Справа 2-754/10
Номер провадження 2-754/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.10 року.

Рахівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Тулик І.І.

при секретарі - Шемота М.І.

з участю прокурора - Цинайко Н.І.

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

свідків - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів справу за позовом прокурора Рахівського району Закарпатської області в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: управління Держкомзему у Рахівському районі про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Рахівського району Закарпатської області в інтересах ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, третя особа: управління Держкомзему у Рахівському районі про визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю, посилаючись на наступні обставини.

06.11.2008 року ОСОБА_2, на підставі розпорядження в.о. голови Рахівської районної державної адміністрації від 31.03.2008 року № 151, було видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку в урочищі Ропша в смт. Ясіня Рахівського району, цільове призначення якої, ведення особистого селянського господарства. Проте проведеною перевіркою встановлено, що акт встановлення та погодження зовнішніх меж земельних ділянок від ?7.11.2007 року підписаний суміжними землекористувачами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Однак, під час дачі пояснень останні зазначили, що ОСОБА_2 взагалі до них не зверталася і вони не підписували акт встановлення та погодження меж земельної ділянки від 27.11.2007 року, яка знаходиться в урочищі Ропша в смт. Ясіня. Таким чином, Державний акт на право власності на спірну земельну ділянку виданий ОСОБА_2, суперечить вимогам Земельного кодексу України, що в свою чергу такий акт необхідно визнати недійсним. На підставі наведеного та з метою захисту інтересів ОСОБА_1, який через свій пенсійний вік неспроможний самостійно захистити свої інтереси в суді, прокурор просив винести рішення, яким визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії ЯД № 547327 від 06.11.2008 року, виданий ОСОБА_2.

В судовому засіданні прокурор, ОСОБА_8 позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити, скасувати Державний акт на право власності на землю, виданий ОСОБА_2, як такий, що виданий з порушенням норм чинного земельного законодавства.

Позивач, ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, на задоволенні позову наполягає.

Відповідачка, ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, пояснила, що після виділення їй розпорядженням Рахівської РДА Закарпатської області земельної ділянки площею 0,6513 в урочищі Ропша за межами смт. Ясіня Рахівського району Закарпатської області та надання дозволу на розробку технічної землевпорядної документації, вона уклала договір з ТзОВ «Георан», яке має ліцензію на виконання таких землевпорядних робіт. Стверджує, що вона особисто ніякі підписи в акті встановлення меж земельної ділянки в натурі не підробляла, а всю технічну . документацію, в тому числі вказаний акт та збір підписів суміжних землекористувачів готувало дане підприємство. Просить в позові відмовити.

Представник відповідачки ОСОБА_3 позовні вимоги прокурора не визнав, зазначив, що землі, розташовані в урочищі «Ропша» рахуються за Рахівською РДА, оскільки знаходяться за межами населеного пункту. ОСОБА_2 земельна ділянка виділена згідно розпорядження Рахівської РДА й на підставі чого видано Державний акт на право власності на земельну ділянку. ОСОБА_1 не може бути позивачем у справі, оскільки відповідно до Пленуму ВСУ № 7 від 16.04.2004 року з позовами про припинення права власності на земельну ділянку можуть звертатися лише органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування. Просить в позові відмовити.

Представник третьої особи, управління Держкомзему у Рахівському районі в суді присутній не був, заступник начальника управління ОСОБА_9 надала заяву про розгляд справи без участі їхнього представника, вирішення справи залишають на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_10 по суті справи пояснила, що її брат, ОСОБА_1 говорить неправду, він ніколи не користувався земельною ділянкою, документів на земельну ділянку немає ні він, ні інші брати. її дочка ОСОБА_2 виготовила на частину земельної ділянки Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку. Ніхто з родичів, крім ОСОБА_1, до неї не має жодних претензій. Не бачила, коли погоджувалися межі земельної ділянки.

Свідок ОСОБА_11 ствердила, що позивач ніколи не користував дану земельну ділянку.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні зазначила, що на даний момент не має претензій до меж земельної ділянки ОСОБА_2 Чоловік ОСОБА_7 давав погодження меж ОСОБА_2 При цьому позивач, ОСОБА_1 земельною ділянкою, на яку ОСОБА_2 видано державний акт, не користувався. Документів на спірну земельну ділянку не має.

Суд, заслухавши сторін, свідків, вивчивши матеріали справи та перевіривши їх доказами прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що основним мотивом прокурора, який виступає в інтересах ОСОБА_1, скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку, розташовану в урочищі Ропша на території Рахівського району за межами смт. Ясіня, є виключно недотримання вимоги ч.1 ст. 151 Земельного кодексу України ( чинної на момент виникнення спірних правовідносин), де встановлено, що особи, зацікавлені у вилученні (викупі), виборі земельних ділянок, зобов'язані погодити з власниками землі і землекористувачами та органами державної влади або органами місцевого самоврядування, згідно з їх повноваженнями, розміри земельних ділянок, передбачені для вилучення (викупу), умови їх вилучення (викупу), а також розміри земельної ділянки, передбачені для її передачі (надання), умови її передачі (надання) з урахуванням комплексного розвитку території, який би забезпечував нормальне функціонування на цій ділянці і прилеглих територіях усіх об'єктів та умови проживання населення і охорону довкілля. Зокрема вказує, що встановлення в натурі межі вказаної земельної ділянки здійснено без погодження суміжних землекористувачів, в даному випадку, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, оскільки підписи та паспортні дані останніх зазначені в акті встановлення та погодження зовнішніх меж земельних ділянок від 27.11.2007 року, є на думку прокурора фіктивними, що встановлено з пояснень вказаних суміжних землекористувачів.

Проте з таким твердженням позивача суд не погоджується, виходячи з наступного.

За змістом от. 80 Земельного Кодексу України, держава є одним із суб'єктів права власності на землю, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади - на землі державної власності.

Відповідно до ч. 1 ст.84 вказаного Кодексу у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Відповідно до п. б) ч.1 ст. 81 Земельного Кодексу України громадяни набувають право власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності у порядку визначеному ст. 118 цього Кодексу, яка передбачає, що передача у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства здійснюється за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади в залежності від місця розташування цієї землі.

Пунктом 12 Перехідних положень Земельного Кодексу України передбачено, щодо розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Так, із Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 547327 від 06.11.2008 року, що є предметом спору, вбачається, що відповідачка ОСОБА_2, на підставі розпорядження голови Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області № 658 від 2 листопада 2007 року отримала у власність земельну ділянку площею 0,6513 га, що розташована за межами селища Ясіня Рахівського району Закарпатської області в урочищі Ропша для ведення особистого селянського господарства.

Тобто, Рахівська районна державна адміністрація, будучи розпорядником земельних ділянок, розташованих в урочищі Ропша, що знаходиться за межами населеного пункту смт. Ясіня і на території Рахівського району Закарпатської області, своїм розпорядженням надала у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,6513 га для ведення особистого селянського господарства і відповідно до ст.ст. 81,118 Земельного кодексу України остання набула права на згадану земельну ділянку.

При цьому, при виготовленні технічної документації на виготовлення документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку, були надані з приводу цього позитивні висновки відповідних уповноважених на те органів державної влади. Заяв та скарг при встановленні та погодженні меж земельних ділянок не надійшло.

Разом з цим, стаття 140 Земельного кодексу України регулює припинення права власності юридичних та фізичних осіб на земельну ділянку, якими є добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; відчуження земельної ділянки за рішенням власника; звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; конфіскація за рішенням суду; невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Зі змісту статті випливає, що даний перелік є вичерпним. Тобто інші юридичні факти, які не перераховані у даній статті, не можуть розглядатися як підстави припинення права власності на земельну ділянку.

Згідно Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних ^прав», суд, вирішуючи спори про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею повинні враховувати, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140-149 ЗК. У випадках, визначених цими нормами, припинення права власності на землю чи права землекористування провадиться за позовом відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування в судовому порядку, недодержання якого є підставою для визнання рішення цього органу та виданих державних актів недійсними.

Отже, з урахуванням наведеного, суд вважає, що підстава припинення права власності на земельну ділянку, вказана позивачем, зокрема порушення вимог ч.1 ст. 151 Земельного кодексу України, не передбачена ст. 140 Земельного кодексу України та позивач ОСОБА_1 в інтересах якого виступає прокурор, не є належним позивачем у справі, оскільки з позовами про припинення права власності на земельну ділянку, в силу глави 22 розділу ІУ Земельного кодексу України, повинні звертатися органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування.

За таких обставин, на думку суду, в позові прокурора в інтересах ОСОБА_1 про визнання Державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним слід відмовити.

Зважаючи, що ухвалами Рахівського районного суду від 29 червня 2010 року та 30 червня 2010 року було вжито заходи по забезпеченню позову, на підставі ч.6 ст.154 ЦПК України слід скасувати вжиті, згідно вказаних ухвал, заходи забезпечення позову.

Окрім того, судові витрати по даній справі, на підставі ст. 88 ЦПК України слід віднести за рахунок Держави.

Керуючись ст.ст. З, 6,10, 11, 15, 16, 58, 60, 209, 212 - 215, 218, 223 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову прокурора Рахівського району в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - управління Держкомзему в Рахівському районі про визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю - відмовити.

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалами Рахівського районного суду від 29 червня 2010 року та 30 червня 2010 року скасувати.

Судові витрати по даній справі віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено у судову палату з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Тулик І.І.