Київський районний суд м. Полтави
Справа № 2-263/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2010 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Самсонової О.А.

при секретарі Півень Я.В.,

за участю:

представника позивачів ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідачів - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві в приміщені суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до редакції газети «Зоря Полтавщини», ОСОБА_2 про визнання відомостей такими, що не відповідають дійсності, ганьблять честь, гідність та ділову репутацію позивачів, зобовязання їх спростувати, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідачів про визнання відомостей такими, що не відповідають дійсності, ганьблять честь, гідність та ділову репутацію позивачів, зобовязання їх спростувати. В позовній заяві посилались на те, що 17 березня 2009 року в газеті «Зоря Полтавщини» №37-38 було опубліковано статтю ОСОБА_2 під назвою «Плями на мундирі», в якій викладено неправдиву інформацію стосовно позивачів. Вказували, що не відповідають дійсності, ганьблять честь, гідність та ділову репутацію позивачів вислови: «Тут ось неподалік стояв сінник, зварений із металевих труб. На власні очі бачили, як сини директора агрофірми ОСОБА_7 розібрали його, завантажили на машину й вивезли на металобрухт»; «Сама ж міліція того ОСОБА_7 й охороняла, щоночі міліціонери чергували біля його двору»; «Тому я й прибула на місце події, де також «заробила» від молодшого сина ОСОБА_6 молотком по нирках».

Вказані вислови позивачі просили визнати такими, що не відповідають дійсності, ганьблять їх честь, гідність та ділову репутацію, а також зобовязати Всеукраїнську громадсько-політичну газету «Зоря Полтавщини» надрукувати спростування відомостей, які не відповідають дійсності, опублікувати спростування на тих самих сторінках в даній газеті і тим самим шрифтом.

Позивачі в судове засідання не зявились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, але надали суду заяву з проханням справу розглядати за їх відсутності.

Представник позивачів ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, пославшись на викладені в позовній заяві обставини. Вважає, що відповідачами не надано належних доказів того, що викладена у спірній статті інформація відповідає дійсності. Тому позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечила, пояснивши, що в статті нею достовірно викладена інформація з чужих слів. Тому в задоволенні позовних вимог просила відмовити.

Представник відповідачів ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову також заперечив, пояснивши, що журналістом у статті під назвою «Плями на мундирі» інформація викладена правдиво. Вважає, що це доведено в судовому засіданні з достовірністю. Тому в задоволенні позову просив відмовити.

Враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позиачів, що в засідання не зявились.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 березня 2009 року в газеті «Зоря Полтавщини» №37-38 було опубліковано статтю ОСОБА_2 під назвою «Плями на мундирі». Вказана стаття містила вислови:

«- Розібрали хімсклад і віддали якимось приїжджим людям за борги, сівалки вивозили на металобрухт, різали трактори, - підхопили гуртом селяни. - Тут ось неподалік стояв сінник, зварений із металевих труб. На власні очі бачили, як сини директора агрофірми ОСОБА_7 розібрали його, завантажили на машину й вивезли на металобрухт…»;

«- А кому ми докажемо…- долучився до розмови ОСОБА_8. - Сама ж міліція того ОСОБА_7 й охороняла, щоночі міліціонери чергували біля його двору»;

«- Після всіх тих жахливих випадків люди, перш ніж звертатися у райвідділ міліції, зверталися до сільського голови,- продовжує ОСОБА_9. … Тому я й прибула на місце події, де також «заробила» від молодшого сина ОСОБА_6 молотком по нирках» (а.с.5-7).

З наведеного випливає, що оскаржувані вислови належать не відповідачу ОСОБА_2, а передані нею в статті з чужих слів.

Зазначене також підтверджується показаннями свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_8, ОСОБА_12, які суду пояснили, що дійсно, під час зустрічі журналіста ОСОБА_2 з селянами в с.Великі Солонці люди розповідали їй про всі ці події. Зокрема, свідок ОСОБА_8 підтвердив, що розповідав відповідачу про те, що «сама ж міліція того ОСОБА_7 й охороняла, щоночі міліціонери чергували біля його двору».

Свідок ОСОБА_10 підтвердила те, що вона розповідала про те, що вона «й прибула на місце події, де також «заробила» від молодшого сина ОСОБА_6 молотком по нирках».

Крім того, свідки повідомили про те, що вказані події відомі всім мешканцям с.Великі Солонці та с.Пологи Низ, постійно обговорювалися в громаді та журналістом викладені вірно.

Відповідно до ч.1 ст.277 ЦПК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Пленум Верховного Суду України в постанові від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» в п.15. вказує, що під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного звязку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Як встановлено судом, інформація, викладена в газеті «Зоря Полтавщини» №37-38 від 17 березня 2009 року в статті «Плями на мундирі» не містить фактичних тверджень автора статті про наявність таких обставин, нею лише передана інформація з чужих слів.

Тому суд приходить до висновку про те, що зазначення у вказаній статті висловів, що оскаржуються, не є поширенням інформації в значенні ст.277 ЦК України.

Достовірність інформації, викладеної в статті, підтверджується показаннями свідків та іншими доказами, що досліджені в судовому засіданні, в їх сукупності.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність відмовити ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.209, 213 - 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до редакції газети «Зоря Полтавщини», ОСОБА_2 про визнання відомостей такими, що не відповідають дійсності, ганьблять честь, гідність та ділову репутацію позивачів, зобовязання їх спростувати відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження в 10-денний термін з дня його проголошення та подачі апеляції у 20-денний термін після подачі заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий О.А.Самсонова

28.07.2010