Лубенський міськрайонний суд Полтавської області
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 червня 2010 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі головуючого судді - Гудкова С.В.

при секретарі - Яценко Л.І.

з уч. представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лубни цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного товариства "Лубенський м'ясокомбінат" про визнання договорів позики недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ВАТ "Лубенський м'ясокомбінат" про визнання позики недійсним.

Свій позов мотивував тим, що у квітні 2009 року ВАТ "Лубенський м'ясокомбінат" звернувся до суду з позовом про стягнення з нього ОСОБА_3 заборгованості за договорами позики №127 від 04.02.2005 року на суму 33659 гривень та №632 від 25.11.2004 року на суму 10000 гривень.

Він стверджує, що вищевказані договори є недійсними, оскільки ніяких позик у ВАТ "Лубенський м'ясокомбінат" він не отримував. Крім цього, в преамбулі договору від 04.02.2005 року зазначено, що його було укладено між ним ОСОБА_3 та головою правління ОСОБА_4, але даний договір підписаний не головою правління ОСОБА_4, а невідомою особою, посада та повноваження якої на укладення договору не зазначені. В договорі від 25.11.2004 року також зазначено, що уклав від імені позикодавця ОСОБА_4, а підпис стоїть в договорі такий же самий, як і в договорі від 04.02.2005 року. Вказані договори підписані неповноважною особою від імені відповідача та невідомою особою від його ОСОБА_3 імені.

Він не отримував позик в сумах 10000 гривень та 33659 гривень, навіть сума зазначена в договорах та термін повернення 10 днів свідчать про те, що фактично позика не надавалась. Відповідач не є кредитною організацією, а тому не мав права видавати позику сторонній особі.

Боргові відносини між ним та відповідачем дійсно мали місце через неповний розрахунок за отримані від позивача авансом під звіт у 2004 році 50000 гривень на закупівлю худоби для нього. На частину отриманих під звіт коштів він закупляв для відповідача худобу та поставляв її на м'ясокомбінат. Через різні обставини, в тому числі через несумлінні дії позивача, продовжувати закупівлю худоби та поставку її відповідачу він не мав можливості. Так і виник борг, який він на протязі 2005-2006 років повернув відповідачеві частинами у спосіб, визначений відповідачем.

Крім цього, в свій час вищевказаний борг у позикові угоди не переводився.

Позивач ОСОБА_3 прохає суд визнати недійсним договір позики №127, укладений 04.02.2005 року на суму 33659 гривень між Відкритим акціонерним товариством "Лубенський м'ясокомбінат" та ОСОБА_3 та визнати недійсним договір позики №632, укладений 25.11.2004 року на суму 10000 гривень між Відкритим акціонерним товариством "Лубенський м'ясокомбінат" та ОСОБА_3. Також позивач прохає стягнути з відповідача понесені ним судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, прохав його задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав, зазначивши, що позивач договори позики та видаткові касові ордери підписував власноручно, кошти по договорах отримував, але своєчасно не повернув.

Суд, заслухавши представників сторін, свідка ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, вважає, що в позовних вимогах ОСОБА_3 слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст.1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини .

Частина 2 статті 207 вищевказаного Кодексу встановлює, що право чин вважається таким, що вчинений у письмові формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Право чин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою .

Судом встановлено, що відповідно до наказу ВАТ Лубенський мясокомбінат № 133-к від 25.11.2004 року позивач ОСОБА_3 був прийнятий на роботу товариством на посаду приймальника худоби служби заготівлі сировини з 25.11.2004 року з місячним іспитовим строком, повною матеріальною відповідальність та з місячним окладом 30 грн. за сумісництвом на одну годину в день (а.с.66-67).

Згідно наказу № 46-к від 12.04.2005 року ОСОБА_3 з вищевказаної посади звільнено відповідно до ст.40 КЗпП України, за прогул без поважних причин (а.с.64-65).

Під час роботи ОСОБА_3 в товаристві, останнє, згідно договору позики № 632 від 25.11.2004 року (а.с.49) надало позивачу позику в розмірі 10000 грн. на строк 6 місяців з дати видачі позики.

Крім цього, ОСОБА_3, відповідно до договору позики № 127 від 04.02.2005 року (а.с.48) відповідач надав позику в розмірі 33659 грн. строком на 10 днів.

Згідно видаткових касових ордерів № 3862 від 25.11.2004 року та № 278 від 04.02.2005 року (а.с.59-60) позивач отримав від підприємства кошти відповідно в розмірах 10000 грн. та 33659 грн.

Факт отримання позивачем вищезазначених коштів підтверджується звукозаписом судового засідання Крюківського районного суду м.Кременчука від 30.11.2009 року по справі № 2-871/09 за позовом ВАТ Лубенський мясокомбінат до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договорами позики, в якому ОСОБА_3 особисто вказує, що на договорі позики № 632 від 25.11.2004 року на суму 10000 грн. та видатковому касовому ордері № 3862 від 25.11.2004 року він ставив свої підписи, заяву про надання йому позики від 25.11.2004 року (а.с.55) він писав та ставив свій підпис власноручно, кошти в розмірі 10000 грн. він отримував.

Крім цього, в своїх поясненням ОСОБА_3 зазначав, що видатковий касовий ордер № 278 від 04.02.2005 року на суму 33659 грн. він підписував, ці кошти він отримував, але договір позики № 127 від 04.02.2005 року на суму 33659 грн. він не підписував.

Враховуючи вищевикладені пояснення позивача по іншій цивільній справі, суд вважає, що між сторонами дійсно були укладені вищезазначені договори позики, по яких позивач в позику отримав кошти від відповідача .

Позивачем не доведено і судом не здобуто доказів того, що в спірних договорах позики в графі підпис позикодавець не містяться підписи голови правління товариства ОСОБА_4та першого заступника голови правління ОСОБА_6, які, доречи, відповідно до Статуту товариства, мають право підпису таких договорів.

Суд відносить критично до пояснень представника позивача про те, що відповідач не мав право видавати позику фізичній особі, тому що він не є банківською кредитною установою, оскільки ВАТ Лубенський мясокомбінат є субєктом господарювання і відповідно чинного законодавства на свій розсуд має право своїм працівникам надавати позику.

Крім цього, позивачем не доведено і судом не здобуто доказів, відповідно до яких, виникли б підстави, передбачені ст.ст.203, 215 ЦК України, для визнання спірних договорів позики недійсними .

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.203, 207, 215, 1046, 1051 ЦК України, ст.ст.10, 15, 60, 88, 212, 213, 214 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

В позовних вимогах ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного товариства "Лубенський м'ясокомбінат" - відмовити .

На рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Полтавської області заява про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня оголошення рішення, а апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий С.В.Гудков