Ленінський районний суд м. Запоріжжя
Справа №2-411/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2010р. Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого

судді Мусієнко Н.М.

при секретарі Ковальові Є. Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 РВЕМ ВАТ «Запоріжобленерго» про скасування рішення комісії з розгляду актів ОСОБА_2 РВЕМ, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 РВЕМ ВАТ «Запоріжобленерго» про визнання недійсним та скасування рішення комісії з розгляду ОСОБА_3 про виявлення порушення Правил користування електричною енергією для населення від 09.07.2009р., протокол № 346.

В обгрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 20.06.2009р. представниками ОСОБА_2 РЕМ була проведена перевірка, щодо порушення побутовим споживачем «Правил користування електричною енергією» за адресою: м. Запоріжжя, вул. К.Маркса, 95.

В ході огляду встановлено, що порушено ПКЕЕН, а саме самовільне підключення електропроводки до власної електричної мережі поза розрахунковим засобом обліку електричної енергії. На підставі цього ог.уяду був складений акт № 00102793 від 20.06.2009р.

25.06.2009р. та 09.07.2009р. зазначений акт був розглянутий на засіданнях комісії з розгляду ОСОБА_3 про виявлення порушення Правил користування електричною енергією для населення, про що складено протоколи №№ 309 та 346. За результатами розгляду комісією було прийнято рішення про затвердження розрахунку розміру завданих збитків в сумі 6847,52 грн.

Позивач зазначає, що при перевірці не заперечував проти фіксування порушення ПКЕЕН, але зазначав, що не має відношення до зафіксованого порушення, оскільки в будинку був тільки прописаним, тому вважає, що рішення комісії, в якому його зазначено, як порушника ПКЕЕН та покладено на нього .обов'язок сплатити суму недорахованої електричної енергії, є незаконним та необгрунтованим. Крім того посилається на те, що зазначення в оскаржуваному рішенні комісії його прізвища, як побутового споживача, не відповідає дійсності.

Власником будинку №95 по вул. К.Маркса в м. Запоріжжя був його батько ОСОБА_4 Івановігч, який помер 23.04.2008р.

Право власності на жилий будинок, в порядку спадкування, на дату перевірки та складання акту, за позивачем зареєстровано не було.

Позивач посилається на те, що він хоча і був зареєстрований в житловому будинку померлого батька, але фактично прожив за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Запоріжжя в квартирі своєї матері, тобто споживачем електроенергії за адресою: вул. К.Маркса, 95 не був, договір на користування електричною енергією між ним та ОСОБА_2 РЕМ не укладався, тобто він не є стороною за договором, яка допустила порушення і повинна нести за це відповідальність.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

У судовому засіданні пояснив, що акт про його проживання за іншою адресою, правовстановлюючі документи на будинок, власником якого зареєстрований його батько, свідоцтво про смерть ОСОБА_4 були надані ним 09.07.2009р. комісії з розгляду ОСОБА_3. Але його пояснення, та документи в підтвердження його невинуватості комісією до уваги прийняті не були.

Представник відповідача позов не визнав, проти його задоволення заперечує, посилається на те, що факт порушення ПКЕЕН мав місце, і що позивач визнав себе винним в порушенні ПКЕЕН, підписавши акт № 00102793 від 20.06.2009р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.3 Правил користування електричною енергією для населення (ПКЕЕН), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999р. N1357, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією і укладається на три роки.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 РВЕМ ВАТ «Запоріжобленерго» письмовий договір про користування електричною енергією за адресою: м. Запоріжжя, вул. К.Маркса, 95 не укладався.

Але фактично такий договір, в усний спосіб, був укладений між ОСОБА_2 РВЕМ ВАТ «Запоріжобленерго» та ОСОБА_4, який був власником будинку № 95 по вул. К.Маркса на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою 20.07.2004р., р.№ 4-999, шляхом оформлення на ім'я ОСОБА_4 особового рахунку по сплаті за спожиту електричну енергію.

В зазначеному будинку, крім власника ОСОБА_4 були також зареєстровані його син позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_5, що підтверджується відповідними записами в будинковій книзі.

Власник будинку, ОСОБА_4 помер 23.04.2008р., що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Запорізьким міським відділом РАЦС ГУЮ у Запорізькій області 24.04.2008р., а/з № 3925.

Після його смерті в будинку залишилися проживати ОСОБА_5 та інші невстановлені особи, які проживали в якості квартирантів.

Позивач ОСОБА_1 за місцем реєстрації не проживав до початку червня 2009р., а проживав постійно за адресою: АДРЕСА_1 в квартирі своєї матері, що підтверджується актами від 19.01.2010 р. та 20.01.2010р., тому споживачем електричної енергії, яка надавалась за адресою: м. Запоріжжя, вул. К.Маркса, 95, не був.

Зазначені обставини відповідачем з'ясовані не були, надані позивачем документи на підтвердження цих обставин комісією не досліджувалися.

Відповідно до ст.1212,1213 ЦК України, особа яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Набувач зобов'язан повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі, а у разі неможливості повернута | в натурі, відшкодовується його вартість, яка зазначається на момент розгляду судом справи про повернення | майна.

Судом встановлено, що договір про користування електричною енергією між позивачем та ОСОБА_2 РЕМ не укладався, тобто позивач не є стороною за договором, яка допустила порушення і не несе за це відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які воні посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не надано жодного доказу того, що саме позивачем було порушено ПКЕЕН. Посилання відповідача на те, що, оскільки на момент перевірки позивач знаходився в будинку за вищевказаною адресою. і тому саме він зробив несанкціоноване підключення до електричної мережі, є припущенням, а згідно ч.4 ст.60ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд також не бере до уваги посилання відповідача на той факт, що в акті № 00102793 від 20.06.2009 р. ОСОБА_1 вчинив свій підпис, чим визнав себе порушником ПКЕЕН, оскільки в акті позивач зазначив, що а будинку за цією адресою не мешкає, про несанкціоноване підключення нічого не знав.

Таким чином, суд вважає, що позивач не є таким, що порушив Правила користування електричною енергією, тому рішення комісії з розгляду ОСОБА_2 РВЕМ про виявлення порушення Правил користування електричною енергією для населення від 09.07.2009р., протокол №346 є незаконним та підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 10,60,212-215 ЦПК України, ст.ст.1212-1213 ЦК України, п. 3 Правил користування електричною енергією для населення, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним та скасувати рішення комісії з розгляду ОСОБА_2 РВЕМ про виявленню порушення Правил користування електричною енергією для населення від 09.07.2009 р., протокол № 346.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя