АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: про позбавлення батьківських прав Суддя-доповідач - Солодков А.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2010 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - судді Солодкова А. А.,

суддів колегії - Тичкової О.Ю., Піддубного Р.М.,

при секретарі - Соколовій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 червня 2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6 про позбавлення батьківських прав,-

встановила:

У лютому 2010 року з позовом до суду до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав звернулась ОСОБА_4 Обгрунтовуючи позов посилалась на те, що з 10 листопада 1990 року по 15 лютого 1999 року знаходилась в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу є дитина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач після розлучення від своїх батьківських обов'язків ухиляється, долею дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, має заборгованість по сплаті аліментів.

Відповідач проти позову заперечував. Посилався на те, що ОСОБА_4 створювала перешкоди для його спілкування з дитиною, після того як шлюб між ними було розірвано. Зазначав, що він неодноразово направляв на адресу позивача аліменти на утримання сина, проте ОСОБА_4 від їх отримання відмовлялася, внаслідок чого вони поверталися не врученими.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 червня 2010 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить суд рішення суду від 23 червня 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Обґрунтовуючи скаргу посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, на невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що відповідач не надав жодних доказів того, що позивач чинила перешкодити в їх з сином спілкуванні. Вказує на те, що в результаті щомісячних недоплат по аліментам, відповідач має заборгованість станом на 01 червня 2010 року в розмірі 25 438 грн. 32коп., проте суд першої інстанції не звернув належної уваги на цей факт.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши наведені в скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ч. 1 ЦПК апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджено матеріалами справи і не заперечується сторонами, що батьками неповнолітнього ОСОБА_6 є ОСОБА_5 та ОСОБА_4 З 1999 року, після розірвання шлюбу між батьками, неповнолітній син залишився проживати з матір'ю. ОСОБА_7 проживає разом з матір'ю та вітчимом - ОСОБА_8, які виховують дитину, піклуються про нього, створюють умови для навчання та матеріально забезпечують.

Після розірвання шлюбу між сторонами склалися неприязні стосунки.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволені позовних вимог ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до чинного законодавства позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, шо позбавлення батьківських прав допускається лише коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. В залежності від конкретної ситуації в сім'ї позбавленню батьківських прав можуть передувати превентивні заходи впливу на батьків (бесіди, попередження з боку органів опіки і піклування, органів внутрішніх справ, надання сім'ї необхідної допомоги, накладення адміністративної відповідальності).

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач неодноразово направляв поштовими переказами грошові кошти на адресу ОСОБА_4 на утримання сина, проте, позивач відмовлялась приймати зазначені грошові перекази, посилаючись на те, що сума грошових коштів недостатня для того, щоб забезпечити належний рівень життя сина.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30мберезня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя.

Враховуючи зазначене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність достатніх підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 відносно його сина ОСОБА_7.

На підставі ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції позивачем не було надано достатніх доказів на підтвердження її вимог та заперечень.

Суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не є суттєвими.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді: