Справа № 2-3088/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2010 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі: головуючого-судді Білінської Г.Б.

при секретарі Морганюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третіх осіб Шевченківської районної адміністрації м.Львова, ОКП ЛОР БТІ та ЕО, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні будинковолодінням та розподіл будинковолодіння,

встановив

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просить зобовязати відповідачку не чинити йому перешкод в користуванні будинковолодінням , що на вул. Нагірна 32 у м.Львові, та провести розподіл будинковолодінь між співвласниками.

В обгрунтування своїх вимог покликається на те, що на підставі свідцтва про право на спадщину за заповітом від 24.903.1998 р. матері позивача - відповідачці ОСОБА_2 належить на праві власності будинок по вул. Мурованій , 30 у м.Львові. Земельна ділянка, на якій зведений будинок , була надана батькам позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування будинку і ведення городництва. Щоб покращити умови проживання у звЯзку із збільшенням сімї, позивачем спочатку була здійснена житлова прибудова до будинку добудований сарай, гараж . Окрім цього, оскільки спільне користування старим будинком разом із батьками дуже ускладнювало сімейні відносини, позивачем був зведений окремо стоячий будинок , який рахується під ,,№32 по вул. Нагірній.. При цьому із відповідачкою була усна домовленість про те, що у новозбудованому будинку позивач буде проживати разом із своїм братом ОСОБА_3Б, та із своєю сімєю, а мати ОСОБА_2 Ю, залишається проживати у старому будинку із батьком ОСОБА_4 Однак, після завершення будівництва нового будинку, відповідачка забрала від позивача ключі, не допускає до будинку , заперечує право позивача на спірне майно.

У судовому засіданні позивач ствердив свої вимоги та дав пояснення , аналогічні змісту позову.

Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково та суду пояснила, що дійсно з її згоди син побудував на її земельній ділянці інший будинок для проживання своєї сімї. Однак, він поставив вимогу, щоб вона передала йому у власність також гараж та сарай, які відносяться до її будинку і перебувають у її користуванні.

Представник третьої особи Шевченківської райадміністрації м.Львова у судовому засіданні зазначив, що самостійних вимог по даному спору районна адміністрація не предявляє, покладається на рішення суду.

Представник третьої особи ОКП ЛОР БТІ та ЕО у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи судом.

Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у судове засідання не зявились, направили суду заяви, у яких просять справу розглянути у їх відсутності, самостійних вимог не заявляли.

3ясувавши обставини справи, заслухавши доводи сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.

Судом встановлено, що власником будинку №30 на вул. Мурованій у м.Львові являється ОСОБА_2 відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.03.1998 р. та виданого на його підставі Реєстраційного посвідчення.

Позивач ОСОБА_1 на земельній ділянці, яка була виділена для обслуговування будинку, належного відповідачці, зі згоди останньої за власні кошти звів новий житловий будинок за адресою вул. Нагірна, 32 у м.Львові , позначений у технічному паспорті під літ. А-1 пл. 183, 8 кв.м.

Окрім цього, позивачем здійснені добудови до будинку відповідачки , а саме житлова прибудова, що значиться у технічному паспорті під літ. А-1, сарай під літ. Б та В, гараж під літ Д. Зазначені прибудови він спорудив за власні кошти, однак передав їх у користування відповідачки і на визнання права власності на ці споруди за ним не претендує.

Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда , інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Відтак, за ОСОБА_1 суд вважає за можливе визнати право власності на зведений ним житловий будинок , що на вул. Нагірній 32 у м.Львові.

Стосовно проведення поділу будинковолодінь між сторонами по справі, такі вимоги до задоволення не підлягають, оскільки спірні будинки являються окремо стоячими, не перебувають у спільній сумісній чи спільній частковій власності сторін, а тому поділу не підлягають. Спору щодо володіння відповідачкою житловим будинком по вул. Мурованій 30 у м.Львові зі всіма допоміжними господарськими спорудами - немає.

Позовні вимоги в частині усунення перешкод позивачу з боку відповідачки в користуванні належним йому будинком по вул. Нагірній 32 у м.Львові підлягають до задоволення, оскільки у судовому засіданні відповідачка не заперечила тієї обставини, що ключі від будинку знаходяться у неї і вона заперечує щодо користування будинком позивачем .

Керуючись ст.ст. 10,62,213-215,218, ЦПК України , ст. 376, 391 ЦК України,

Суд вирішив

Позов задовольнити частково.

Визнати за Бульбачийським право власності на житловий будинок на і. Нагірній, 32 у м.Львові , позначений у технічному паспорті під. літ. А-1 'альною площею 183,8 кв.м.

Зобовязати ОСОБА_2 Г алину Юліанівну не чинити перешкод шьбачинському ОСОБА_5 в користуванні будинком №32 на л. Нагірній у м.Львові.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області через іісцевий суд протягом десяти днів.

Суддя ОСОБА_6