Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області
Справа № 2-95/2010 р.
09 березня 2010 року Петропавлівський районний суд
Дніпропетровської області в складі:
головуючої: судді Курочкіної О.М.
при секретарі: Лукіній Л.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 с/ради
про визнання права власності на спадкове майно
До суду звернувся позивач ОСОБА_1 з позовом до відповідача ОСОБА_2 с/ради про визнання права власності на спадкове майно.
На обґрунтування позовних вимог вказує, що 22 березня 2009 року померла його мати ОСОБА_3, після смерті якої залишилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 4,408 га розташованої на території ОСОБА_2 с/ради і яка на підставі Державного акту серії I-ДП № 005869 належала ОСОБА_3 на праві приватної власності і яку вона заповідала позивачеві.
У визначений законом строк він звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв»язку з тим, що згідно заповіту, який було складено у 2000 році, ОСОБА_3 заповіла йому земельну ділянку згідно сертифікату, а отримавши 12.03.2002 року Державний акт на право власності на земельну частку (пай) на підставі вищевказаного сертифікату новий заповіт не склала.
Після смерті матері він отримував і отримує орендну плату за користування даною земельною ділянкою, тобто не відмовлявся від спадщини і фактично її прийняв, право власності на вказану земельну частку (пай) ніким не оспорювалося. Враховуючи вищезазначені обставини позивач і змушений звернутися до суду.
В судовому засіданні позивач позов підтримав та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, ОСОБА_2 с/рада надала суду заяву в якій просить розглянути справу у відсутність представника ОСОБА_2 с/ради, позов визнали.
Свідки допитані в судовому засіданні підтвердили факт прийняття ОСОБА_1 спадщини у виді земельної ділянки (паю) після смерті його матері ОСОБА_3
Вислухавши позивача, свідків, вивчивши заяву відповідача та матеріали справи суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню з оглядом на наступне.
Судом встановлено, що 22.03.2009 року померла ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки (паю) наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 4.408 га розташованої на території ОСОБА_2 сільської ради відповідно до Державного акту серії I-ДП № 005869. Дані факти підтверджуються свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 261110, Державним актом на право приватної власності на землю серії I-ДП № 005869 виданого 12.03.2002 року на ім»я ОСОБА_3.
За життя ОСОБА_3 залишила заповіт за яким спадкове майно, що складається з права на земельну частку (пай) одержаного на підставі Петропавлівської райдержадміністрації від 12.05.1997 року відповідно до сертифікату серії ДП № 0253315 заповідала ОСОБА_1, що підтверджується заповітом від 09.10.2000 року посвідченого секретарем виконкому ОСОБА_2 с/ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, а тому має місце спадкування за заповітом.
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Реалізувавши право на право на земельну ділянку (пай) на підставі вищевказаного сертифікату ОСОБА_3 отримала 12 березня 2002 року Державний акт серії I-ДП № 005869 на земельну ділянку (пай) розміром 4.408 га розташовану на території ОСОБА_2 с/ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, але зміни до заповіту не внесла.
У встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріальної контори для належного прийняття спадщини, але отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв»язку з тим, що заповіт складений на сертифікат на право на земельну частку (пай), а ОСОБА_3 за життя отримала Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку (пай).
Суд вважає, що як і сертифікат на право на земельну частку (пай), так і Державний акт на право приватної власності на землю дають одне і теж право володіння однією і тією ж земельною ділянкою, яку і зазначено в заповіті.
Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Позивач фактично спадщину в частині спадкового майна, зазначеного в заповіті, після смерті ОСОБА_3 прийняв, так як отримував орендну плату за користування земельною ділянкою, як пояснив сам позивач та підтвердили свідки в судовому засіданні, ніхто його право на спадщину у виді земельної ділянки (паю) відповідно до Державного акту серії I-ДП № 005869 ніким не оспорюється.
Донька померлої, ОСОБА_4, як спадкоємець за законом, відмовилася від належної їй частки спадщини після смерті своєї матері, претензій з приводу спадкування ОСОБА_1 вищевказаної земельної ділянки не має.
Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Враховуючи всі докази та обставини справи суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 212-214 ЦПК України, ст. ст. 328, 1217, 1223, 1268 ЦК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 с/ради про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, як за спадкоємцем за заповітом, право власності на земельну ділянку (пай) розміром 4.408 га розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до Державного акту на право приватної власності серії I-ДП № 005869, що належала ОСОБА_3, яка померла 22.03.2009 року.
Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя О.М.Курочкіна