Справа №22-ц-1060/10 Суддя-доповідач - Маслов
УХВАЛА

20 травня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого Маслова В.О.,

суддів Дубровної В.В., Лузан Л.В.,

з участю секретаря судового засідання Федини Д.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 17 березня 2010 року про залишення позовної заяви без розгляду

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Управління земельних ресурсів Сумської міської ради, треті особи: Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», Комунальне підприємство «Сумське міське бюро технічної інвентаризації», про встановлення порядку користування земельною ділянкою, усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування збитків та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 17 березня 2010 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити рішення про задоволення його позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи і перевіривши ухвалу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала місцевого суду частковому скасуванню на підставі п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, виходячи з наступного.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду суд виходив з того, що останнім не виконано вимог ухвали про залишення позову без руху, не усунуто недоліки позовних заяв у строк, визначений судом.

З такою ухвалою частково погодитись не можна, оскільки вона частково ґрунтується на невірному застосуванні судом норм процесуального права, а покладенні в її основу висновки не в повній мірі відповідають матеріалам справи.

Встановлено, що 30 травня 2008 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Управління земельних ресурсів Сумської міської ради, в якому просив встановити порядок користування земельною ділянкою по вул. Кірова, 41 у м. Суми з урахуванням первинних часток у праві власності на житловий будинок - по ? частці, зобовязати ОСОБА_2 не чинити йому перешкоди в користуванні власністю і перенести його гараж на свою частку земельної ділянки з дотриманням норм пожежної безпеки.

12 червня 2008 року ОСОБА_1 подав додаткову позовну заяву, в якій просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 5000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди.

13 грудня 2008 року позивач подав додатковий позов до ОСОБА_2, Управління земельних ресурсів Сумської міської ради, в якій просив уточнити розмір земельної ділянки, зобовязати ОСОБА_2 перенести гараж на місце згідно з попередньою домовленістю, яка вказана в додатку і підписання акта узгодження, стягнути на його користь 50000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди. Крім того, при розподілі землі просив врахувати площу під прибудовою, зробленою ОСОБА_2, а саме: кухні та коридору, розміром 2,2 м х 3,87 м х 3,87 м, а також врахувати частину їх загальної площі по вул. Кірова, 41 у м. Суми, переданої за згодою ОСОБА_2 на вул. Кірова, 43 без його згоди на його користь.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 06 серпня 2009 року позов ОСОБА_1 задоволено частково шляхом зобовязання ОСОБА_2 перенести гараж, розташований у м. Суми по вул. Кірова, 41 на свою частку земельної ділянки з дотриманням норм пожежної безпеки, акта узгодження та попередньої домовленості з ОСОБА_1

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 23 вересня 2009 року зазначене рішення місцевого суду від 06 серпня 2009 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 25 лютого 2010 року додаткову позовну заяву ОСОБА_1 від 03 грудня 2008 року залишено без руху до 15 березня

2010 року з тих підстав, що вона не відповідає вимогам ст. ст. 119, 120 ЦПК України, а тому суд позбавлений можливості чітко визначити обсяг позовних вимог та вручити копію позову відповідачам.

Втім, з такими висновками суду погодитися неможливо, оскільки копії додаткової позовної заяви суд ще 05 грудня 2010 року надіслав особам, які беруть участь у справі, що підтверджується листом на а. с. 104.

Суд першої інстанції обґрунтовано у відповідності з вимогами ст. ст. 119, 120, п. 8 ч. 1 ст. 207 ЦПК України залишив без руху, а потім і без розгляду позови ОСОБА_1 про відшкодування заподіяних йому збитків і моральної шкоди. Ці позовні заяви оформлені неналежним чином. Достатньо вказати, що у позовній заяві, яка є на а. с. 103 зазначено «з винних, які мені чинили перешкоди в користуванні майном протягом тривалого часу, … прошу стягнути заподіяні мені збитки, понесені за умов неможливості користування власністю, та моральну шкоду в розмірі 50000 грн.» Цього явно недостатньо для того, щоб приймати позовну заяву в такій редакції. Тому колегія суддів знаходить правильною ухвалу місцевого суду в цій частині, а апеляційну скаргу - необґрунтованою.

У той же час ухвала місцевого суду в частині позову про встановлення порядку користування земельною ділянкою та усунення перешкод у користуванні нею не відповідає вимогам ст. ст. 119, 120, п. 8 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, оскільки не вбачається достатніх підстав для залишення без розгляду цих вимог ОСОБА_1 Ці позовні вимоги оплачені державним митом, а також сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення (а. с. 1, 2, 3). Посилання суду на те, що позивач просить усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, зобовязати відповідача перенести металевий гараж, а не зазначає на яке саме місце, не можна вважати неналежним оформленням позовної заяви, оскільки друга частина вимоги буде залежати від задоволення чи незадоволення позову про встановлення порядку користування земельною ділянкою на спірній садибі, від того варіанту розподілу, який визначить суд з урахуванням інтересів сторін у справі й вимогами закону (дотримання будівельних, протипожежних, санітарних норм і правил).

У звязку з викладеним справа в цій частині підлягає поверненню місцевому суду для подальшого розгляду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, п. 3 ч. 1 ст. 312, ст. ст. 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Залишити без змін ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 17 березня 2010 року в даній справі в частині залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування збитків та моральної шкоди.

Цю ж ухвалу місцевого суду в частині його позову про встановлення порядку користування земельною ділянкою і усунення перешкод у користуванні нею скасувати, а справу в цій частині надіслати на новий розгляд у той же місцевий суд.

Ухвала набрала законної сили, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий -

Судді -