Справа № 2-6947/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2010 року Рівненський міський суд Рівненської області

в складі:

головуючого - Музичук Н.Ю.

при секретарі - Радюк Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне справу за позовом Комунального підприємства Рівненської міської ради „Теплотранссервіс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості плати за використану теплову енергію,-

ВСТАНОВИВ:

В травні 2010 року надійшов позов КП РМР „Теплотранссервіс" до ОСОБА_1 про стягнення 5900,03 грн. заборгованості плати за використану теплову енергію по тих підставах, що, будучи власниками квартири АДРЕСА_1, вона, отримуючи фактично теплову енергію та гаряче водопостачання в житлове приміщення, в порушення зобов'язань, які виникли між сторонами на підставі цього факту, та положень чинного законодавства, зокрема ст.ст.67,68 ЖК України, ст.156 ЦК України, п.5 ч.3 ст. 20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" і ст.19 Закону України „Про теплопостачання", ст.10 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду", та договору про надання послуг між сторонами від 16.11.2009 року не здійснює плату за спожиті послуги теплопостачання, внаслідок чого по вині відповідачки утворилась заборгованість станом на 01.04.2010 року на вказану позовом суму.

Письмових заперечень відповідача на позовну заяву суду не надано.

Представник позивача повністю підтримав позовні вимоги в суді, уточнивши їх суму станом на 23.11.2010 року до 4507,76 грн., дав пояснення по суті позову. Просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 4507,76 грн. та судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн. на користь позивача, та судовий збір в прибуток місцевого бюджету покласти на відповідача.

Відповідач ОСОБА_1В.в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, пояснила, що із вересня 2009 року прийняла спадщину у вигляді квартири №19 по Коновальця, 3 після смерті батька. Зі слів батька йому із 2006 року стали приходити квитанції на проплату таких послуг. Був заявлений позов до суду, але результати розгляжу справи невідомі. На погашення заборгованості в неї відсутні кошти. Просить застосувати положення закону про позовну давність, оскільки вимоги до належних відповідачів заявлені із 2000 року, але доказів поважних причин пропущеного строку звернення суду не надано. Позовні вимоги не заперечує задовольнити частково з урахуванням її доводів.

Оцінюючи пояснення, дослідженні надані в справі докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власниками квартири АДРЕСА_1 із вересня 2009 року в порядку спадкування. Між спадкодавцем відповідачки та КП РМР «Теплотранссервіс» не встановлено укладення договору про надання послуг з теплопостачання та гарячого водопостачання, відповідно до Закону України „Про житлово-комунальні послуги", яким передбачене своєчасне, не пізніше 10 числа наступного за розрахунковим місяця, внесення Споживачем плати за надані послуги, водночас встановлене фактичне надання послуг по теплопостачанню та гарячому водопостачанню позивачем для спадкодавця відповідача /між сторонами/ та прийняття їх впродовж тривалого часу проживання в квартирі, що не оспорено відповідачем, та відповідачкою, як власником квартири, із вересня 21309 року без заперечень, повідомлень про зміну власника і без укладення такого договору, що відповідно до положень ст. 11 ЦК України також є підставою до виникнення цивільних прав та обов'язків сторін. Із 16.11.2009 року послуги відповідачу надаються на підставіві договору, але оплачуються не в повному обсязі.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов»язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

В порушення зобов'язань що виникли між сторонами по факту отримання послуг і оплаті наданих житлово-комунальних послуг за використану теплову енергію у строки, встановлені договором або законом, відповідно до положень ст. 526 ЦК України, ст.ст.67,68 ЖК України, ст.19 Закону України „Про теплопостачання", спадкодавець квартири та правонаступник /спадкоємець/ в особі відповідача протягом тривалого часу таку оплату не проводить, у зв»язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 23 листопада 2010 року складає в сумі в сумі 4507,76 грн. Сума заборгованості з достовірністю підтверджується дослідженим в судовому засіданні розрахунком позивача та не оспорена відповідачем. Підстав для звільнення відповідача від вказаних платежів судом не встановлено.

Водночас суд приймає до уваги, що відповідно ст.ст.256,257 ЦК України для вказаних правовідносин визначений і діє трирічний строк позовної давності, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Як встановлено з матеріалів справи, вимоги про стягнення заборгованості до належного в справі відповідача заявлені в травні 2010 року, а доказів поважних причин пропущеного строку звернення суду не надано. Заявлений позивачем 06.08.2007 року до спадкодавця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за ухвалою суду від 23 лютого 2008 року в справі №2-715/08 залишений без розгляду, ухвала не оскаржена, що не є підставою для поновлення строку. За наведених обставин суд прийшов до висновку про обгрунтованість та доцільність врахування спливу терміну строку позовної давності та стягнення заборгованості в межах такого строку за період із жовтня 2006 по жовтень включно 2009 року, коли була визнана заборгованість шляхом внесення суми проплати, та про відмову у стягненні боргу за період до жовтня 2006 року на суму 1118,77 грн.

За наведених обставин, у відповідності до положень чинного законодавства, позовні вимоги вважаються обгрунтованими, доведеними доказами в справі такими, що підлягають до завдоволення межах строку позовної давності із жовтня 2006 по листопад 2010 року на суму 3388,99 грн..

Судові витрати, відповідно до ст..ст.82,88 ЦПК України, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, ст.ст. 11,526 ЦК України ст..ст.67,68 ЖК України, ст..19 Закону України „Про теплопостачання", 10 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду", керуючись ст. ст. 10,11,88,208, 209,212-215,218,223,292,294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства Рівненської міської ради „Теплотранссервіс» задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Комунального підприємства Рівненської міської ради „Теплотранссервіс", р/р 00 в РОФ ВАТ „Ощадбанк", МФО 333368 код ЗКПО 30841056, кошти в сумі 3388 /три тисячі триста вісімдесят вісім/ гривень 99 копійок в погашення заборгованості плати за використану теплову енергію

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Рівненської міської ради „Теплотранссервіс", кошти в сумі 30 грн. на відшкодування судових витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи.

Стягнути солідарно із ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 51,00 грн. в дохід місцевого бюджету міста Рівне.

В задоволенні позову в частині стягнення із ОСОБА_1 заборгованості на суму 1118 грн. 77 коп. відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через місцевий суд поданням апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення, а для осіб які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського міського суду Н.Ю.Музичук