АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О. А.,

суддів Петренка В.М., Пікуля В.П.

при секретарі Зеленській О.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 29 липня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь 26 407 грн.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що у серпні 2005 року між сторонами укладений договір переуступки боргу, згідно якого відповідач передав позивачу право отримати борг у сумі 24 407 грн. від ТОВ «Райагробуд» згідно рішення суду, проте відповідач самостійно отримав вказані кошти і відмовляється їх повернути.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 29 липня 2010 року у задоволенні позову відмовлено за недоведеністю.

ОСОБА_2, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що висновок суду про недоведеність позовних вимог суперечить зібраним у справі доказам.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав:

Відповідно до п.2 ч.І ст.307, п.4 чЛ ст.309 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове в разі порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

3матеріалів справи вбачається, що рішенням Київського районного суду м.Полтави від 10 липня 2002 року, яке набрало законної сили, стягнуто з Диканського райагробуду на користь ОСОБА_4 26 407 грн.

4серпня 2005 року"між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 укладений письмовий договір, згідно умов якого ОСОБА_4 передав ОСОБА_2 право отримати від Диканського райагробуду 26 407 грн. боргу, присудженого судовим рішенням, взамін на отриманий раніше (12 вересня 1993 року) від ОСОБА_2 автомобіль.

У червні 2008 року на підставі заяви ОСОБА_2 начальник відділу ДВС Диканського РУЮ звернувся до суду з поданням про заміну стягувана (ОСОБА_4 на ОСОБА_2Г.) у виконавчому провадженні з примусового стягнення з ТОВ «Райагробуд» на користь ОСОБА_4 боргу у сумі 26 407 грн.

Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 07 жовтня 2008 року відмовлено у задоволенні заяви начальника відділу ДВС Диканського РУЮ з тих підстав, що право вимоги у ОСОБА_4 виникло не з правочину, а з судового рішення.

ОСОБА_4 у порядку примусового виконання судового рішення отримав кошти у сумі 26 407 грн.

Згідно довідки УДАІ ГУМВС України у Полтавській області автомобіль ВАЗ 21061, днз. И 3180 ПО, 1988 року випуску, з 01 квітня 1988 року по 27 січня 1993 року належав ОСОБА_2, а з 27 січня 1993 року по теперішній час зареєстрований на ім'я ОСОБА_4

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності факту передачі автомобіля ОСОБА_4

Проте таких висновків суд першої інстанції дійшов із грубим порушенням норм матеріального та процесуального закону.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Укладена між сторонами угода відповідає вимогам ст.6, ст.203, ст.513, ст. 514 ЦК У країни.

Згідно рішення Київського районного м.Полтави від 10 липня 2002 року (а.с.5) між ОСОБА_4 і Диканським райагробудом (правонаступник - ТОВ «Райагробуд») виникли правовідносини, що витікають з договору міни, укладеного у простій письмовій формі.

Ухвалення судом рішення про стягнення з Диканського райагробуду на користь ОСОБА_4 26 407 грн. не припинило зобов'язання між сторонами угоди, оскільки нормами глави 50 ЦК України такої підстави припинення зобов'язань не передбачено.

Угода щодо переуступки боргу укладена між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 до припинення зобов'язань, які виникли між ОСОБА_4 і Диканським райагробудом.

За змістом угоди про переуступку боргу від 04 серпня 2005 року право ОСОБА_2 на отримання 26 407 грн. за рішенням Київського районного м.Полтави від 10 липня 2002 року не ставиться у залежність від передачі ОСОБА_4 автомобіля, оскільки сторони угоди ствердили, що передача автомобіля вже відбулася у минулому.

Окрім того, оцінюючи за правилами ст.212 ЦПК України зібрані у справі докази, колегія суддів вважає безпідставним висновок суду першої інстанції про недоведеність факту передачі ОСОБА_2 належного йому автомобіля ОСОБА_4

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, вирішивши питання про судові витрати у порядку ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.303, п.2 ч.І ст.307, ч.І п.4 ст.309, ст.316, ст.319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 29 липня 2010 року скасувати, ухваливши нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 26 407 грн. боргу і 120 витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Держави 265 грн. 07 коп. державного мита.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: О.А.Лобов

Судді: В.М.Петренко

ОСОБА_5