АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2010 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Костюченко Н.Є.

суддів -Григорченка Е.І., Кочкової Н.О.

при секретарі - Сичевській А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2010 року по справі за позовом Прокурора м. Павлограда Дніпропетровської області в інтересах Павлоградської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2010 року, де ставить питання про його скасування та ухвалення нового рішення, яким відмовити в позові, посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням матеріального і процесуального права.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2010 року позовні вимоги Прокурора м. Павлограда Дніпропетровської області задоволені частково, з ОСОБА_2 на користь Павлоградської міської ради стягнена заборгованість за договором оренди земельної ділянки за період з 24 квітня 2009 року по 28 липня 2009 року в розмірі 8329,40 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що 24.04. 2009 року між Павлоградською міською радою і ОСОБА_2, як фізичними особами, було укладений та зареєстрований договір оренди земельної ділянки площею 0,73 га., розташованої по вул. Харківська, 1/2, м. Павлограда Дніпропетровської області /а.с. 5-7/.

Відповідно до п.п. 1, 8 зазначеного договору земельна ділянка надавалась в строкове платне користування ОСОБА_3, ОСОБА_2

(орендарям) під обслуговування будівель і споруд колишньої овочевої бази. Орендна плата вноситься орендарями у грошовій формі та у розмірі 1/12 частини від 3 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки згідно «Порядку встановлення розмірів орендної плати за земельні ділянки», розташовані на території Павлоградської міської ради від 23.08.2009 року № 49 зі змінами. Оренда плата вноситься щомісячно.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.11.2009 року зазначений договір оренди земельної ділянки площею 0,7300 га. розірвано з 28.07.2009 року /а.с. 23-25, 26-27/

Відповідач умови зазначеного договору оренди земельної ділянки не виконував та орендну плату за земельну ділянку не вносив.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, стягнувши з відповідача на користь Павлоградської міської ради заборгованість за договором оренди земельної ділянки за період з 24.04.2009 року по 28.07.2009 року, тобто з моменту укладення договору до його розірвання, в розмірі 8329,40 грн.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення скарги та зміни рішення суду з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному об'ємі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та, дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями самих сторін.

При вище наведених обставинах справи суд першої інстанції, відповідно до ст. 125 ЗК України, ст. 15 Закону України «Про плату за землю», ч. 1 ст. 526 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України, прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, стягнувши з відповідача на користь Павлоградської міської ради заборгованість за договором оренди земельної ділянки за період його дії, з 24.04.2009 року по 28.07.2009 року, в розмірі 8329.40 грн.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі ОСОБА_2, що суд першої інстанції стягнув з нього орендну плату, не звернувши уваги на те, що він був співвласником будівель і споруд колишньої овочевої бази, які розташовані на орендній землі, до 18.05.2009 року, а з зазначеного часу власником цих будівель і споруд стало ТОВ «Павлоградський трубний завод», засновником якого він був, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки суд першої інстанції стягнув заборгованість по орендній платі за період дії договору оренди земельної ділянки.

У відповідності до ст. 10 ЦПК України відповідач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 цього ж Кодексу, зазначені ним обставини.

Проте будь-які докази, які б підтверджували в установленому законному порядку, що орендована земельна ділянка відповідачем не використовувалася з травня 2009 року, суду не надані.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про плату за землю» власники землі та землекористувачі сплачують земельний податок, а також орендну плату за земельні ділянки державної та комунальної власності з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою податок, а також орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Ті обставини, що земельна ділянка фактично перебувала у користуванні відповідача з моменту укладення договору оренди по 28.07.2009 року підтверджується рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.11.2009 року про задоволення позовних вимог ОСОБА_2, який просив розірвати договір оренди зазначеної земельної ділянки, саме з 28.07. 2009 року /а.с. 26-27/.

Посилання апелянта на те, що суд стягнув з нього розмір судових витрат, який більший ніж встановлений чинним законодавством, не можуть бути прийняті до уваги, що оскільки суд першої інстанції вірно стягнув судові витрати відповідно до ст. 3 Декрету КМУ «Про державне мито» та Порядку оплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ, Відповідно до п. 1 «а» ст. 3 Декрету КМУ «Про державне мито», затвердженого постановою КМУ від 12.12.2005 року №1258.

Відповідно до п. 1 «а» ст. 3 Декрету КМУ «Про державне мито» розмір державного мита із позовних заяв складає 1 відсоток ціни позову.

Згідно Порядку оплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ, затвердженого постановою КМУ від 12.12.2005 року №1258, розмір цих витрат в даному випадку складає 120 грн.

Справа судом 1 -ї інстанції розглянута відповідно до ст. 11 ЦПК України в межах заявлених вимог та на підставі наданих суду доказів.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування або зміну рішення суду першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала суду набуває законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів, з дня проголошення.

СУДДІ: