29.09.10 , ОСОБА_1
Апеляційний суд Херсонської області
Справа №22ц-6708/2010 р. Головуючий в І інстанції
Категорія: 57 ОСОБА_2
Доповідач: Капітан І.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року вересня місяця 29 дня колегія суддів судової плати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Капітан І.А.

Суддів: Вербицької Л.І.

ОСОБА_1

при секретарі: Валігурській Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Генічеському районі Херсонської області на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 18 серпня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Генічеському районі Херсонської області про стягнення недоплачених сум грошової допомоги дітям війни,

в с т а н о в и л а:

В травні 2010 р. ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позивач зазначав, що відповідно до Закону України від 18 листопада 2004 р. «Про соціальний захист дітей війни» він є дитиною війни. Ст. 6 зазначеного вище Закону дає йому право на щомісячну допомогу в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, яку він не отримує. Про порушення своїх прав довідався вже після прийняття рішення Конституційним Судом України від 09 липня 2007 р., а тому пропустив строк на звернення до суду з поважних причин.

Просив поновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, зобовязати управління Пенсійного фонду в Генічеському районі Херсонської області (далі Управління) нарахувати на його користь несплачену як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу за період з 19.03.2007 р. по 19.03.2010 р. в сумі 4925,1 грн.

18 серпня 2010 р. Генічеський районний суд Херсонської області прийняв у зазначеній справі рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено частково. Зобовязано Управління нарахувати недоплачену суму соціальної грошової допомоги дітям війни у розмірі 3867,30 грн. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 18 серпня 2010 р. та постановити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обгрунтованість рішення в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 частково, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 частково отримував зазначену соціальну допомогу в 2008-2010 роках, а тому його позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за 2007-2010 роки.

Проте такого висновку суд дійшов з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 р. передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 має статус дитини війни (а.с. 5), а тому його пенсія повинна бути перерахована відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Згідно з п. 12 ст. 71 Закону України від 19.12.2006 р. «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» на 2007 рік було зупинено, але рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. таке зупинення визнано неконституційним.

Законом України від 28.12.2007 р. «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесені зміни до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ст. 6 цього Закону викладено в такій редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни (відповідно до п.20 ст.14 Закону України від «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» зазначена надбавка становить 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.)

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. зміни, внесені підпунктом 2 п. 41 розділу II Закону України від 28.12.2007 р., щодо розмірів підвищення пенсії дітям війни визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України про їх неконституційність, положення Конституції України щодо дії нормативно-правових актів у часі, а також положення ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у редакції 2004 року, які поновили свою дію у 2007 році з 09.07.2007 р., а у 2008 році з 22.05.2008 р.

Законами України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» та «Про Державний бюджет України на 2010 рік» дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не зупинялася і будь-які обмеження щодо її застосування не встановлювалися.

Отже, позивач має право на здійснення перерахунку підвищення до пенсії у розмірах, визначених Законом України «Про соціальний захист дітей війни», за періоди з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р., 01.01.2009 р. по 31.12.2009 р., з 01.01.2010 р. по 19.03.2010 р. Відповідно у 2007 році у період із 01.01.2007 р. до 09.07.2007 р. та у 2008 році з 01.01.2008 р. до 22.05.2008 р. положення законів про Державний бюджет на ці періоди були чинними та підлягали виконанню.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції не звернув уваги на зупинення дії вищевказаних законів України та зміни в законодавстві, що призвело до неправильного вирішення спору по суті заявлених вимог.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає

права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 1 ЦК України до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Ураховуючи наведене та відповідні спеціальні законодавчі акти, які підлягають застосуванню у справах про соціальний захист дітей війни, що носять публічно-правовий характер, суд може визнати дії відповідачів законними чи незаконними та в разі незаконності їхніх дій - зобов'язати провести нарахування/перерахування та виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнення конкретних сум.

Оскільки суд першої інстанції не мав правових підстав визначати конкретний розмір підвищення до пенсії, який відрізняється від установленого Законом України «Про соціальний захист дітей війни» розміру, а також не врахував, що обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії, яка передбачена вищевказаним законом, покладено саме на органи Пенсійного фонду України, у звязку з чим Управління має можливість відкоригувати конкретний розмір підвищення до пенсії самостійно, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті заявлених позовних вимог.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо посилання на постанову Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» №530 від 28.05.2008 р. та відсутність поняття «мінімальна пенсія за віком» як розрахункової величини для вказаного підвищення пенсії, оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 3 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами, в тому числі і постановою Кабінету Міністрів України. Розмір же мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни судом апеляційної інстанції до уваги не приймаються, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом спору. Проблеми надання бюджетних коштів управлінню Пенсійного фонду України для виконання покладених на нього обовязків виходять за межі заявлених вимог. Також не приймаються до уваги доводи апелянта щодо можливого нецільового використання коштів Пенсійного фонду України, оскільки суд не приймав рішення про проведення виплат з власних джерел фінансування останнього.

Керуючись ст.ст. 301, 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, ст. ст. 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Генічеському районі Херсонської області задовольнити частково.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 18 серпня 2010 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Генічеському районі Херсонської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3 з підвищенням її на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком в розмірі, встановленому ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», та провести відповідні виплати за періоди з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р., з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р., з 01.01.2009 р. по 19.03.2010 р.

Рішення набирає чинності після проголошення, є остаточним і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: