Справа №2-2479/09 03.03.2010 03.03.2010 03.03.2010
Провадження №22-ц-444/10
Справа № 22ц-444/10 Суддя по 1інстанції - ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду - ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

3 лютого 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Галущенка О.І.,

суддів Довжук Т.С., Шолох З.Л.,

при секретарі судового засідання - Фірсовій Т.В.,

за участю:

- позивача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4,

- третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві матеріали позовної заяви за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на ухвалу судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 грудня 2009 року у справі за

позовом

ОСОБА_3 до виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області, треті особи: ОСОБА_5 та Вознесенське житлово-експлуатаційне господарство, про встановлення факту реконструкції квартири,

встановила:

В листопаді 2009 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до виконкому Вознесенської міської ради про встановлення факту реконструкції квартири.

Позивач вказував, що у березні 1982 році на підставі ордера, виданого відповідачем, отримав у користування двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 на сімю із чотирьох осіб.

Надана йому квартира знаходилася у двоквартирному одноповерховому будинку, який відносився до державного і громадського житлового фонду.

13 липня 1982 року рішенням виконкому Вознесенської міської ради йому надано дозвіл на здійснення за власний рахунок прибудови до квартири, яку він здійснив у тому ж році.

Після того, як 17 серпня 1990 року за договором купівлі-продажу викупив у власність надану йому квартиру, він у березні 1991 року звернувся з заявою про введення в експлуатацію прибудови, яка й була прийнята в експлуатацію 13 березня 1991 року (рішення виконкому № 72 від 19 березня 1991 року).

У 2009 році виконком відмовив йому у видачі окремого свідоцтва на право власності на прибудову, посилаючись на те, що право власності йому належить на підставі договору купівлі-продажу, а узаконена прибудова до квартири складає одне ціле з квартирою.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив встановити факт проведення реконструкції належної йому квартири в 1982 році.

Ухвалою судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 грудня 2009 року вказана позовна заява повернута позивачу, як неподана.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив вказану ухвалу судді скасувати та постановити нову ухвалу про відкриття провадження у справі.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, перевіривши законність та обгрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України суд вправі повернути позовну заяву позивачу, якщо вона за формою та змістом не відповідає вимогам ст.ст.119, 120 ЦПК України, а пропозиція виправити недоліки у встановлений судом строк не виконана.

Вимоги до форми та змісту позовної заяви визначені ст. ст. 119-120 ЦПК України. В ній, зокрема, повинні міститися не тільки позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Крім того, позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом, в залежності від особливостей змісту конкретної позовної заяви та наявних цивільних правовідносин.

Як вбачається із матеріалів справи (а.с.1-2) позовна заява ОСОБА_3, подана 19 листопада 2009 року, не відповідала таким вимогам процесуального закону. Тому суддя обґрунтовано, 30 листопада 2009 року, постановила ухвалу про усунення її недоліків у строк до 11 грудня 2009 року (а.с.16).

Зокрема, як вбачається із змісту ухвали, позивачу необхідно було уточнити зміст позовних вимог, зазначити підстави звернення до суду в порядку позовного, а не окремого провадження, чітко зазначити з ким і з приводу чого виник спір. А також вказати яке саме право позивача порушено, не визнається або оспорюється, яке це має юридичне значення і для якої мети необхідно встановити даний факт, визначити спосіб захисту порушеного цивільного права у відповідності до вимог ст.16 ЦК України.

В ухвалі також міститься посилання на те, що до матеріалів позову не доданий документ про сплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи.

7 грудня 2009 року позивач на виконання ухвали судді надав нову позовну заяву та квитанцію про сплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи. Проте, вимоги суду щодо виправлення недоліків позовної заяви виконані не були.

А тому, суддя правомірно застосував наслідки невиконання ухвали про усунення недоліків, передбачені ч.2 ст.121 ЦПК України, визнав позовну заяву неподаною та повернув її позивачу.

Доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що його нова позовна заява є виправленням недоліків попередньої заяви та відповідає вимогам закону, необгрунтовані.

Як вбачається із змісту нової позовної заяви (а.с.20-21), позивач, посилаючись на ті ж самі обставини, просив визнати факт реконструкції квартири саме в 1982 році, визнати недійсним ОСОБА_6 вводу в експлуатацію прибудови від 13 березня 1991 року, внести зміни до договору купівлі продажу квартири, укладеного між ним та відповідачем 17 серпня 1990 року, зазначивши в ньому, що предметом договору є реконструйована квартира іншого розміру.

Таким чином, розширивши коло своїх позовних вимог, позивач не усунув недоліків попередньої позовної заяви, викладені в ухвалі судді.

Крім того, посилання в апеляційній скарзі на те, що необхідність встановлення вказаного факту тісно повязана з поновленням його права щодо користування прибудинковою земельною ділянкою, що було предметом розгляду в іншій цивільній справі, не має правового значення, оскільки не впливає на висновок судді про необхідність повернення вказаної позовної заяви.

Таким чином, враховуючи викладене та на підставі ч.1 ст. 312 ЦПК України оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а ухвалу судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 грудня 2009 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня проголошення.

Головуючий Судді: