АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2010 року колегія суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Приходченко А.П.

суддів Лаченкової О.В., Басуєвої Т.А.

при секретарі Солодової І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання, -

встановила:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.від 28 вересня 2010 року в задоволенні позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильність встановлення обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по справі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що відповідно ст. 309 ЦПК України апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню, з наступних підстав.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та сторонами не заперечується, що 28 грудня 2008року між сторонами було укладено договір довічного утримання.

Відповідно до умов цього договору позивачка передала у власність відповідачки квартиру АДРЕСА_1, а відповідачка зобов'язалась забезпечувати позивачку харчуванням, одягом, необхідною допомогою, включаючи медичну допомогу, в грошовому еквіваленті 605 грн. в місяць. Окрім того, відповідачка зобов'язалась щомісячно надавати позивачці побутові послуги - лагодження одягу та взуття, надання перукарських послуг, вологе прибирання квартири, прання та прасування білизни, проводити різні види ремонтних робіт та поточний ремонт квартири.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції зазначив, що відповідачка провела в квартирі ремонт, а в випадках коли позивачка сама тратила кошти в тому числі на оплату комунальних послуг, то відповідачка повертала ці кошти позивачці, про що свідчать її підписи на зворотній стороні чеків.

Про те з такими висновками суду погодитися не можна з наступних підстав.

Відповідно ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання, або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини.

Суд дійшов до помилкового висновку, що відповідачка належним чином виконувала свої обов'язки за спірним договором.

Згідно п.6 Договору довічного утримання від 25.12.2008 року ОСОБА_3 була зобовязана довічно утримувати ОСОБА_2 з певними умови надання послуг, а саме забезпечення харчуванням, одягом, необхідною допомогою, включаючи медичну допомогу в грошовому еквіваленті 605 грн. на місяць, та давати щомісячно у готівкому порядку 605 грн. щомісячно.

Доказів щодо утримання відповідачки позивачкою суду не надано, ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції

Щодо квитанції по сплаті за комунальні послуги як пояснила позивачка вона ( а сплачувала зі своєї платіжної карти КБ «Приватбанк».

Підписи відповідачки на зворотної стороні квитанцій про сплату позивачкою комунальних послуг не є належним доказом того, що відповідачка ці кошти позивачці повертала.

Судом, також, не було враховано, що всі інші квитанції про придбання продуктів питання, ліків, сплату комунальних послуг надані відповідачкою, як доказ належного виконання умов спірного договору, датовані пізніше дати звернення ОСОБА_2 до суду з позовом про розірвання договору довічного утримання.

Отже, оскільки ОСОБА_3 не було надано доказів виконання умов договору довічного утримання, то договір довічного утримання, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягає розірванню.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Позивачкою доказів спричинення відповідачкою моральної шкоди наведено не було, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Щодо доказів здійснення ремонту в квартирі ОСОБА_2 відповідачкою, судом це не спростовується і не лишає змоги в подальшому ОСОБА_3 звернутись до позивачки з вимогами про стягнення затрат на ремонт.

Отже, оскільки суд першої інстанції не взяв до уваги фактичні обставини справи та порушив норми матеріального права, то ухвалене рішення, на підставі п. З, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2010 року - скасувати.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання задовольнити частково.

Розірвати договір довічного утримання, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 посвідчений 25 грудня 2008 року нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 10129.

В задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відмовити. Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: