РІШЕННЯ

імям України

16.12.2010 р. Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Українець П.Ф.

при секретарі Мандзюк О.В.

представника ОСОБА_1 та інш.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Городок Львівської обл. справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Нафтагазстрах» до ОСОБА_2, Дорожньої профспілкової організації Львівської залізниці, третя особа - Державне територіально-галузеве обєднання «Львівська залізниця», про спростування недостовірної інформації та захист лілової репутації, суд -

встановив:

ТДВ «Страхова компанія «Нафтагазстрах» 17.08.2009р. звернулась з позовом до ОСОБА_2 про спростування недостовірної інформації та захист ділової репутації. Просила винести рішення, яким зобовязати відповідача спростувати із своїм вибаченням недостовірну і негативну інформацію видрукувану в статті (Лікарняна каса Львівської залізниці» газетою «Львівський залізничник», випуск №8 (7812) від 27.02.2009р.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що виступаючи на установчих зборах громадської організації «Лікарняна каса Львівської залізниці» ОСОБА_2, як заступник начальника залізниці, поширив недостовірну інформацію відносно страхової компанії, а саме: «що досвід 2007р., коли страхуванням залізничників опікувалась компанія «Нафтагазстрах» був не надто вдалим, і в багатьох випадках повчальним. Найперше і головне - ця компанія не виконала своїх зобовязань перед залізничниками, рух коштів відбувався не прозоро, лікувальним закладам не в повному обсязі відшкодовували кошти, витрачені на лікування застрахованих осіб, тощо".

Що розповсюджена інформація принижує ділову репутацію ТДВ «Страхова компанія «Нафтагазстрах», формує негативну думку широкого кола клієнтів та завдає шкоди її господарській діяльності.

Ухвалою судового засідання від 16.06.2010р. до участі в справі, як третю особу, залучено Державне територіально-галузеве об»єднання «Львівська залізниця» (т.1а.с.171), а ухвалою судового засідання від 06.12.2010р., як співвідповідача до справи залучено Дорожню профспілкову організацію Львівської залізниці (т.2 а.с.86), яка є засновником друкованого видання - газета «Львівський залізничник».

У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав, покликаючись на мотиви позову, також пояснив, що видрукувана газетою інформація не відповідає дійсності через те, що компанія у повному обсязі виконала свої зобовязання перед залізничниками, річний баланс і звіт про рух коштів за минулий рік щороку друкує у «Фінансовому віснику», інше.

Просить зобовязати відповідача спростувати із своїм вибаченням розповсюджену недостовірну та негативну інформацію викладену у статті «Лікарняна каса Львівської залізниці» і газетою «Львівський залізничник» №8 (7812) від 27.02.2009р.

В суді, представники відповідача, кожен, просить про відмову у задоволенні позову, мотивуючи в основному тим, що інформація викладена у статті «Лікарняна каса Львівської залізниці» газетою «Львівський залізничник» №8 (7812) від 27.02.2009р. є власними судженнями ОСОБА_2, як особи застрахованої позивачем, що вона достовірна і не завдає шкоди діловій репутації позивача.

На відмову у задоволенні позову, з огляду на його безпідставність і необґрунтованість, висловився представник третьої особи.

Заслухавши сторони, третю особу, вивчивши матеріали справи, суд відмовляє у задоволенні позову.

Згідно із ст. 37 ЗУ «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» громадяни, юридичні особи і державні органи, а також їх законні представник мають право і вимагати від редакції друкованого засобу масової інформації опублікування ним спростування поширених про них відомостей, що не відповідають дійсності та принижують їх честь, гідність та ділову репутацію.

Відповідно до частини другої статті 47-1 ЗУ "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Згідно із ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності, дійсності і спростувати.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобах масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй ч. 1 ст. 277 ЦК України та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм і іншу оцінку.

Як убачається із змісту статті «Лікарняна каса Львівської залізниці», що опублікована 27.02.2009р. газетою «Львівський залізничник» №8(7812), із письмового пояснення ОСОБА_2 (т.1 а.с.51-54) газетою дослівно відтворено його власні судження та оцінка діяльності Страхової компанії у 2007р., висловлені ним як особою, якій Страхова компанія через залізницю надавала послуги з добровільного соціального медичного страхування, у виступі на установчих зборах громадської організації «Лікарняна каса Львівської залізниці».

Отже, оскільки наведені у вищеозначеній статті висловлювання є оціночними судженнями відповідача, критичною оцінкою певних фактів і недоліків, які на його думку були в діяльності ТДВ СК «Нафтагазстрах» у 2007р., то відповідно до ст. 47 ЗУ «Про інформацію» вони не підлягають спростуванню, і за них ніхто не може бути притягнутий до відповідальності.

Відмовляючи в позові, суд також ураховує, що відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

У свою чергу ч. 1 ст. 34 Конституції України кожному гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Суд не вправі зобовязати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК України.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212-213, 215 ЦПК України, суд -

вирішив:

в позові Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Нафтагазстрах» до ОСОБА_2, Дорожної профспілкової організації Львівської залізниці, третя особа -Державне територіально-галузеве обєднання «Львівська залізниця» про зобовяння спростувати із своїм вибаченням під назвою «Спростування», в такий самий спосіб, розповсюджену недостовірну та негативну інформацію, викладену в статті «Лікарняна каса Львівської залізниці» в газеті «Львівський залізничник» від 27.02.2009р. №8 (7812) відмовити, за безпідставністю вимог.

Апеляція на рішення може бути подана протягом 10 днів.

Суддя: