РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2010р. Вільногірський міський суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судці Литвинової Р.А.,

при секретарі Заіка А.В.,

з участю : позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3, представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Вільногірську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення способу та порядку участі батька у вихованні малолітньої дитини в порядку усунення перешкод з боку матері дитини (третя особа - виконавчий комітет в особі ради з питань опіки та піклування),

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визначення способу та порядку участі батька у вихованні малолітньої дитини в порядку усунення перешкод з боку матері дитини, в якому зазначає наступне.

З відповідачем по справі він знаходився в зареєстрованому шлюбі з 24.09.2004р., від якого вони мають малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В даний час шлюбні відносини з відповідачем припинено і вони проживають окремо. Відповідно до рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 25.02.2009р. їх шлюб розірвано.

Після припинення спільного проживання син залишився проживати з відповідачкою і вона чинить йому перешкоди в здійсненні його права на побачення з сином і обов'язку щодо участі у вихованні сина. В зв'язку з цим він звернувся з заявою до ради з питань опіки та піклування Вільногірського міськвиконкому з проханням винести постанову про встановлення режиму його участі у спілкуванні та вихованні сина. Однак через неявку відповідачки на засідання виконкому рішення по його заяві не було прийнято, тому він звернувся з позовом до суду.

За час їх спільного життя він не допускав негативного впливу на дитину, ніяких неправомірних дій стосовно членів своєї родини і, зокрема до сина, також не допускав, він працював, матеріально забезпечував сім'ю, а після розірвання шлюбу на утримання сина сплачує аліменти. Відповідач вважає, що він тільки зобов'язаний сплачувати аліменти, а спілкуватись з сином не повинен.

Стан його здоров'я, графік роботи, житлові умови дозволяють йому в повному обсязі здійснювати участь у вихованні сина, і це на дитину негативно не впливає. Відповідач також має змінний графік роботи. В ті дні, коли вона працює, він має можливість забирати сина до себе. В даний час він не має іншої сім'ї і весь свій вільний час може і бажає витрачати на спілкування з сином.

Хронічними захворюваннями він не хворіє, на обліку у лікаря нарколога (психіатра) не перебуває, судимостей він не має, до адміністративної відповідальності не притягувався, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно.

Позивач просить визначити порядок та спосіб його участі у вихованні сина ОСОБА_5, встановивши за ним право забирати сина з дитячого закладу та залишати його з собою за адресою свого проживання в п'ятницю з 16год.30хв., суботу, неділю на цілі дві доби, понеділок до 07.00год. кожного тижня на час його відпустки та на час літнього оздоровлення на протязі трьох тижнів щороку.

В судовому засіданні позивач свій позов підтримав в повному обсязі, суду пояснив, що він бажає спілкуватись з сином самостійно, а не знаходитись під наглядом родичів відповідачки, бо коли він бере сина, то кожні 20 хвилин телефонні дзвінки і поруч знаходиться брат відповідачки. Він не бажає знаходитись постійно під контролем її родичів під час прогулянок з дитиною. Позивач просить задовольнити його позов.

Відповідачка позов визнала частково. Вона суду пояснила, що її не влаштовує те, що мати позивача постійно приходить до дитини в дитячий заклад, приносить туди солодощі, фрукти, це бачать інші діти, вона цим відволікає дитину від занять, які там проводяться з дітьми. Позивач, коли бере дитину до себе, то налаштовує сина проти неї і коли дитина приходить додому, то заявляє їй, що не хоче з нею жити, а хоче жити з батьком та інші речі. Вона не заперечує проти того, щоб позивач спілкувався з дитиною, нехай буде так, як вирішить суд, але вона заперечує проти того, щоб він брав дитину влітку на період його відпустки.

Представник відповідача доповнив її пояснення наступним. На його думку, ті вимоги, які ставить в своєму позові позивач, порушують права матері дитини, тому що виходить, що 4 дні на тиждень дитина має проводити з позивачем. Рада з питань опіки та піклування визначила порядок спілкування позивача з дитиною по годинам та дням і він вважає це вірним, оскільки дитина ще перебуває в малолітньому віці і брати дитину влітку на тривалий час не є вірним та небезпечним для дитини. Він вважає, що позов повинен бути задоволено частково.

Представник третьої особи - Вільногірського міськвиконкому в особі ради з питань опіки та піклування - суду пояснив, що комісією виконкому були витребувані необхідні документи стосовно батьків дитини, вони були викликані на комісію, ретельно вивчалось це питання. Однак, на час засідання комісії позивач працював на іншій роботі, а зараз у нього робота вахтовим способом. Тому суд повинен визначити, - в які години доби спілкуватись позивачу з дитиною, це питання він залишає на розсуд суду, але просить врахувати пункт №1 рішення міськвиконкому, яке приймалось з цього питання. Представник висловив думку про часткове задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено наступне.

З 24.09.2005р. по 16.09.2009р. сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копіями відповідних свідоцтв про укладення та розірвання шлюбу (а.с.6,43).

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8).

Відповідно до медичної довідки за жовтень 2009р. за місцем проживання позивача інфекційних захворювань не зареєстровано (а.с.22).

Відповідно до довідки, виданої ВДВС Вільногірського МУЮ Дніпропетровської області ОСОБА_1 сплачує аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5, заборгованості не має (а.с.23).

Позивач до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, що підтверджено довідкою з Вільногірського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області (а.с.24).

За минулим місцем роботи він отримував заробітну плату, в даний час він працює на іншій роботі -в ТОВ «Основа-Крим» (а.с.25,41).

Згідно з актом, складеним за участю депутата Вільногірської міської ради від 18.05.2009р., позивач проживає разом зі своїми батьками (а.с.26).

21.10.2009р. виконавчим комітетом Вільногірської міської ради було прийнято рішення №474, відповідно до п.1 якого позивачеві надано дозвіл на спілкування з його малолітнім сином ОСОБА_5 без присутності матері за місцем його проживання по суботах та неділях з 10.00год. до 19.00год., якщо в суботу чи неділю він не працює (а.с.39,40).

Заслухавши пояснення сторін, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які посилались сторони як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.159 Сімейного кодексу України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення.

Як встановлено в процесі судового розгляду, між сторонами шлюб розірвано, проживають вони окремо, за різними адресами, між ними склались непрості стосунки, які унеможливлюють їм мирним шляхом, за взаємною домовленістю вирішити питання щодо можливості спілкування батька з дитиною. З цих підстав між ними неодноразово виникали конфліктні ситуації, які навіть були предметом розгляду суду, коли позивач без відому матері забрав дитину з дитячого закладу і вона змушена була звертатись до суду з позовом про повернення дитини.

Як пояснив позивач, та підтвердив це довідкою, - в даний час він працює далеко за межами м. Вільногірська - в АРК, робота його пов'язана з вахтовим методом, з його пояснень виходить, що він два тижні працює, а один тиждень знаходиться вдома, тому кожного тижня по вихідним дням він не буде мати змоги спілкуватися з дитиною так, як він про це просить в своєму позові.

Отже, виходячи з цього його вимоги не можуть бути задоволені в такому викладенні, як зазначено в позові, тобто щоби кожні вихідні дитина цілі дві доби перебувала з ним.

Суд вважає недоцільним задоволення позову в тій частині, щоби дитина перебувала з позивачем протягом трьох тижнів на час його відпустки та на час літнього оздоровлення. На думку суду, дитина не досягла достатнього віку, щоби їй на такий тривалий час виїздити за межі м. Вільногірська. Позивач не конкретизував, в чому саме буде полягати літній відпочинок та де саме. Не завжди дитині може бути показано навіть відпочинок на морі, тому вирішення цих питань необхідно узгоджувати з лікарем-педіатром та матір'ю дитини.

Виходячи з інтересів дитини, враховуючи її вік, суд приходить до висновку, що позивачеві слід визначити режим спілкування з дитиною таким чином, як він був встановлений рішенням виконавчого комітету Вільногірської міської ради №474 від 21.10.2009р.

Керуючись ст.ст. 88, 212-215, 209 ч.З, 218 ч.2 ЦПК України, ст.ст.141, 142, 150, 159 Сімейного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення способу та порядку участі батька у вихованні малолітньої дитини в порядку усунення перешкод з боку матері дитини задовольнити частково.

Визначити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом надання дозволу на періодичні побачення та спілкування з дитиною без присутності матері за місцем його проживання по суботах та неділях з 10.00год. до 19.00 год. за умови, якщо ці дні для батька є вихідними.

В задоволенні позову в іншій його частині відмовити з врахуванням малолітнього віку дитини, запропонувавши позивачу питання щодо організації відпочинку дитини в період його літньої відпустки узгоджувати з матір'ю дитини.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду через Вільногірський міський суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду виготовлено 21.04.2010 року.

Суддя Р.А. Литвинова