Справа № 2-1368/10
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2010 р.

06 січня 2010 року Суддя Комсомольського районного суду м. Херсона Котьо І.В. дослідивши матеріали цивільної справи за позовом Прокурора Комсомольського району м. Херсона в інтересах Херсонської обласної клінічної лікарні до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину,

встановив:

Прокурор подав до Комсомольського районного суду м. Херсона вище вказану позовну заяву в інтересах Херсонської обласної клінічної лікарні.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі судом було встановлено, що дана цивільна справа не підсудна Комсомольському районному суду м. Херсона, оскільки прокурором при зверненні до суду не були додержані вимоги ст. 109 ЦПК України щодо територіальної підсудності, так як відповідно до вимог ч.1 ст. 109 ЦПК України, позови до фізичної особи предявляються в суд за місцем її проживання. Згідно змісту позовної заяви та доданих до неї документів, адреси АДРЕСА_1, АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3, відповідно, були місцями проживання відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на момент постановлення обвинувального вироку у відношенні них, тобто до засудження. Однак з повідомлення № 24/12/1-13937 СІЗО УДДУ ПВП в Херсонській області від 25 листопада 2009 року виходить, що 02 вересня 2009 року ОСОБА_1 вибув з СІЗО УДДУ ПВП в Херсонській області для відбуття призначеного йому покарання до Павлоградської виховної колонії УДДУ ПВП в Дніпропетровській області, яка розташована на адміністративній території м. Павлоград Дніпропетровської області, 09 серпня 2009 року ОСОБА_2 вибув з СІЗО УДДУ ПВП в Херсонській області для відбуття призначеного йому покарання до Прилуцької виховної колонії УДДУ ПВП в Чернігівській області, яка розташована на адміністративній території м. Прилуки Чернігівської області, 10 серпня 2009 року ОСОБА_3 вибув з СІЗО УДДУ ПВП в Херсонській області для відбуття призначеного йому покарання до Кременчуцької виховної колонії УДДУ ПВП в Полтавській області, яка розташована на адміністративній території м. Кременчук Полтавської області. Згідно ч.1 ст. 29 ЦК України, місце проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. При цьому, ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, визначає місце проживання як адміністративно-територіальну одиницю, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Враховуючи вище викладене суд доходить висновку, про те що на теперішній час фактичним тимчасовим (на час відбування призначеного покарання) місцем проживання відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3, відповідно, є Павлоградська виховна колонія УДДУ ПВП в Дніпропетровській області, Прилуцька виховна колонія УДДУ ПВП в Чернігівській області та Кременчуцька виховна колонія УДДУ ПВП в Полтавській області. Згідно положень ч.1 ст. 113 ЦПК України, позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, предявляються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Відповідно до ст. 115 ЦПК України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Крім цього п.4 ч.3 ст. 121 ЦПК України, передбачає, що заява повертається у випадку, коли справа не підсудна цьому суду.

Таким чином, даний позов підлягає поверненню позивачеві (прокурору) для його подання до належного суду, яким згідно вимог ст.ст. 109, 113 ЦПК України є Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області, Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області або Кременчуцький районний суд Полтавської області.

Керуючись ст.ст. 115, 121 ЦПК України, суд

Ухвалив:

Позовну заяву Прокурора Комсомольського району м. Херсона в інтересах Херсонської обласної клінічної лікарні до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину повернути позивачеві для подання до належного суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Херсонської області через суд першої інстанції шляхом подачі в пятиденний строк з дня винесення ухвали заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом десяти днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: