Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №2-256/2010

30 квітня 2010 року року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючого Малишенко Т О

При секретарі Брагіда A.A.

За участю сторін: позивача ОСОБА_1, відповідач не явився

Розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

встановив:

25 березня 2010 року ОСОБА_2 звернувся до Славутицького міського суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим що за час шлюбу нормальні сімейні стосунки в сім'ї так і не склалися, близько року вони з дружиною проживають окремо, не підтримують сімейних стосунків, не ведуть спільного господарства рішення розірвати шлюб прийняли за обопільною згодою

На попередньому слуханні справи позивач підтримав заявлені вимоги, просив не надавати строк для примирення, оскільки сім'я існує суто формально. Суду пояснив, що майнового спору на час розгляду справи в суді немає. Питання про виховання дитини вирішили, вона залишається проживати з матір'ю, а він за рішенням суду сплачує аліменти на її утримання.

Відповідачка ОСОБА_3 на попереднє слухання справи не явилася, подала до суду заяву, в якій просила провести попередній розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає і підтримує. Просила прийняти рішення про розірвання шлюбу у попередньому судовому засіданні.

Оскільки відповідачка позовні вимоги визнає у повному об'ємі, позивач просив розглянути справу по суті, тому при таких обставинах суд вирішив продовжити слухати справу по суті і виходячи з наведеного суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 02.11.2006 року, від шлюбу мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Між сторонами склались негативні стосунки внаслідок психологічної несумісності, що привело до відчуженості, сторони тривалий час не ведуть сумісного господарства, проживають окремо, наполягають на розірванні шлюбу Судом встановлено, що майнового спору на час розгляду справи в суді немає.

При таких обставинах справи суд вважає, що недоцільно відкладати слухання справи і надавати сторонам строк для примирення.

Керуючись ст.ст.110, 112 Сімейного Кодексу України, ст.ст.10, 11, 209. 212. 214. 215 218 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити. Розірвати шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_3, який зареєстровано 02 листопада 2006 року у Відділі реєстрації актів _ивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області. Україна, актовий запис № 162.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по 08 гривень 50 копійок державного мита при отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу на підставі Декрету КМ України "Про ОСОБА_5".

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Повне рішення виготовлено 05.05.2010 року.

Суддя Т.О.МАЛИШЕНКО