Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 2-1144/10
Провадження № -
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29.03.2010м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Новака Ю.Д.,

при секретарі - Куцолап І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві про визнання незаконними дій відповідача та зобов»язання здійснити перерахунок і нарахування пенсії відповідно до діючого законодавства України. -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2010р. ОСОБА_1 звернувся до суду з цивільним позовом до Управління пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві про визнання незаконними дій під час нарахування пенсії та зобовязання здійснити перерахунок пенсії по інвалідності, яка настала в результаті каліцтва під час ліквідації аварії на Чорнобильській атомній електростанції (надалі ЧАЕС). Мотивуючи свої вимоги Позивач зазначив, що він являється учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії. інвалідом III групи, захворювання якого повязане з ліквідацією наслідків вказаної аварії.

Він отримує пенсію по III груш інвалідності, що настала внаслідок захворювання на ЧАЕС, відповідно до ч.4 ст. 54 Закону України «Про соціальний статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796 від 28.02.1991р., однак обчислення та виплата пенсії, як зазначає ОСОБА_1, здійснюється без врахування положень ст.ст.50, 54 ч.4 названого Закону. У звязку з цим. Позивач просить визнати неправомірною відмові відповідача в здійсненні перерахунку його пенсії та зобовязати Управління пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві здійснити перерахунок основної та додаткової пенсії з 23.12.2004року, відповідно до ст.50 та ст. 54 Закону України «Про соціальний статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», по III групі інвалідності, виходячи з розміру 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за віком в розмірі 50% пенсії за віком, яка встановлюється ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обгрунтовує тим, що Управлінням пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві, без дотримання загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами і принципу верховенства права, здійснено обчислення та його пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008р. №654. частиною 1 якої встановлені доплати до пенсій, зокрема розмір основної пенсії по 111 групі інвалідності має становити не менше 980 грн. До набуття чинності постановою Кабінету Міністрів України №654 діяла інша постанова КМ України «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів держаного бюджету» №1 від 03.01.2002р.. згідно якої за основу для розрахунку, було визначено розмір мінімальної пенсії за віком в сумі 19,91 грн.

Крім того, позивач вказує, що рішеннями Конституційного суду України №6-рп від 09.07.2007р. та № 10-РП від 22.05.2008р. визнано неконституційними положення Законів України «Про державний бюджет на 2007р.» та «Про державний бюджет на 2008р.», якими були внесенні зміни до ст.ст.50, 54 Закону України «Про соціальний статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», на підставі яких і повинна нараховуватись пенсія.

Згідно розрахунку Позивача, відповідно до ст. 54 Закону України «Про соціальний статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсія для інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок з Чорнобильською катастрофою, по інвалідності III групи, не може бути нижчою 6 мінімальних пенсій за віком, при цьому за основу при розрахунку має братись розмір мінімальної пенсії, встановлений ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Також, Позивачу має бути нарахована додаткова пенсія відповідно до ст. 50 Закону України «Про соціальний статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком. В зв'язку з чим, за підрахунками Позивача, розмір його пенсії має бути 4517,5 грн./місяць.

Позивач зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 19 ОСОБА_2 України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_2 та законами України. Однак на думку Позивача, Управління пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві, під час обчислення та виплати йому пенсії, діяло в порушення ОСОБА_2 України та вказаних Законів, про що свідчить відмова Відповідача в перерахунку пенсії за вих.№14/С-02 від 17.02.2010р.

Позивач в судове засідання не з»явився, але надав суду заяву про те. що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, а також те, що справу просить розглянути без його участі.

Представник Управління пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві в судовому засідання проти позову заперечував, просив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на те, що обчислення пенсії Позивачу проведено відповідно до вимог Закону України «Про соціальний статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та у відповідності до Постанов Кабінету Міністрів України «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28.05.2008р. №530, «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008р. №654. А також відповідач вказав, що відповідно До ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у разі виникнення права на підвищення пенсії перерахунок здійснюється з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Суд вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Позивач є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалід III групи, захворювання якого повязане з ліквідацією наслідків вказаної аварії і йому призначена пенсія відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з ч.1 ст. 46 ОСОБА_2 України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації вказаного конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи закріплені в Законі України «Про соціальний статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч.4 ст.50 Закону України «Про соціальний статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796 від 28.02.1991р. розмір пенсії для інвалідів щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою не може бути нижчими по III групі інвалідності 6 мінімальних пенсій за віком. А згідно ст. 50 цього Закону, даним особам також має бути призначена додаткова пенсія у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

Законами України «Про державний бюджет на 2007р.» та «Про державний бюджет на 2008р.», були внесенні зміни до ст.ст.50, 54 Закону України «Про соціальний статус га соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Згідно даних змін, відповідно до зазначеної ст.54 в новій редакції, у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по III групі інвалідності 180 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. А відповідно до вказаної ст.50, особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: інвалідам III групи 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Статтею 64 ОСОБА_2 України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених ОСОБА_2 України. Статтею 92 Основного Закону передбачено, що виключно законами встановлюються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення. А згідно ст. 21 цього Основного Закону, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав.

Тому, рішеннями Конституційного суду України №6-рп від 09.07.2007р. та № 10- РП від 22.05.2008р. визнано неконституційними положення Законів України «Про державний бюджет на 2007р.» та «Про державний бюджет на 2008р.», якими були внесенні зміни до ст.ст.50, 54 Закону України «Про соціальний статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, на час прнизначення пенсії Управлінням пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві, у Позивача існувало право на отримання пенсії у розмірі, не менше, ніж 6 мінімальних пенсій за віком, що передбачено ст. 54 Закону України «Про соціальний статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткової пенсії в розмірі, встановленому в ст. 50 цього Закону, зокрема по інвалідам III групи в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

Зі змісту ст.ст.50, 54 вказаного Закону, випливає, що під час визначення розміру пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу її нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

Законом України «Про соціальний статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не встановлено розміру мінімальної пенсії за віком. Однак розмір мінімальної пенсії за віком встановлений ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно якої мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір, не має.

Відповідно до ч.7 ст.8 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону). Тому, суд не бере до уваги положення ч.3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» де зазначено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених цим Законом. Оскільки наявність такої норми, за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком, не є підставою для відмови в реалізації Позивачеві конституційної гарантії та права на отримання пенсії за шкоду, заподіяну його здоров'ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст.ст.50, 54 Закону України «Про соціальний статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У запереченнях проти позову Відповідач посилається на те, що при нарахуванні пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою, він правомірно керувався Постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008р. №654, частиною 1 якої встановлені доплати до пенсій і після їх здійснення, розмір основної пенсії, зокрема по III групі інвалідності має становити не менше 980 грн. Тим самим, дана постанова істотно звужує зміст та обсяг існуючих прав осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановлених законами України, що суперечить ст.22 ОСОБА_2 України.

До такого ж самого звуження змісту існуючих прав призводить і Постанова Кабінету Міністрів України «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28.05.2008р. №530, адже в ній зазначено, що особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачується у таких розмірах до прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність: 1) тим, що належать до категорії 1: інвалідам III групи 15 відсотків.

Посилання відповідача на ч.5 ст.54 Закону України «Про соціальний статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначається Кабінетом Міністрів України, суд не вважає необгрунтованим, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав Позивача, встановлених цим же Законом.

Відповідно до ст. 8 ОСОБА_2 України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_2 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_2 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_2 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_2 України гарантується. Згідно ч.ч.1, 4 ст.8 ЦПК України, суд вирішує справи відповідно до ОСОБА_2 України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана верховною радою України. У разі невідповідності правового акта закону України або міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує акт законодавства, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд приходить до висновку, що при визначенні розміру пенсії Позивачеві, застосуванню підлягають ст.ст. 50, 54 ч.4 Закону України «Про соціальний статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням визначення поняття мінімальної пенсії за віком ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а не Постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів держаного бюджету» №1 від 03.01.2002р., «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008р. №654 та «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28.05.2008р. №530.

При розрахунку пенсії, передбаченої статтями 50, 54 Закону України «Про соціальний статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, який установлюється у законі про Державний бюджет на відповідний рік. Закон України «Про державний бюджет на 2010 рік» не прийнятий, однак ст.2 Закону України "Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати" від 20.10.2009 № 1646-VI, на сьогоднішній день встановлений мінімальний прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність в розмірі 695 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 ОСОБА_2 України, Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією ОСОБА_2 межах і відповідно до законів України.

Суд вважає не обгрунтованим посилання відповідача на ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», що перерахунок пенсії в даному випадку має проводиться після подання пенсіонером відповідної зави про перерахунок пенсії, адже відповідно до вказаної ст. 19 ОСОБА_2 України, пенсійний фонд має нараховувати пенсію дотримуючись в першу чергу ОСОБА_2 України, Законів та підзаконних нормативно-правових актів, які не суперечать законодавчим актам, що мають вищу юридичну силу, дотримуючись при цьому ст. 8 Основного Закону щодо верховенства права та застосування ОСОБА_2 як норми прямої дії. Тобто, такий обовязок наступає у субєкта владних повноважень, з моменту виникнення на це права у пенсіонера, не залежно від його звернення із заявою, оскільки ОСОБА_2 та закони мають дотримуватись не за заявою особи, а відповідно до зазначених норм ОСОБА_2 України.

Згідно ч.З ст. 67 Закону України «Про соціальний статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у редакції Закону №231 від 05.10.2006р., у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст.54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3. 4. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового прожиткового мінімуму.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсії приймається районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Тому, Управління пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві є належним відповідачем у даній справі, оскільки ОСОБА_1 проживає саме в цьому районі.

23.12.2004р. до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» внесено зміни, якими встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком відповідає розміру мінімального прожитковому мінімуму осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ч. 2 ст.46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Крім того, статтею 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом Української PCP Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ". А згідно ч. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачується пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Судом встановлено, що нарахування пенсії здійснювалось невірно і фактично позивачу мав бути нарахований інший розмір пенсії, однак з вини відповідача дана пенсія не була виплачена, тому її виплата за минулий період має здійснюватися без обмеження будь-яким строком.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність зобовязати Управління пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві з 23.12.2004року здійснити перерахунок пенсії призначеної ОСОБА_1 в розмірі, передбаченому ст.50 та ст. 54 Закону України «Про соціальний статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», провівши обчислення пенсії в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з положень ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Отже, розмір пенсії, яка має бути призначена Позивачеві відповідно ст. 54 Закону України «Про соціальний статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» становить 4170,00 грн./місяць (695 грн. х 6). А розмір додаткової пенсі згідно ст. 50 цього Закону становить 347,5 грн. (695 грн. х 50%). Тому, ОСОБА_1 повинна була бути нарахована пенсія в розмірі - 4517,5 грн.. тоді коли фактично він отримує 1106,09 грн.

Таким чином, дії відповідача, а саме нарахування пенсії здійснене Позивачу, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії, інваліду III групи, захворювання якого пов'язане з ліквідацією наслідків вказаної аварії, слід визнати незаконними. Також є незаконною і відмова Відповідача у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку призначеної йому пенсії, викладена в листі за вих.№14/С-02 від 17.02.2010р.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.22, 64 ОСОБА_2 України, ст.ст.45. 50, 54. 67 Закону України «Про соціальний статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 8, 209, 213-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати відмову Управління пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві за вих. №14/С-02 від 17.02.2010р., в здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_3 та її нарахування в цілому в період з 23.12.2004р.. незаконними.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві з 23.12.2004р. здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3 відповідно до ст.50 та ч.4 ст. 54 Закону України «Про соціальний статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», провівши обчислення пенсії в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з положень ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні вплати недоплаченої пенсії за минулий період за результатами даного перерахунку .

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження в 10-денний термін з дня його проголошення та подачі апеляції у 20-денний термін після подачі заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_4