Апеляційний суд Житомирської області
19 листопада 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Житомирської області в складі: головуючого - судді Олексієнка М.М., суддів: Снітка С.О., Кашапової Л.М., при секретарі судового засідання Ганько Ю.І
з участю: позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідачки ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішенння Корольовського районного суду м. Житомира від 22 липня 2010 року у справГза позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та припинення права на частку у спільному майні,
У серпні 2007 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом.
В процесі розгляду справи позивач неодноразово уточнював та змінював позовні вимоги і остаточно просив визнати за ним та відповідачкою право власності по Уг частині на квартиру АДРЕСА_1 та будинок №6 по вулиці Кірова в с. Некращі Черняхівського району Житомирської області і припинити право власності відповідачки на Уг частину квартири, а його - на будинок, з виплатою грошової компенсації. Вимоги мотивував тим, що під час подружнього проживання придбали квартиру та будинок, проте з 1987 року припинили спільне проживання. Відповідачка з того часу мешкає в будинку, а він з новою дружиною в квартирі. За ворожих стосунків, які склались між ними, спільне користування і володіння майном неможливе, тому просить припинити право відповідачки на частку у квартирі, а його - на частку в будинку з виплатою компенсації.
Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 22 липня 2010 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1, ОСОБА_3 право власності по Уг частині на квартиру АДРЕСА_1 та на будинок №6 по вулиці Кірова в с. Некращі Черняхівського району її припинено право власності ОСОБА_1М на Уг частину будинку, ОСОБА_3Ф на /4 часину квартири. Присуджено ОСОБА_3 компенсацію в розмірі 69504 грн. за Уг частину квартири. Стягнуто з відповідачки на користь позивача 706 грн. судових витрат та 1 000 грн. витрати за проведення експертних досліджень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, допущених районним судом, просить рішення скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Вказує на те, що позивачем не доведено факт ворожих стосунків між ними. Вона не бажає отримувати компенсацію за квартиру, оскільки іншого житла не має. Будинок в селі Некращі фактично непридатний для проживання. В ньому немає елементарних санітарних умов. Визначення вартості квартири проведено у 2008 році. Вартість будинку, взагалі, не відповідає дійсності. Крім того, судом при вирішенні спору не враховано положення ст. 92 Конституції України та безпідставно зроблено посилання на постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.1991 року, яка прийнята до прийняття Конституції України.

Вислухавши доводи осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд, з посиланням на ст. ст. 22, 28 КПШС України, ст. ст. 365, 372 ЦК України 2003 року, виходив з того, що квартира АДРЕСА_1 та будинок №6 по вулиці Кірова в с. Некращі Черняхівського району Житомирської області є спільною власністю сторін, придбаною за час шлюбу. Оскільки за особливих обставин вони не можуть спільно користуватись належним майном, та враховуючи, що відповідачка понад три роки проживає в будинку, а позивач з іншою дружиною в квартирі, частка у квартирі відповідачки є не значною, припинив її право власності на Уг частину квартири з виплатою компенсації в сумі 69504 грн. При цьому, ОСОБА_1 позбавив права власності на Уг частину будинку.

Виходячи із зібраних та досліджених доказів, колегія суддів не може погодитись з таким висновком, оскільки він не відповідає дійсним обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України право на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1)частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2)річ є неподільною;

3)спільне володіння і користування майном є неможливим;

4)таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Припиняючи право власності на квартиру, районний суд помилково прийшов до висновку, що частка відповідачки на спірну квартиру є незначною. Її частка, виходячи з положень ч. 1 ст. 22 КпШС України, є рівною з позивачем, а саме частини. Крім того, судом не враховано, що вона є жінкою похилого віку, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсіонеркою, фактично не має іншого місця проживання. Згідно повідомлення начальника Комунального підприємства „Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" від 08.04.2008 року (а.с.82), інформаційної довідки експерта (а.с.102), будинок №6 по вулиці Кірова в с. Некращі Черняхівського району, в якому вона змушена мешкати, не зареєстрований в бюро технічної інвентаризації, що свідчить про не прийняття його в експлуатацію. Тому припинення права власності на квартиру завдасть їй істотної шкоди. ОСОБА_3 тривалий час намагається усунути перешкоди з боку позивача у користуванні житлом. Про це свідчить копія судового рішення від 08.12.1998 року (а.с.130), яким зобов'язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди в користуванні житлом.

Не звернуто увагу і на вимоги, викладені в ч. 2 вище згаданої статті, згідно якої суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

За експертним висновком №32/10 від 03.10.2007 року (а.с.31-40) вартість квартири оцінено у 249 009 грн., відповідно внесок мав становити 124 504 грн., за висновком повторної судової будівельно-технічної експертизи №273/11.10 від 09.11.2010 року вартість спірної квартири на час розгляду справи становить 192 297 грн. Позивач вніс на депозитний рахунок лише 69504 грн., хоча мав внести 98 640 грн. (192 297 : 2 = 98 640).

Суд, виходячи з положень цієї статті, не може стягувати кошти, оскільки це право позивача, а не обов'язок.

При цьому районним судом безпідставно відмінусовано 55 000 грн. половину вартості будинку №6 по вулиці Кірова в с. Некращі. Як зазначалось вище, цей будинок не прийнятий в експлуатацію, тому відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, тому відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, судові витрати не можуть бути стягнуті з відповідачки.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 209, 303, 304, п.2 ч.І ст. 307, ст. ст. 309, ст. ст. 313, 316, 324 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 22 липня 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю, стягнення судових витрат та

припинення права власності ОСОБА_3 на ^ частину квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_1 на /4 частину будинку №6 по вулиці Кірова села Некращі Черняхівського району Житомирської області.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.