Справа №22-ц-2761/10 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

і м е н е м У к р а ї н и

28 липня 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого Маслова В.О.,

суддів Лузан Л.В., Сибільової Л.О.,

з участю секретаря судового засідання Федини Д.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2»

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20 травня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2», ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору поруки,

в с т а н о в и л а :

29 квітня 2010 року ОСОБА_3 звернулася до ВАТ «ВіЕйБі Банк» з позовом, в якому зазначала, що з 05 жовтня 1998 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, який 23 червня 2008 року без її згоди уклав договір поруки з банком, згідно з яким зобовязався солідарно відповідати перед банком за виконання ОСОБА_5 за кредитним договором.

Посилаючись на вказані обставини та на те, що про укладення договору дізналася лише у квітні 2010 року, просила визнати недійсним договір поруки.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20 травня

2010 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Постановлено визнати недійсним договір поруки від 23 червня 2008 року, укладений між ОСОБА_4, ВАТ «ВіЕйБі Банк» і ОСОБА_5

В апеляційній скарзі ВАТ «ВіЕйБі Банк», посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника банку ОСОБА_6, розглянувши матеріали справи в межах заявленого позову і апеляційної скарги, колегія суддів знаходить, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не давала згоди своєму чоловікові на укладення договору поруки, а тому цим договором були порушені її права на рівне з чоловіком право розпорядження майном, придбаним за час шлюбу, та що його було укладено з порушенням норм СК України.

Втім з таким рішенням суду погодитися неможна, оскільки воно ґрунтується на невірному застосуванні судом норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 червня 2008 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк», ОСОБА_5 і ОСОБА_4 було укладено договір поруки, за яким останній зобовязався солідарно відповідати перед банком за виконання ОСОБА_5 зобовязань у повному обсязі за кредитним договором №102 від 23 червня 2008 року та додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, згідно з яким ОСОБА_5 надано кредит в сумі 16800 грн. на споживчі потреби зі сплатою 24% річних з кінцевим терміном повернення 23 червня 2011 року, що підтверджується копією договору на а. с. 4-5.

Згідно з ч. 1 ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється у письмовій формі.

В позові ОСОБА_3 посилалася на те, що при укладенні договору поруки були порушені вимоги ч. 1 ст. 60, ч. 2 ст. 61, ч. 2 ст. 65 СК України і суд першої інстанції з цим погодився. Однак, таке посилання не ґрунтуються на діючому законодавстві.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Договір поруки не є угодою, яка потребує нотаріального посвідчення, а тому при його укладенні не вимагалось письмової згоди ОСОБА_3 на його укладення. Всупереч же ст. 60 ЦПК України позивачка не надала суду доказів на підтвердження того, що укладенням спірного договору поруки були порушені її майнові права.

Крім того, порука є способом забезпечення виконання зобовязання (як правило, грошового), а не угодою щодо розпорядження майном, належним поручителю. Договір поруки не створює обовязків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором, а відтак суд, не зясувавши характер правовідносин, неправильно застосував ст. 65 СК України до цих правовідносин, згідно з якою згода подружжя вимагається у разі розпорядження майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. За договором поруки ОСОБА_4 поручився майном, яке є його особистою приватною власністю, а не майном дружини.

З урахуванням викладеного, рішення місцевого суду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з ОСОБА_3 на користь ВАТ «ВіЕйБі Банк» підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати, а саме:

84 грн. судового збору і 120 грн. витрат на ІТЗ розгляду справи в Апеляційному суді Сумської області.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 88, 303, 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2» задовольнити.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20 травня

2010 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2», ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору поруки.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2» 204 грн. на відшкодування судових витрат

Рішення набрало законної сили, проте може бути оскаржене безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий -

Судді -