Овідіопольський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2010 року смт.Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.,

при секретарі Іванченко В.А.,

за участю: представника позивача за довіреністю ОСОБА_1.,

представника відповідача за довіреністю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Овідіополь цивільну справу за позовом

ОСОБА_3

до

ОСОБА_4

про стягнення боргу та стягнення судових витрат,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2009 року позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом до відповідача, в обгрунтування якого зазначив, що 15.02.2009 року між ним та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір позики грошових коштів, згідно якого позивач позичив відповідачу 60600 грн., а відповідач зобов'язався повернути суму позики в строк до 28.04.2009 року.

Договір позики був укладений в простій письмовій формі.

Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу зазначену суму коштів, але відповідач у встановлений договором строк суму позики не повернув.

На підставі викладеного позивач в позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 67750,80 грн., з урахуванням індексу інфляції та процентів у розмірі облікової ставки НБУ.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі суд вважає позов обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав:

Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тау ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, які були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі, 15.02.2009 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів, відповідно до умов якого позивач позичив відповідачу суму у розмірі 60600 грн., а відповідач в свою чергу зобов'язався повернути суму позики в строк до 28.04. 2009 року, що підтверджується письмовою розпискою, (а.с.6).

Позивач надав відповідачу зазначену суму, але відповідач суму боргу у встановлений договором строк не повернув.

Строк прострочення грошового зобов'язання відповідачем становить п'ять місяців, в зв'язку з чим загальна сума заборгованості по відсоткам становить 757,5 грн.

Відповідно до довідки управління статистики у м. Одесі № 01/01/16/64 від 17.07.2009 року індекс інфляції по Україні з січня 2009 року по червень 2009 року становить: січень-102,9 %, лютий - 101,5 %, березень-101,4%, квітень-100,9%, червень-101,1 %., в зв'язку з чим загальна сума інфляції становить 6393,3 грн. та загальна сума боргу, з урахуванням індексу інфляції та процентів становить 67750,80 грн.

Розписка про припинення боргових зобов'язань за зазначеним вище договором позики сторонами надана не була.

З наведених підстав позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст.509, 525, 526, 530, 625, 1046, 1049 ЦК України.

суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 борг на загальну суму 67750,80 грн., 677,50 грн. сплаченого позивачем державного мита, 30 грн. сплачених позивачем витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Овідіопольський районний суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Бочаров А.І.