостачання залишено без розгляду.

Представник відповідача в судовому засіданні проти предявленого позову заперечив та подав відповідне письмове заперечення в якому вказав, що відносини між споживачами і виконавцями у наданні послуг з центрального гарячого водопостачання, теплопостачання (центральне опалення) регулювалися Правилами надання населенню послуг з водо-теплопостачання та водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.1997 р. №1497, а з 12.08.2005р. діють Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630, які обов'язкові для виконання всіма споживачами і виконавцями послуг незалежно від форм власності і підпорядкованості.

Пунктом 34 Правил, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.1997р. №1497 було передбачено, що Споживач не має права самовільно, з порушенням проектних рішень переобладнувати і використовувати не за призначенням та псувати санітарно-технічне обладнання житлових будинків і житлових приміщень. На виконання вказаних Правил Виконавчим комітетом Сокальської міської ради рішенням №232 від 19.05.2005р.було затверджено Порядок надання дозволів на влаштування автономного індивідуального опалення в квартирах багатоквартирних житлових будинків. п.Мельничук порушив вказані Правила, а саме:

- Пунктом 2 Правил обумовлено, що споживач зобов'язаний взяти технічні умови від усіх організацій, які експлуатують житловий будинок, в тому числі КП "Сокальтеплокомуненерго" - п.Мельничук Д.М. технічні умови в КП "Сокальжитлокомунсервіс" не отримав;

- Пунктом 7 Правил обумовлено, що "Після закінчення всіх видів робіт по встановленню індивідуального опалення, споживач через КП "Сокальжитлокомунсервіс" викликає робочу комісію по прийняттю в експлуатацію індивідуальної системи опалення"-КП "Сокальжитлокомунсервіс" листом № 843 від 23.09.2008р. повідомив, що за період червня - листопада 2005р. письмових звернень п.Мельничука Д.М. щодо складання акту на прийняття виконаних робіт по відключенню від центрального опалення не зафіксовано, на основі усного звернення 25.11.2005р. і було складено акт, який Позивач надав лише 24.01.2006р.

- Пунктом 25 Правил, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630 обумовлено, що самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється, а відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Відповідно до Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж (централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом Мінбуду України №4 від 22.11.2005р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 9.12.2005р. за №1478/11758 для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг центрального опалення та гарячого водопостачання орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання.

Лише згаданим Порядком визначається процедура відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку (секції, під'їзду) або (його окремих приміщень при відмові споживачів від послуг центрального опалення та гарячого водопостачання.

Жодних порушень законодавства та, зокрема, Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом Мінбуду України КП "Сокальжитлокомунсервіс" не здійснив, а навпаки діяв відповідно до чинного законодавства, адже порушення Порядку призводить до розбалансування централізованих систем опалення будинків та створює ряд проблем у стосунках власників квартир, будинків та місцевих органів влади.

Після складання акту КП "Сокальжитлокомунсервіс" припинило нарахування за послуги теплопостачання, умови договору №632 від 30.10.2001р. переглянуто. Заборгованість у розмірі 141,97грн. виникла за жовтень - листопад 2005р (у жовтні нараховано 37,19грн, в листопаді 104,78грн).

Тому, на думку представника відповідача необгрунтованими є твердження Позивача про завдання йому підприємством моральної шкоди у розмірі 4500 грн. Адже відповідно до ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

На думку представника позивача подана позовна заява не містить ані викладу обставин, ані обгрунтування їх доказами.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи між сторонами 30.10.2001р. було укладено договір №632 про надання послуг з теплопостачання і гарячого водопостачання строком на 5 років, який згодом було автоматично продовжено.

Судом встановлено, що даний договір розірвано 01.12.2005 року на підставі заяви позивача після прийняття акту виконання робіт по відключенню від центрального опалення, який було затверджено КП «Сокальтеплокомуненерго», 01.12.2005 року, що відповідає п.2.6. Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом Мінбуду України №4 від 22.11.2005р.

Згідно пояснень представника відповідача на момент розірвання договору у позивача було нараховано заборгованість за надані послуги у розмірі 141,97 грн. Після розірвання договору з позивачем, КП «Сокальтеплокомуненерго» припинило здійснювати будь-які нарахування Заборгованість яка виникла у позивача складається з нарахувань за жовтень 2005 року - 37,19грн. та за листопад 2005 року - 104,78 грн.

Посилання позивача на те, що індивідуальне опалення ним було встановлено, ще в червні 2005 року підчас чого проведено усі ремонтні роботи на трубопроводах водопостачання і теплопостачання в підвальному приміщенні його помешкання по відєднанню від системи централізованого опалення не мають правового значення по суті заявлених вимог, оскільки позивачу слід було також виконати вимоги закону, щодо порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого Наказом Мінбуду України №4 від 22.11.2005 року. Оскільки лише по закінченню усіх дій передбачених вказаним Порядком, та затвердження Акта про відключення квартири від центрального опалення на черговому засіданні комісії(п. 2.7 Порядку) - сторони переглядають умови договору про надання послуг централізованого теплопостачання.

Акт на прийняття виконаних робіт по відключенню від центрального опалення квартиронаймача ОСОБА_1 від 25.11.2005 року було затверджено 01.12.2005 року, після чого договір між позивачем та відповідачем було розірвано, що відповідає вимогам Наказу Мінбуду України №4 від 22.11.2005 року.

Таким чином суд приходить до висновку, що дії відповідача по нарахуванню заборгованості за послуги теплопостачання і гарячого водопостачання за жовтень і листопад 2005 року є правомірними, та відповідають умовам укладеного між сторонами договору.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав.

Суд приходить до висновку, що дії відповідача по направленню рахунків-квитанцій були правомірними і не могли спричинити порушення будь яких прав позивача, а зокрема не могли завдати шкоди передбаченої ч.2 ст. 23 ЦК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 214,216 ЦПК України та на підставі ст.ст. 23, 1177, 1667, ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до Комунального підприємства Сокальської міської ради «Сокальтеплокомуненерго» про розірвання договору від 30.10.2001р. № 632 про надання населенню послуг з теплопостачання і гарячого водопостачання та відшкодування моральної шкоди в сумі 4500 грн. - відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя суду : ОСОБА_2