АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Категорія: житлові Доповідач: Довгаль Г.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2010 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Коваленко І.П.

суддів Коровіна С.Г., Довгаль Г.П.

при секретарі Москаленко Е.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу прокурора Комінтернівського району м. Харкова, діючого в інтересах ОСОБА_1, на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2, що діє також в інтересах малолітньої ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи: відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Комінтернівського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області, опікунська рада виконавчого комітету Комінтернівської районної в м. Харкові ради, про усунення перешкод у користуванні власністю, визнання таким, що втратив право на користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2010 року ОСОБА_2, діючи у своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2,2003р.н., ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1, третіх осіб: відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Комінтернівського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області (даліВГІРФО), опікунської ради виконавчого комітету Комінтернівської районної в м. Харкові ради (далі - опікунська рада), в якому просили усунути перешкоди у користуванні належній їм на праві власності квартири №72 у будинку №177 по пр-кту ОСОБА_4 в м. Харкові шляхом визнання на підставі ч.2 ст.405 ЦК України відповідача таким, що втратив право на користування цим житловим приміщенням з липня 2009 року, зняти його з реєстрації за цією адресою.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги, позивачі посилалися на те, що вказана квартира на праві власності належить: 1/2ч. - ОСОБА_2, 1/4ч. - ОСОБА_2,2003р.н., 1/4ч. ОСОБА_3 Відповідач є колишнім членом їхньої сімї, який після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 21 липня 2009 року добровільно залишив спірне помешкання, забрав усі особисті речі з квартири і перейшов жити до своєї матері, де мешкає до теперішнього часу. Більше року відповідач у спірному жилому приміщенні не проживає, комунальні послуги не сплачує, однак у добровільному порядку знятися з реєстрації відмовляється, тому вони змушені з цим позовом звернутися до суду.

У судовому засіданні суду першої інстанції позивач ОСОБА_2 , яка також діє як законник представник малолітньої ОСОБА_2,2003р.н., та за дорученням ОСОБА_3, а також її представник ОСОБА_5 просили задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 пояснив, що він дійсно у спірний період часу не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, т.я. після розірвання шлюбу з ОСОБА_2, виникли неприязні стосунки.

Представник третьої особи опікунської ради ОСОБА_6 подала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, задовольнивши заявлені позовні вимоги.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2010 року позов задоволено. Знято з реєстрації в квартирі №72 будинку №177 по пр-кту ОСОБА_4 в м. Харкові ОСОБА_1.

В апеляційній скарзі прокурор Комінтернівського району м. Харкова, який діє на захист прав ОСОБА_1, інваліда 2-ї групи, просить це рішення скасувати і справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, на неповне зясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Зокрема вказує, що судом при вирішенні справи не взято до уваги те, що ОСОБА_1 є інвалідом 2-ї групи, страдає психічнім захворюванням, у звязку з чим знаходиться на обліку в психіатричному диспансеру і з періодичністю 1-2рази на рік проходить лікувальний курс в стаціонарі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов у частині зняття ОСОБА_1 з реєстраційного обліку в кв.№77, яка розташована у будинку №177 по вул. Героїв Сталінграду в м. Харкові, суд виходив з того, що відповідач понад рік в цій квартирі не проживає, залишив її добровільно, забравши всі належні йому особисті речі.

Про те, з таким висновком колегія суддів погодитися не може, оскільки суд першої інстанції дійшов їх без повного, всебічного та обєктивного зясування дійсних обставин справи, прав та обовязків сторін у даних правовідносинах, з неправильним тлумаченням норм матеріального права.

У ч.2 ст.405 ЦК України визначено, що член сімї власника житла втрачає право на користуванням цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Судовим розглядом встановлено, що за договором купівлі-продажу від 05 грудня 2006 року, укладеного між Святчик (раніше ОСОБА_7) ОСОБА_8, ОСОБА_7 (з однієї сторони) та ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2, що діяла за себе особисто та від імені своєї малолітньої дочки ОСОБА_2, (з іншою сторони), та посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_9 за реєстровим №934, кожному покупцю стало належати на праві власності 1/4ч. квартири АДРЕСА_1 (а.с.6).

Після придбання вищеназваної квартири усі перелічені особи зареєструвалися за цією адресою в установленому законом порядку.

У подальшому, ОСОБА_1 подарував належну йому 1/4ч. цієї квартири своїй дружині ОСОБА_2, про що свідчить договір дарування від 21 вересня 2007 року, посвідчений державним нотаріусом Сьомої Харківської держаної нотаріальної контори за реєстровим №7-3200 (а.с.13).

Пізніше взаємовідносини між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 погіршилися, стали виникати непорозуміння та конфлікти, що привело до розірвання між ними шлюбу 21 липня 2009 року, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбу зроблено відповідний актовий запис за №288.

У звязку з тим, що ОСОБА_1 з 1985 року страждає на психічне захворювання, з 1987 року є інвалідом 2-ї групи, яка з 2004року йому встановлена безстроково, відповідач змушений періодично лікуватися у психіатричному медичному закладі. Так, згідно довідки виданої Харківською обласною психіатричною лікарнею №3, ОСОБА_1 за останні два роки знаходився у них на стаціонарному лікуванні, а саме з 13.05.2009р. по 25.06.2009р.; з 27.08.2009р. по 09.10.2009р.; з 29.07.2010р. по 01.10.2010р. (а.с. 109).

Отже, у спірній період відповідач ОСОБА_1 на протязі значного часу знаходився на стаціонарному лікуванні, а тому відсутність його в спірному жилому приміщенні повязана з поважними причинами.

З урахуванням цих обставин, а також той факт, що ОСОБА_1 в період його тимчасової відсутності в цьому жилому приміщенні не приймав участь в оплаті комунальних послуг, не давало суду підстав для зняття його з реєстрації за цією адресою.

Зважаючи на те, що нормами діючого ЦПК України не передбачено таких підстав, як скасування рішення з поверненням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, апеляційна скарга прокурора Комінтернівського району м. Харкова підлягає частковому задоволенню, а ухвалене у справі рішення підлягає скасуванню з постановленням у справі нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.2), 309ч.1п.п.1),2), 313, 314ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Комінтернівського району м. Харкова задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2010 року скасувати і ухвалити нове рішенням, яким в позові ОСОБА_2, що діє також в інтересах малолітньої ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи: відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Комінтернівського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області, опікунська рада виконавчого комітету Комінтернівської районної в м. Харкові ради, про усунення перешкод у користуванні власністю, визнання таким, що втратив право на користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді -