Комсомольський міський суд Полтавської області
Справа № 2-108/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2010 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді Таранкової І.М.

при секретарі Жупіковій О.М.

з участю:

представника позивача ОСОБА_1

представників відповідача ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного товариства «Промсантехніка» про скасування наказів про оголошення догани, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до Відкритого акціонерного товариства «Промсантехніка» про скасування наказів про оголошення догани, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

Свої позовні вимоги ОСОБА_3 мотивувала тим, що наказом № 4 від 02.02.2009 р. ВАТ «Промсантехніка» було внесено зміни до істотних умов праці та був встановлений одноденний робочий тиждень і з робочим днем у понеділок щотижня. За даним графіком вона працювала весь час до звільнення. Наказом №11 від 17.03.2009 р. ВАТ «Промсантехніка» було внесено зміни до істотних умов праці та введено чотириденний робочий тиждень з додатковим вихідним пятницю. Про зміну істотних умов праці її повідомили лише 09.07.2009 р., про що свідчить її підпис у списку ознайомлених із наказом №11 від 17.03.2009 р. Наказом №147/к від 21.07.2009 р. їй було обявлено догану за невихід на роботу без поважних причин. Наказом №154-к від 27.07.2009 р. після майже 20-ти річної бездоганної роботи вона була звільнена з роботи з посади завідуючої виробництвом їдальні за систематичні порушення трудової дисципліни.

Вважає накази незаконними на підставі ч. 3 ст. 32 КЗпП України. Про зміну істотних умов праці була повідомлена лише 09.07.2009 р. ОСОБА_2 умови праці повинні набрати чинності для неї лише з 09.09.2009 р., а до цього повинні зберігатись істотні умови праці, визначені наказом №4 від 02.02.2009 р., а тому вона мала право до 09.09.2009 р. працювати за одноденним графіком. Не дивлячись на це ,адміністрацією підприємства їй було винесено догану та наказом № 154-к від 27.07.2009 р. звільнено з роботи. Наказом №140-к від 14.07.2009 р. їй було винесено догану за відмову від підпису в журналі проходження інструктажа по охороні праці. Відсторонення від роботи, невиплата заробітку та винесення догани вважає незаконними та просила визнати нечинним наказ №140-к від 14.07.2009 р. про винесення догани, визнати нечинним наказ №147-к від 21.07.2009 р. про винесення догани, визнати нечинним наказ №154-к від 27.07.2009 р. про звільнення з посади. Поновити її на роботі, допустивши негайне виконання рішення в цій частині, стягнути з відповідача на її користь незаконно отриманий заробіток за 13.07.2009 р. в розмірі 60 грн.. Стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за один місяць на оплату вимушеного прогулу, у звязку з незаконним звільненням у розмірі 1200 грн., допустивши негайне виконання рішення в цій частині. Судові витрати в сумі 37 грн. покласти на відповідача.

Позивач неодноразово змінювала свої позовні вимоги. .В своїй в останній позовній заяві від 11.08.2010 року збільшила позовні вимоги в частині відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Просила стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27.07.2009 року по 11.08.2010 року за 170 днів виходячи з середньоденного заробітку 59грн.42 коп. в сумі 11160 грн., середній заробіток за 13.07.2009 року в сумі 59 грн.42 коп., моральну шкоду в сумі 1000 грн., а всього 11 160 грн.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини , зазначені в позовних заявах.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала повністю, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши надані сторонами докази на підтвердження своїх позовних вимог і заперечень, суд находить позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 працювала завідуючою виробництвом столової ВАТ «Промсантехніка».Наказом № 4 від 02.02.2009 р. ВАТ «Промсантехніка» було внесено зміни до істотних умов праці та був встановлений одноденний робочий тиждень і з робочим днем у понеділок щотижня. За даним графіком позивач працювала весь час до звільнення.

Наказом №11 від 17.03.2009 р. ВАТ «Промсантехніка» було внесено зміни до істотних умов праці та введено чотириденний робочий тиждень з додатковим вихідним пятницю. Про зміну істотних умов праці позивач була повідомлена 09.07.2009 р., про що свідчить її підпис у списку ознайомлених із наказом №11 від 17.03.2009 р.

Згідно ч.3 ст.32 КЗпП України у зв»язку зі змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Суд вважає, що ст.32 КЗпП України не зобов»язує працівника давати негайну згоду або відмову від роботи із зміненими умовами праці одразу після ознайомлення та не встановлює будь- який термін для такої згоди або відмови. Двохмісячний термін надається працівнику для визначення з питанні подальшої праці в нових умовах.

Відповідно до ч.4 ст.32 КЗпП України, якщо колишні істотні умови праці не можуть бути збережені, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір за спливом двохмісячного терміну припиняється за п.6 ст.36 КЗпП України.

До закінчення зазначеного двохмісячного терміну діють попередні умови праці. Нові умови праці при цьому не набувають чинності. Суд вважає, що позивач мала право працювати до 09.09.2009 року за одноденним графіком згідно наказу № 4 від 02.02.2009 року.

В порушення зазначених норм закону відповідач видав наказ № 147/к від 21.07.2009 року, яким позивачеві було об»явлено догану за невихід на роботу без поважних причин та наказ № 154/к від 27.07.2009 року, яким її було звільнено з роботи з посади завідуючої виробництвом їдальні за систематичні порушення трудової дисципліни.

. Суд вважає зазначені накази незаконними. Про зміну істотних умов праці позивач була повідомлена 09.07.2009 р. ОСОБА_2 умови праці повинні набрати чинності для позивача лише з 09.09.2009 р. До цього повинні зберігатись істотні умови праці, визначені наказом №4 від 02.02.2009 року. ОСОБА_3 мала право до 09.09.2009 р. працювати за одноденним графіком. Адміністрацією підприємства позивачеві було безпідставно винесено догану та наказом № 154-к від 27.07.2009 року незаконно звільнено з роботи.

Наказом №140-к від 14.07.2009 р. ОСОБА_3 було також незаконно винесено догану за відмову від підпису в журналі проходження інструктажу по охороні праці.

Відповідно до ст.46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп»яніння, відмови або ухилення від обов»язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони , в інших випадках, передбачених законодавством.

Зі змісту наказу вбачається, що позивач не ухилялась від проходження інструктажу з техніки безпеки, вона його повністю пройшла, але відмовилась від підпису в журналі. За таких обстави відсторонення від роботи, невиплата заробітку та винесення догани є незаконними, оскільки така норма застосовується лише при ухиленні від проходження інструктажу та навчання, а не за відмову від підпису в журналі.

Діючим законодавством не передбачєно обов»язковий або примусовий підпис особи в будь- яких документах, оскільки це є порушенням конституціонних прав людини.

Адміністрація в разі необхідності засвідчення проходження інструктажу працівником, який не поставив підпис в журналі, не була позбавлена права скласти відповідний акт.

Відповідно до ст.46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи провадиться власником або уповноваженим ним органом. Зі змісту наказу № 140/к від 14.07.2009 року вбачається, що за цим наказом позивач не відсторонюється від роботи. Цей наказ виданий 14.07.2009 року, а відсторонення від роботи позивача мало місце 13.07.2009 року. на підставі акту комісії від 14.07.2009 року. Комісія не є власником або уповноваженим ним органом. Наказ уповноваженим органом 13.07.2009 року не видавався. Позивач з таким наказом не ознайомлювалась і знаходилась на роботі весь робочий день. Суд вважає, що відсторонення позивача від роботи та утримання середнього заробітку за 13.07.2009 року є незаконним.

З показань свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 в судовому засіданні вбачається, що позивач пройшла інструктаж з техніки безпеки, але відмовилась ставити підпис в журналі про його проходження.

З показань свідка ОСОБА_6 в судовому засіданні вбачається, що з наказом № 11 від 17.03.2009 року про зміну істотних умов праці позивач ознайомилась 09.07.2009 року під підпис. 13 і 14 липня 2009 року були складені акти з його участю в складі комісії з ОСОБА_4 і ОСОБА_7про відмову від проходження інструктажу ОСОБА_8 Згідно акту комісії від 13.07.2009 року позивач була відсторонена від роботи, в зв»язку з відмовою від проходження інструктажу по охороні праці.

Суд вважає, що відповідач без законних підстав відсторонив позивача від роботи з зупиненням виплати заробітної плати, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення Згідно ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спор.

У відповідності до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення позивача на роботі суд одночасно вирішує питання про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд вважає, що з урахуванням характеру, тривалості та глибини душевних страждань, в зв»язку з порушенням трудових прав позивача, суттєвості змін в її життєвих та виробничих стосунках, вимог розумності та справедливості моральна шкода підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 1000 грн.

Згідно довідки середньоденна заробітна плата позивача становить 58 грн.90 коп.

Суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27.07.2009 року по 11.08.2010 року за 170 днів виходячи з середньоденного заробітку 58грн.90коп.( 58,90 Х 170) в сумі 10130грн., 90 коп., середній заробіток за 13.07.2009 року в сумі 58 грн.90 коп., моральна шкода в сумі 1000 грн., а всього 11 188 грн.90 коп.

У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення , звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Згідно ч.3 ст.81 КЗпП України не підлягають оплаті при зверненні до суду і покладаються на сторони після розгляду справи судом витрати на інформаційно-технічне забезпечення у справах про поновлення на роботі.

Необхідно стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Промсантехніка» на користь держави судовий збір в сумі 118 грн. 89 коп. і на користь УДК в м. Комсомольську витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,60,61,88,209,212-215 ЦПК України, ст.ст.32,36,46,49, 233 - 235 КЗпП України

р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати нечинними по Відкритому акціонерному товариству «Промсантехніка»:

-наказ № 140к від 14.07.2009р. про оголошення догани завідуючій виробництвом столової ОСОБА_3;

-наказ № 147к від 21.07.2009 року про оголошення догани завідуючій виробництвом столової ОСОБА_3;

-наказ № 154к від 27.07.2008р. про звільнення завідуючої виробництвом столової ОСОБА_3 з 27.07.2009р. за ст. 40 п.4 КЗпП України за прогули без поважної причини.

Поновити ОСОБА_3 на посаді завідуючої виробництвом столової Відкритого акціонерного товариства «Промсантехніка» з 27.07.2009 року.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Промсантехніка» на користь ОСОБА_3 незаконно утриманий заробіток за 13.07.2009р. в сумі 58 грн. 90 коп.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Промсантехніка» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27.07.2009р. по 11.08.2010р. в сумі 10130 грн. і моральну шкоду в сумі 1000 грн., а всього 11188 грн. 90 коп.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Промсантехніка» на користь держави судовий збір в сумі 118 грн. 89 коп., на користь УДК в м. Комсомольську витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку в межах суми платежу за один місяць.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя підпис ОСОБА_9

Згідно з оригіналом

Суддя І.М. Таранкова