Справа №2-134/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2010 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючої судді Горячківської Л.В.

при секретарі Власовій Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умані цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ВАТ «Державний ОСОБА_3 України» про визнання договору дарування недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним посилаючись на те, що 16 травня 2005 року між ОСОБА_4, яка діяла від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності, посвідченої Бабанською селищною радою Уманського району Черкаської області 22.04.2005 року, та ОСОБА_2 був укладений договір дарування житлового будинку, згідно якого ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_2 безоплатно житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований по вулиці Котовського, 126 смт. Бабанка Уманського району Черкаської області та належить її на праві приватної власності, який був посвідчений приватним нотаріусом Уманського нотаріального округу, але вона за своєю необізнаністю та некомпетентністю вважала, що вищевказаний договір був укладений, як договір довічного утримання, оскільки вона похилого віку і потребувала постійного стороннього догляду та матеріальної допомоги. Позивачка ОСОБА_1 не мала наміру змінювати місце свого проживання, адже іншого житла у неї не має, тому весь час проживала у даному будинку та потребувала сторонньої допомоги, яку бажала отримувати від відповідачки ОСОБА_2, але вона не має змоги проживати разом з позивачкою та надавати їй якусь допомогу. Зважаючи на те, що ОСОБА_2 не може здійснювати належний догляд за позивачкою, а до не приїхав проживати її онук і він має намір здійснювати догляд за ОСОБА_1, тому вона виявила бажання розірвати вищезгаданий договір дарування з ОСОБА_2, який помилково вважала договором довічного утримання.

Представник позивачки ОСОБА_4, яка діє в її інтересах на підставі довіреності, посвідченої Бабанською селищною радою Уманського району Черкаської області 27.04.2009 року в судовому засіданні повністю підтримала заявлені позовні вимоги, дала пояснення аналогічні вищевикладеним та просила їх задоволити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні визнала пред'явлені до неї позовні вимоги та не заперечувала проти їх задоволення пояснивши, що вона також за своєю необізнаністю вважала, що укладає з позивачкою договір довічного утримання, але в неї не має змоги та відповідних коштів, щоб здійснювати належний та відповідний догляд за нею.

Представник третьої особи ОСОБА_5 - начальник відділу з питань безпеки філії - Уманське відділення № 225 ВАТ «Державний ощадний банк України» в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки позивачем пропущені строки позовної давності, договір дарування був укладений 16.05.2005 року, а позовна заява була подана лише 01 квітня 2009 року, що суперечить ст. 257 ЦК України. При подачі до суду позовної заяви позивач не писала заяву про поновлення строку позовної давності, з 2005 року по березень 2009 року питання про визнання вищезгаданого договору дарування не ставилося, а тільки після того, як Державна виконавча служба наклала арешт на майно ОСОБА_2, адже ЗО березня 2009 року представник ДВС приїжджала до боржниці ОСОБА_2, а вже 31 березня 2009 року була підготовлена позовна заява в суд. Згідно виписки Бюро технічної інвентаризації - власником будинку по вул. Котовського,126 с. Бабанка Уманського району є ОСОБА_2, стосовно її вини існує рішення Черкаського апеляційного суду, рішення Верховного суду України, де вказано, що нею були нанесені збитки банку. А при укладанні договору дарування нотаріус в обов'язковому порядку роз'яснює який саме договір укладається і його правові наслідки.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, третьої особи судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 являлась власником житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований по вулиці Котовського, 126 смт. Бабанка Уманського району Черкаської області, де проживала одиноко, а 16 травня 2005 року між ОСОБА_4, яка діяла від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності, посвідченої Бабанською селищною радою Уманського району Черкаської області 22.04.2005 року, та ОСОБА_2 був укладений договір дарування даного житлового будинку, згідно якого ОСОБА_1 передала його у власність ОСОБА_2 безоплатно. Даючи свою згоду на підписанні даного договору, позивачка вважала, що укладає договір довічного утримання, оскільки між ними була домовленість, що відповідачка буде доглядати її та надавати матеріальну допомогу, а позивачка як проживала у своєму будинку, так і мала намір в ньому проживати надалі, але потребуючи стороннього догляду. Позивачка і по даний час проживає у вищезгаданому будинку, сплачує комунальні послуги, а відповідачка біля неї не проживала і ніяким чином не допомагала їй, що підтверджує своїми поясненнями сама відповідачка, будинок вона не переоформляла на своє ім'я, оскільки за своєю необізнаністю також вважала його договором довічного утримання. В силу ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилялася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Тому, враховуючи вік позивачки, її необізнаність та некомпетентність юридичних документах, суд вважає, що вона могла вчинити правочин під впливом помилки, не розуміючи різниці між договором дарування та договором довічного утримання, настання правових наслідків, а правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що ним обумовлені, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11,58,60, 208, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, на підставі ст.ст. 15,16,203,215,216,229 ЦК України,

ВИРІШИ В:

Позов задоволити.

Визнати недійсним договір дарування житлового будинку, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 16 травня 2005року, посвідчений приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області за

№1824.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Головуюча: Л.В. Горячківська