Справа № 2-356/1-2010
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2010 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Чех Н.А.

при секретарях Бурдейна С.М., Данилко Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ЖБК "Автомат-1" про вселення, встановлення порядку користування жилим приміщенням та зобов"язання не чинити перешкод у користуванні ним,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною вимогою, посилаючись на те, що квартира АДРЕСА_1 належить їй на праві власності згідно до Свідоцтва про право власності на житло від 27.04.2007 року. Квартира кооперативна, складається з двох окремих кімнат, площами 12,5 кв.м. та 17,5 кв.м., житлова площа квартири 30 кв.м., загальна площа 55,9 кв.м. В указаній квартирі зареєстровані вона та відповідач по справі, який є її колишній чоловік, шлюб з яким було розірвано 22.09.1998 року, а зареєстрований шлюб був 22.07.1978 року. Під час її проживання в спірній квартирі та після розірвання їх шлюбу вона займала кімнату площею 17,5 кв.м., де знаходилися її особисті речі, а також майно. Відповідач користувався кімнатою площею 12,5 кв.м. Скористувавшись її відсутністю, внаслідок її тимчасового перебування у Франції, відповідач змінив замки вхідної двері квартири, чинить їй перешкоди в користуванні квартирою, не надає їй взагалі доступу до квартири, добровільно виділити їй кімнату в користування відмовляється. В судовому засіданні представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги, просив їх задовольнити. Пояснив, що спірна квартира кооперативна, була отримана та виплачена в період шлюбу сторін. Реально поділити квартиру не можливо по ? частині таму і просили встановити порядок користування квартирою. Позивачка просить виділити їй більшу кімнату, так як вона в ній проживала до від"їзду до Франції, там залишилися її особисті речі, вона там раніше жила, тобто був встановлений конкретний порядок користування житлом. Відповідач змінив замки в квартирі, ключів позивачка не має, без згоди відповідача в квартиру потрапити не може. Просив врахувати, що за час знаходження справи в суді відповідачу пропонувалися різні варіанти мирного вирішення спору, однак відповідач на них не погодився.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав в частині виділу позивачці більшої кімнати, інші позовні вимоги визнає. Пояснив, що в період шлюбу з позивачкою була отримана, виплачена спірна кооперативна квартира. Десь в 1998 році позивачка, з"їздивши до Франції, повідомила, що не бажає жити на Україні, просила розлучення, говорила, що нічого ділити не буде, просила щоб у неї була прописка та можливість по приїзду до Києва зупинятися в спірній квартирі. Всі ці останні п"ять років вона не мала претензій з приводу квартири, приїжджала раз в рік, з майна вона забрала все, що хотіла. Через п"ять років вона пропонувала купити їй однокімнатну квартиру, або дати їй гроші за половину квартири. В 2007 році позивачка приватизувала спірну квартиру без його відому. Зазначив, що не погоджується виділити позивачці більшу кімнату, він в спірній квартирі проживає з новою сім"єю, на його нову дружину почали давити, щоб її виселити. Не заперечує, що на даний час він зі своєю сім"єю користується всією спірною квартирою, в квартирі залишилося майно, яке було набуте за час перебування в шлюбі з позивачкою, є і особисті речі позивачки. Згоди письмової на проживання його дружини нової в спірній квартирі від позивачки не було, квартира була отримана за місцем роботи позивачки, на неї був виданий ордер. Замок дійсно був поміняний на спільних дверях в коридорі, ключі позивачці згоден надати, але не згоден щоб вона проживала у великій кімнаті. Зазначив, що посилання сторони позивача на те, що позивачка займала велику кімнату, не відповідає дійсності.

Третя особа в судове засідання не з"явилася, про день та час сповіщалися належним чином.

Вислухавши пояснення представника позивачки, відповідача, покази свідка ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в суді та підлягають задоволенню.

В суді встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 22.07.1978 року по 22.09.1998 року. В період шлюбу, в 1985 році позивачка отримала ордер на квартиру АДРЕСА_1 на сім"ю з двох осіб вона та чоловік (відповідач по справі). Дана квартира кооперативна, розташована в будинку ЖБК "Автомат-1", сума пайового внеску сплачена в повному обсязі 12.02.1992 року. Квартира складається з двох ізольованих кімнат площами 12,5 кв.м. та 17,5 кв.м., житлова площа квартири 30 кв.м., загальна площа 55,9 кв.м. 27.04.2007 року було видане свідоцтво про право власності, відповідно до якого спірна квартира належить на праві власності позивачці, як члену ЖБК "Автомат-1".

Відповідно до ст.ст.60, 63 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, і чоловік та дружина мають рівні права на користування, володіння і розпорядження цим майном. Статтею 372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу такого майна, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Таким чином, спірна квартира належить сторонам в рівних частках по ? частині кожному на праві власності.

Статтями 317, 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; право власності є непорушним. Згідно до ст.ст.150, 155 ЖК України власника житла не може бути позбавлено права користування квартирою; власник квартири користується нею для особистого проживання, має право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено в позові.

По даній справі встановлено, що в спірній квартирі є дві окремі кімнати, розміри яких різні. Вимога позивачки про виділ їй більшої кімнати -17,5 кв.м., на думку суду, є правомірна, виходячи з того, що спірну квартиру отримала саме позивачка за місцем своєї роботи, що позивачка раніше займала кімнату площею 17,5 кв.м., що підтвердила в суді і свідок ОСОБА_3 Враховується і те, що всією спірною квартирою користується на даний час відповідач зі своєю новою дружиною, яка проживає в квартирі без згоди позивачки - власника спірного житла згідно свідоцтва про право власності. Відповідач в спростування вказаної вище інформації доказів не надав суду.

Таким чином, в суді доведені та знайшли підтвердження всі позовні вимоги позивачки і вони підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 60, 63 СК України, ст.ст. 150, 155 ЖК України, ст.ст. 317, 319, 321, 372 ЦК України, п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, ст.ст.60, 88, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України,

В и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_2.

Встановити порядок користування квартирою №3, будинку №63 по вулиці Райдужній в місті Києві, виділивши ОСОБА_1 в користування кімнату площею 17,5 кв.м. Місця загального користування залишити в спільному користуванні сторін.

Зобов"язати ОСОБА_2 не чинити перешкод у користуванні ОСОБА_1 виділеною їй кімнатою та місцями загального користування.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір 8 грн. 50 коп., витрати на ІТЗ - 15 грн., всього 23 грн. 50 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Суддя: