Справа №2-2961/10 11.11.2010 11.11.2010 11.11.2010
Справа № 22-ц-7899/10р. Головуючий по 1 інстанції Кваша С.В.
Категорія 24 Суддя-доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Козаченка В.І.,

суддів: Мурлигіної О.Я., Довжук Т.С.,

при секретарі судового засідання Величковській В.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу

за апеляційною скаргою відкритого акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль»

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 09 липня 2010 року за позовом

відкритого акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль»

(далі ВАТ «ТЕЦ»)

до

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

про стягнення заборгованості за теплову енергію,

В С Т А Н О В И Л А:

15 січня 2010 року ВАТ «ТЕЦ» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення в солідарному порядку 831 грн. 28 коп. заборгованості за постачання теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання, надані за місцем їх проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1, а також 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Позивач вказував, що ним виконані свої зобовязання по наданню у квартиру відповідачів теплової енергії для опалення за період з 01 листопада 2008 року по 01 травня 2009 року, але відповідачі жодної оплати за використану теплову енергію не провели. Так, заборгованість за теплову енергію складає за вказаний період 831 грн. 28 коп.

Посилаючись на викладене, представник позивача просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав посилаючись на відсутність між ним та позивачем договірних відносин та надання послуг належної якості.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 09 липня 2010 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ВАТ «ТЕЦ» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення їх позову. На думку апелянта, рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та відповідача ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ВАТ «ТЕЦ» підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з відсутності погоджених в договорі умов оплати надання теплопостачання та ненадання такої послуги належної якості.

Між тим, з такими висновками суду погодитися не можна, оскільки вони не відповідають обставинам справи, що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі дійсно проживають в приватизованій квартирі АДРЕСА_1, та зареєстровані за вказаною адресою (а.с. 19).

Між ОСОБА_3 (споживач) та ВАТ «ТЕЦ» (постачальник) 01 листопада 2005 року було укладено договір про постачання теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання (а.с. 5).

За період з 01 листопада 2008 року по 01 листопада 2009 року заборгованість відповідачів за вказані послуги, без врахуванням існуючої у ОСОБА_3 пільги у розмірі 50%, яку він не підтвердив, складає 831 грн. 28 коп. (а.с. 4).

Згідно п. 3.1.8 договору про постачання теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання, у разі отримання пільг згідно чинного законодавства до 01 березня кожного року споживач зобовязаний підтверджувати право на пільги з наданням відповідних документів. Проте ненадання до ВАТ «ТЕЦ» відповідних документів про право на пільги відповідачем ОСОБА_3 в суді не оспарювалося.

Заперечення відповідача щодо відсутності між ним та позивачем договірних відносин безпідставні.

Так, відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року (далі Закон) та п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року (в редакції постанови КМ від 24 січня 2006 року), споживач (власник та наймач (орендар) квартири) зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору та оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

З договору, який наданий позивачем вбачається, що він є типовим та складений відповідно до вимог законодавства.

Крім того, згідно п. 6 ст. 26 вказаного Закону, споживач має право відмовитись від користування послугою виконавця та має право на розірвання договору у порядку встановленому законодавством.

Разом з тим, ОСОБА_3 не скористався зазначеним правом та у встановленому законом порядку не відмовлявся від послуг центрального опалення та є фактичним споживачем цих послуг.

Також відповідачем не доведено суду і факт неналежного виконання ВАТ «ТЕЦ» своїх зобовязань по подачі теплової енергії.

Так, в підтвердження надання позивачем послуг неналежної якості, відповідач надав суду акт обстеження параметрів теплопостачання приміщення та листи Миколаївської обласної державної адміністрації, ВАТ «ТЕЦ» і адміністрації Заводського району, які судом першої інстанції були прийняти як належні докази.

Між тим, суд не звернув увагу на те, що вказані документи стосуються перевірки послуги теплопостачання квартири відповідача за 2006 рік, а позовні вимоги позивача в даній справі про стягнення заборгованості стосуються періоду за 2008-2009 роки.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу та доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте, інших доказів на підставу своїх заперечень, крім вищезазначених, відповідач суду не надав.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ВАТ «ТЕЦ» про стягнення заборгованості за теплову енергію є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Але, звертаючись з позовом про стягнення заборгованості з відповідачів у солідарному порядку, представник позивача не звернув увагу на те, що вони мають рівні частки у праві власності, а тому повинні нести відповідальність не в солідарному порядку, як просив позивач, а в рівних частках.

Відповідно до ч. 1 статті 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи належать витрати на інформаційно - технічне забезпечення, що передбачено п. 1 ч. 3 цієї ж самої статті.

Стосовно положень статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а якщо позивача, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частині вимог.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при подачі позовної заяви до суду було сплачено 60 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи (а.с. 3, 64), а тому підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача, а від сплати судового збору за позовами про стягнення заборгованості населення за послуги теплопостачання, позивач звільнений (а.с. 65).

Керуючись ст.ст. 303, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 09 липня 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов відкритого акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення у солідарному порядку заборгованості за надану теплову енергію задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в рівних частках на користь ВАТ «ТЕЦ» 831 грн. 28 коп. в відшкодування заборгованості за подачу теплової енергії, та в такому ж порядку на користь ВАТ «ТЕЦ» 60 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в рівних частках на користь держави 51 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді