РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2010 року м. Кремінна

Справа № 2-2014/10

Провадження № 2-2014/10

Кремінський районний суд в Луганській області у складі головуючого

судді Акулова Є.М.

при секретарі Дегтяренко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кремінна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Кремінського РВ УМВС про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстрації

ВСТАНОВИВ:

Позивач посилається на те, що є власником квартири № 8їв будинку № 20 по вулиці Шевченко міста Кремінна в Луганській області. За даною адресою, як член сім'ї, зареєстрований його колишній чоловік, який відмовляється добровільно знятися з реєстрації, вчиняє сварки, а тому просить визнати його втратившим право користування вказаним житловим приміщенням та зобов'язати відділ громадянства та реєстрації фізичних осіб Кремінського РВ УМВС зняти його з реєстрації за вищевказаною адресою.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. Пояснила, що донька, інтереси якої вона представляє, прийняла спадщину після смерті баби ОСОБА_3, померлої 26.03.1985 року, вступивши в ЖБК «Ялинка» і, сплативши повний внесок, отримала право власності на житло. На момент сплати внесків перебувала в шлюбі з відповідачем. В ордері на квартиру, яку отримала донька, було вказано відповідача та сина (натепер він вже помер). Оскільки донька є власником квартири, а шлюб розірвано, вважає, що відповідач без законних підстав зареєстрований і тому перешкоджає здійсненню власниці своїх прав.

Відповідач позов не визнав, пояснивши, що перебуваючи в шлюбі з позивачем з 1993 року також приймав участь в сплаті внесків за кооперативну квартиру. Шлюб з позивачем розірвано в 2002 році, але вони мешкали однією сімєю до 2008 року. Майно після розірвання шлюбу не ділили. Вважає, що він має право бути зареєстрованим в квартирі, позаяк також має право на частку в спільно нажитому майні подружжя.

Представник третьої особи Кремінського ВГІРФО у судове засідання не зявився, надав заяву, про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення вимог позивача.

Вислухавши сторони, вивчивши справу, суд вважає позов не обгрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод в здійсненні свого права користування і розпорядження своїм майном.

Частиною 1 ст 5 ЦК України встановлено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, Які виникли з дня набрання ним чинності.

Відповідно до ст 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний Кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним Кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно приписів ч 1 ст 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку доходу.

Судом встановлено, що власником кооперативної квартири АДРЕСА_1 є позивач на підставі реєстраційного Свідоцтва, виданого 05.03.1992 року на підставі Рішення Кремінського міськвиконкому №70 від 25.02.1992 року, записано в Реєстрову книгу №46, за реєстровим номером 10832 (лс 8,29).

Відповідач зареєстрований за вказаною адресою з 1985 року, що підтверджується даними паспорта та довідкою кооперативу (лс7).

Сторонами визнано і не оспорюється, позивач, що прийняла спадщину після смерті баби ОСОБА_3, померлої 26.03.1985 року, вступивши в ЖБК «Ялинка» і, сплативши повний внесок, отримала право власності на житло. На момент остаточної сплати внесків (лс 20,34) перебувала в шлюбі з відповідачем з 08.10.1983 року, що підтверджується довідкою кооперативу.

За поясненнями відповідача, які не спростовані позивачем, після розірвання шлюбу у 2002 році сторони продовжували жити однією сімєю і вести спільне господарство. Сторони спільно нажите майно не ділили. Про спільне проживання сторін свідчить й постанова суду про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ч1 ст 173-2 КпАП України від 13.09.2010 року за вчинення насильства в сімї (лс 38).

Таким чином, суд дійшов висновку, що квартира є майном, яке набуте подружжям за час шлюбу.

Згідно ст 15 Закону України « Про власність» від 07.02. 1991 року, у члена ЖБК виникає право власності на квартиру внаслідок повного внесення пайового внеску за надану у користування квартиру.

З практики Верховного Суду України випливає, що в тому в разі, коли право на пай, з повною виплатою якого виникло право власності на квартиру в будинку ЖБК, належало ' й іншим особам (другому з подружжя, спадкоємцям, членам сімї члена ЖБК), останні з цих підстав набувають права власності на квартиру відповідно до частки, яку складає належна їм частина паю в повній сумі пайового внеску.

Враховуючи наведене, та приймаючи до уваги встановлені судом обставини, що квартира є майном, яке набуте подружжям за час шлюбу, сторони до 2008 року проживали однією сімєю і вели спільне господарство, спільно нажите майно після розірвання шлюбу сторонами не розділене, суд дійшов висновку про недоведеність вимог позивача. Відповідач зареєстрований відповідно до вимог законодавства і законних підстав для зняття його з реєстрації позивачем не наведено, а судом не встановлено.

Таким чином, слід відмовити в задоволенні позовних вимог за недоведеністю.

Керуючись ч1 ст 5, ст 391, ст 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ч1 ст 60 СК України, ст 15 Закону України « Про власність» від 07.02. 1991 року ст. 10,60,212-215,ч2ст294,ст296 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Кремінського РВ УМВС про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстрації відмовити за недоведеністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення, протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Є.М. Акулов