Справа № 2-413/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2010 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого, судді РУДНЄВОЇ О.О.

при секретарі КУЧЕРЯВЕНКО А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої власності на квартиру №28 в будинку №5 на майдані ОСОБА_3 в м. Харкові у порядку розподілу спільного майна подружжя, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права особистої власності на АДРЕСА_1 та кв. квартиру № 28 в будинку №5 на майдані ОСОБА_3 в м. Харкові у порядку розподілу спільного майна подружжя ,-

У С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом 16.12.2008 року, в якому просить поділити спільне майно з відповідачем, що було набуто під час шлюбу.

Відповідач звернувся в попередньому судовому засіданні 26.02.2009 року з зустрічним позовом, в якому також просить поділити спільне майне подружжя, а саме визнати за ними право власності на придбані під час шлюбу : 26.12.2003 року двокімнатну ізольовану квартиру № 28 в будинку №5 на майдані ОСОБА_3 в м. Харкові , реєстровий номер 6254 приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та 25.03.2003 року двокімнатну ізольовану квартиру АДРЕСА_2 , реєстровий номер 980 приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 , пропонуючи свій варіант розподілу, вказуючи на ті обставини, що позивачка за первісним позовом приховує той факт, що подружжям було придбано за час спільного життя не дві квартири ,а три квартири , одну з них ,яку розташовано на вул..Трінклера №20 ОСОБА_1 продала за його згодою, вже після розлучення, 20.02.2008 року за 681750,00 гривень та отримані кошти використала на свої особисті потреби.

В судовому засіданні позивачка та представник позивачки за дорученням ОСОБА_5 позовні вимоги своєї довірительки підтримав в повному обсязі, наполягаючи на розподілі спільного майна подружжя , мотивуючи свої доводи тими обставинами, що майно набуте подружжям під час шлюбу є спільною власністю подружжя і підлягає розподілу . Той факт, що під час шлюбу подружжям було придбано три квартири ,а не дві, як вказала позивачка в первісному позові представнику позивачки за дорученням відомо не було.

Відповідач та його представники (спочатку ОСОБА_6В.), а потім ОСОБА_7, ОСОБА_8 первісний позов визнали частково обґрунтованим, а саме в тій частині, що позивачці за первісним позовом належить тільки частина квартири на вул..ОСОБА_3, бо вона продала та витратила тільки на себе кошти від продажу квартири на вулюТринклера,яка також придбана в шлюбі, тобто визнали позов в частині сплати компенсації за різницю в вартості спільного майна подружжя, бо доля позивачки за первісним позовом після продажу частини спільного майна є незначною, наполягали на задоволенні зустрічного позову саме з тих підстав, що позивачка безпідставно не включила до спільного сумісного майна подружжя квартиру № 60 в будинку №20 в м. Харкові, яку було придбано за сумісні кошти, але після продажу цієї квартири ОСОБА_1 отримані кошти використала на себе особисто.

Сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 19 липня 2002 року, що підтверджується актовим записом про реєстрацію шлюбу №475 , який виконано Дзержинського районного управління юстиції в м. Харкові (арк..6), шлюб між сторонами по справі розірвано , що підтверджується актовим записом про розірвання шлюбу №201 від 30.03.2007 року ,який виконано Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції (арк.7).

Під час перебування в зареєстрованому шлюбі подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_9 набуло наступне майно:

26.12.2003 року двокімнатну ізольовану квартиру № 28 в будинку №5 на майдані ОСОБА_3 в м. Харкові , реєстровий номер 6254 приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 (арк..9), 25.03.2003 року двокімнатну ізольовану квартиру АДРЕСА_2 , реєстровий номер 980 приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 (арк..справи 10), 14.04.2005 року двокімнатну ізольовану квартиру АДРЕСА_3(арк..справи 98) ,реєстровий номер 819 приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_10А.(арк.. справи 98) .

20.02.2008 року позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 продала зі згоди свого колишнього чоловіка відповідача за первісним позовом(арк..справи 172), позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 двокімнатну ізольовану квартиру АДРЕСА_3(арк..справи 98) та отримала за неї 681 750,00 гривень( арк. справи 100) .

На підставі висновку судової будівельно-технічної експертизи №6093/11376 від 04.01.2010 року (арк..справи 120-136) ринкова вартість двокімнатної ізольованої квартири № 28 в будинку №5 на майдані ОСОБА_3 в м. Харкові на час винесення висновку експертизи складає 381 059,00 гривень, ринкова вартість двокімнатної ізольованої квартири АДРЕСА_2 складає 418 700,00 гривень.

Оціночна вартість двокімнатної ізольованої квартири АДРЕСА_3(арк..справи 98) встановлена договором купівлі-продажу від 20.02.2008 року ,реєстровий номер769 приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_11 в 681 750,00 гривень.

Таким чином, суд приходить до висновку , що вартість спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_1 та В.М. складає : 381059,00 гривень за кв.28 в будинку №5 на майдані ОСОБА_3 + 418 700,00 гривень за квартиру АДРЕСА_4 + 681 750,00 гривень вартість проданої позивачкою за первісним позовом квартири АДРЕСА_5 = 1 481 509,00 гривень.

Тобто ,суд приходить до висновку ,що долі подружжя в спільному сумісному майні набутому під час шлюбу є рівними та складають по 1 /2 частині ,що дорівнює 1 481 509,00 гривень : 2= 740 754 ,50 гривень.

Позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 просить суд визнати за нею право власності на квартиру №28 в будинку №5 на майдані ОСОБА_3 в м. Харкові ,вартість якої згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи № 6093/11376 від 04.01.2010 року складає 381 059,00 гривень.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 просить суд визнати право власності на двокімнатну ізольовану квартиру № 28 в будинку №5 на майдані ОСОБА_3 в м. Харкові та двокімнатну ізольовану квартиру АДРЕСА_2 за ним, бо позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 за його згоди отримала при продажу спільного сумісного майна подружжя (квартири АДРЕСА_6) 681 750,00 гривень.

Судом неодноразово роз»яснені сторонам по справі вимоги ст.ст.10,11,60 ЦПК України стосовно тих обставин, що докази подаються сторонами ,а судом тільки оцінюються.

На підставі ст.57 ЦПК України доказами по справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановить наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин ,які мають значення по справі. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема , звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно вимог ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування.

На підставі ч 3 ст.61 ЦПК України обставини ,встановлені судовим рішенням в цивільній , господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, що до якої встановлені ці обставини.

Правовідносини між подружжям носять довготривалий характер, але позивачка за первісним позовом звернулася до суду 16.12.2008 року після введення в дію Сімейного Кодексу України 2004 року, на підставі чого суд вважає за можливе застосування норм цього Сімейного Кодексу.

На підставі вимог ст.22 КпШс України 1969 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин ,майно ,яке набуто подружжям під час шлюбу є їх спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування та розпорядження цим майном. Подружжя користуються рівними правами і в тому випадку, коли один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Згідно вимог ст.23 КпШс України 1969 року, майном, яке набуте під час шлюбу, подружжя розпоряджається за спільною згодою.

На підставі ст.60 Сімейного Кодексу України 2004 року майно , набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку( доходу). Вважається , що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності.

На підставі ч 1 ст.61 СК України об»єктом спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. На підставі вимог ч 3 ст.61 СК України якщо одним з подружжя укладено договір в інтересах сім»ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об»єктом спільної сумісної власності подружжя.

На підставі вимог ч 1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна чоловіка і дружини є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з ч.2 ст.70 СК України при вирішенні спору про поділ майна подружжя суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення , зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім»ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду сім»ї. Згідно ч 3 ст.70 СК За рішенням суду частка майна дружини ,чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка , за умови, що розмір аліментів, які вона одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Згідно вимог ст.71 СК України 1) Майно, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна ,спір між ними може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.2) Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ним. 3) Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професіональній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другом з подружжя. 4) Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, на житловий будинок, квартиру ,земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених цивільним Кодексом України.5) Присудження одному з подружжя відповідної грошової компенсації можливе за умови попереднього вчення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Суд вважає, що позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 не надала належних доказів суду щодо тих обставин, що при оформленні договору купівлі-продажу квартири 20.02.2008 року вона діяла в інтересах сім»ї ( шлюб розірвано 30.03.2007 року) та тим обставинам , що після отримання грошей за договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_6 вона повернула ? частину отриманих коштів ,а саме: 340 875,00 гривень своєму колишньому чоловікові.

Таким чином, суд вважає, що вартість двокімнатної квартири АДРЕСА_4 418 700,00 гривень та вартість 381 059,00 гривень за кв.28 в будинку №5 на майдані ОСОБА_3 в м. Харкові , право особистої власності на які просить визнати позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 складає 799 759,00 гривень, що на 59 004,50 гривень (799 759,00-740 754,50= 59 004,50) перевищує розмір його ідеальної долі в спільному сумісному майні подружжя.

Після продажу квартири АДРЕСА_7 позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 отримала 681 750,00 гривень , на 59 004,50 гривень ( 740 754,50- 681 750,00= 59 004,50) менш розміру її ідеальної долі в спільному сумісному майні подружжя.

Таким чином, доля позивачки за первісним позовом ОСОБА_1 в квартирі 28 в будинку №5 на майдані ОСОБА_3 в м. Харкові після отримання вартості проданої №60 в будинку №20 по вул..Трінклера в м. Харкові (яка придбана в період шлюбу) становить 15,48% квартири. До цього висновку суд приходить з наступного : вартість двокімнатної ізольованої квартири 28 в будинку №5 на майдані ОСОБА_3 в м. Харкові згідно з висновком експертизи №6093/11376 від 04.01.2010 року 381059,00 гривень, що становить собою 100%, на 59004,50 гривень припадає 15,48% квартири (59004,50*100: 381059,00= 15,48%).

На підставі ст..41 Конституції України кожен має право володіти ,користуватися та розпоряджатися майном.

На підставі ст..319 Цивільного Кодексу України право власності в Україні складається з права володіння, права користування та права розпорядження та може набуватися тільки на законних підставах.

На підставі ст..ст..321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні, власник вправі вимагати захисту порушеного права власності в судовому порядку ( ст.16 Цивільного Кодексу України).

На підставі вимог ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб(співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно).Майно може належати співвласникам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

На підставі ч 3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частині спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок користування та володіння спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов»язковим для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Згідно ч.1 ст.183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення.

На підставі вимог ч 3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі вимог ст.372 ЦК України майно, що є в спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є в спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є в спільній сумісній власності укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно вимог ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1)частка є незначною і не може бути виділена в натурі,

2) річ є неподільною

3) спільне володіння і користування майном є неможливим,

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласників та членам його сім»ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Судом запропоновано позивачці сплатити за проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи для визначення розміру частки в квартирі №28 в будинку №5 на майдані ОСОБА_3 в м. Харкові , тобто для визначення тих обставин , яка саме частка квартири підлягає виділу позивачці за первісним позовом ОСОБА_1 на 59 004,50 гривень, позивачка від сплати вартості додаткової судової будівельно-технічної експертизи відмовилася.

Таким чином, суд приходить до висновку , що виходячи з вартості двокімнатної ізольованої квартири №28 в будинку №5 на майдані ОСОБА_3 381059,00 гривень, що становить собою 100%, на 59004,50 гривень припадає 15,48% квартири (59004,50*100: 381059,00= 15,48%).

Тобто суд приходить до висновку, що частка є незначною і право власності на неї може бути припинено на підставі дотримання вимог ст.365 ЦК України, ст.71 СК України.

Але позивачем за зустрічним позовом такі позовні вимоги не були заявлені, а представник позивачки за первісним позовом проти сплати компенсації за долю його довірительки заперечував.

Суд приходить до висновку, що доля позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 в двокімнатній ізольованій квартирі №28 в будинку №5 на майдані ОСОБА_3 в м. Харкові складає 381 059,00 гривень -59 004,50 гривень = 322 054,50 гривень, тобто 100% - 15,48%= 84,52%

Згідно вимог п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України№11 від 21.12.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» -« Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-752 СК та ст.372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи….»

Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України№11 від 21.12.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»- « Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з»ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст.60,69 СК, ч.3ст.368 ЦК ), відповідно до частин 2,3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які за законом не можуть їм належати(виключені з цивільного обороту),незалежно від того на ім.»я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя ,зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки, земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби, грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному ,дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі, грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов»язальними правовідносинами тощо.

Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною до реєстрації шлюбу угодою(шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилась внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи обох.»

П.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України№11 від 21.12.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачає : « До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна подружжя враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов»язаннями, що виникли в інтересах сім»ї(ч.4 ст.65 СК).

Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою на час шлюбу на підставі договору дарування або у порядку спадкування, набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто, речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть ,якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя, кошти, одержані як відшкодування на втрату (пошкодження)речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди, страхової суми, одержані за обов»язковим або добровільним особистим страхуванням ,якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв їх одержанню.»

П.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України№11 від 21.12.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачає : « Вирішуючи питання про поділ майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4,5 ст.71 СК, щодо обов»язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової компенсації на депозитний рахунок суду» За відсутністю такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачені ст.365 ЦК, за умови звернення подружжя(одного з них) до суду з таким позовом(ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли кожен із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без реального поділу і залишає майно у спільній частковій власності.»

На підставі вимог ч 1ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Ураховуючи ті обставини, що позивачкою за первісним позовом сплачено державного мита (судового збору) 1700,00 гривень, позивачем за первісним позовом також сплачено судового збору в сумі 1700,00 гривень, суд вважає, що судовий збір сплачено у відповідності до вартості майна, яке належить кожному з подружжя та стягненню на користь когось з них не підлягає.

Дослідивши докази по справі в їх сукупності, з метою гуманності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом ОСОБА_1 та позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 частково обгрунтовані та підлягають частковому задоволенню.

Вартість судової експертизи 3156,84 гривні (арк..справи 119),яка сплачена ОСОБА_2 підлягає розподілу між сторонами по справі в рівних частках по 1578,42 гривень, тобто з ОСОБА_1 належить стягнути на користь ОСОБА_2 1578,42 гривень.

Також суд враховує ті обставини, що змінено розмір судових витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду і приходить до висновку , що з ОСОБА_1 належить додатково стягнути на користь бюджету 90,00 гривень судових витрат по сплаті за інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду, з ОСОБА_2 також належить стягнути на користь бюджету додатково 90,00 гривень судових витрат по сплаті за інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду.

Керуючись ст.ст.10,11,57,58,60,61, 81,88,209,212,214,215 ЦПК України , ст.41 Конституції України, ст.ст.16,319,321,181,365 Цивільного Кодексу України, ст.ст.22,23 КпШС України 1969 року, ст.ст.57,60,61,70,71 Сімейного Кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за первісним позовом ОСОБА_1 визнати частково обґрунтованими та задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 15,48% (відсотків п»ятнадцять цілих сорок вісім сотих) двокімнатної ізольованої квартири №28 в будинку №5 на майдані ОСОБА_3 загальною вартістю 381059,00 гривень на суму спільного сумісного майна подружжя 59 004,50 гривень(тисяч п»ятдесят дев»ять чотири гривні,50 копійок), як належну частку в спільному майні подружжя, набутого в шлюбі.

В іншій частині позовних вимог позивачці за первісним позовом ОСОБА_1 відмовити.

Позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 визнати частково обґрунтованими та задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право особистої власності на двокімнатну ізольовану № 69 по вул..Пушкінській №54 в м. Харкові загальною вартістю 418 700,00 гривень та право власності га 84,52% ( відсотків вісімдесят чотири цілих п»ятдесят дві сотих) двокімнатної ізольованої квартири №28 в будинку №5 на майдані ОСОБА_3 в м. Харкові загальною вартістю 381059,00 гривень на суму спільного сумісного майна подружжя 322 054,50 гривень (тисяч триста двадцять дві п»ятдесят чотири гривні 50 копійок), як належну частку в спільному майні подружжя, набутого в шлюбі..

В іншій частині позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_2 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи від 04.01.2010 року в сумі в сумі 1578,42 гривень.(гривень одну тисячу п»ятсот сімдесят вісім коп..42.)

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави додатково 90,00 гривень витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави додатково 90,00 гривень витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 січня 2009 року про забезпечення позову та накладення арешту на квартиру АДРЕСА_8 та на квартиру №28 в будинку №5 на майдані ОСОБА_3 в м. Харкові, які зареєстровані на праві власності за ОСОБА_2 скасувати, після набуття рішенням чинності.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова, шляхом подання апеляційної скарги у 10-ти денний термін після проголошення.

Головуючий, суддя: О.О.РУДНЄВА

Рішення виготовлено суддею власноруч в нарадчій кімнаті.

Суддя: О.О.РУДНЄВА