Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2010 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Бондаренко В.М.,

при секретарі Троян В.Б.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю представника відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому попередньому судовому засіданні у м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Малого приватного багато-профільного підприємства фірма «Алмаз» про стягнення заборгованості по заробітній платі, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2010 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з МП БПП фірма «Алмаз» на його користь заборгованість по зарплаті та іншим виплатам, пов»язаним з його трудовою діяльністю. В обґрунтування позову зазначив, що з 10.12.2004 року по 31.03.2010 року працював на посаді водія на МП БПП фірма «Алмаз». 31.03.2010 року він звільнився з посади за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України, але до сих пір він не отримав від відповідача належні йому суми у зв»язку зі звільненням. Вважає, що сума заборгованості по зарплаті за весь час роботи у відповідача складає 6000,00 грн, що і вимусило його звернутися до суду за захистом своїх прав.

У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, посилаючись на підстави зазначені у позові, не заперечував той факт, що офіційно отримував від роботодавця зарплату у розмірах, які були встановлені відповідно до штатних розписів затверджених на підприємстві, але фактично його зарплата була більшою, та на даний час, по його розрахунках, заборгованість по зарплаті становить близько 6000, 00 грн.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі, посилаючись на те, що відповідно до довідки МП БПП фірма «Алмаз» за період роботи з 2004 по 2010 року позивачу виплачувалась заробітна плата щомісячно відповідно до встановлених штатними розписами посадових окладів на підприємстві, позивач був ознайомлений з умовами праці та усвідомлював який розмір зарплати у нього офіційний. В день звільнення, тобто 31.03.2010 року позивачу була виплачена сума заборгованості по зарплаті у сумі 750,00 грн, а залишок заборгованості у розмірі 100,00 грн - 02.04.2010 року. Крім зарплати, інші виплати позивачу не були передбачені та не нараховувалися. Пояснила, що може між керівником підприємства та позивачем існували особисті відносини щодо грошових винагород, але їй про це нічого не відомо.

Вислухавши позивача, представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч.І ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

У судовому засіданні встановлено, що позивач відповідно до записів у трудовій книжки прийнятий на посаду водія у Мале приватне багато-профільне підприємство фірма «Алмаз» з 10.12.2004 року відповідно до наказу № 99-к про прийом на роботу від 10.12.2004 року та звільнений за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України 31.03.2010 року відповідно до наказу про звільнення № 123 від 31.03.2010 року.

Так, в судовому засіданні доведено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до довідки МПБПП фірма «Алмаз» у період роботи з 2004 року по 2010 року позивачу виплачувалась заробітна плата щомісячно відповідно до встановлених штатними розписами посадових окладів на підприємстві. Останні виплати проведені були позивачу у день звільнення, тобто 31.03.2010 року у сумі 750,00 грн та 02.04.2010 року у сумі 100,00 грн. Заборгованість по виплаті зарплати позивачу відсутня, стосовно інших виплат, то вони позивачу не були передбачені, не нараховувалися та не виплачувалися.

Твердження позивача про те, що підприємство МП БПП фірма «Алмаз» має перед ним заборгованість по зарплаті у розмірі 6 000,00 грн не підтверджено матеріалами справи, та у суду не виникає сумнівів щодо достовірності даних довідки МП БПП фірма «Алмаз» про виплачені суми позивачу, так як позивачем у судовому засіданні була підтверджена та обставина, що він був ознайомлений з умовами праці, а саме, розміром його офіційного посадового окладу та підтверджував цей факт підписами у розхідних документах про отримані кошти.

Таким чином, суд повно і всебічно з»ясував усі обставини справи та дав оцінку усім наявним доказам у справі, які дають підстави для відмови у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 116 КЗпП України, ст. ст. 10, 15, 57-61, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Малого приватного багато- профільного підприємства фірма «Алмаз» ( 51400, м. Павлоград, вул. Карла Маркса, 60, ОКПО 20303056) про стягнення заборгованості по заробітній платі - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: В.М. Бондаренко