Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
Справа № 2-5061/10
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне, в порядку гл. 8 розділу ІІІ ЦПК України)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2010 р. Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

Головуючого судді Мазниці А.А.

Секретаря Ковальської Т.Г.

За участю:

Представника позивача ОСОБА_1

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Закритого акціонерного товариства Фінансова група Страхові традиції про стягнення страхового відшкодування, пені та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка у серпні 2009 року звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог послалася на те, що 07.08.2008 р. між нею та відповідачем був укладений договір добровільного страхування транспортного засобу № 06/10886/04701/08, предметом якого був належний їй автомобіль НОМЕР_1. 22.01.2009 р. вітрове скло зазначеного автомобіля було пошкоджене каменем, що вилетів з-під коліс іншого транспортного засобу, що є страховим випадком у розумінні укладеного між сторонами договору та тягне виплату страхового відшкодування, втім відповідач, не заперечуючи цього та розміру заподіяної шкоди, що склав 4.799, 00 грн., від виплати страхового відшкодування ухилявся, а 22.04.2009 р. надіслав позивачці лист, в якому у виплаті відмовив, посилаючись на невиконання позивачкою умов договору в частині належного оформлення події. Вважаючи це протиправним, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь 4.799, 00 грн. страхового відшкодування, 25.626, 66 грн. пені, 5.000, 00 грн. у відшкодування моральної шкоди та судові витрати.

У судовому засіданні представник позивачки на задоволенні позову наполягав з викладених у ньому підстав.

Відповідач явку свого представника до суду не забезпечив, про день та час розгляду справи повідомлявся, що є підставою для вирішення справи без участі останнього у заочному порядку.

Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 07.08.2008 р. між відповідачем та позивачкою був укладений договір добровільного страхування транспортного засобу № 06/10886/04701/08, предметом якого був належний останній автомобіль НОМЕР_1 (а.с. 14-19).

22.01.2009 р. вітрове скло зазначеного автомобіля було пошкоджене каменем, що вилетів з-під коліс іншого транспортного засобу. Вартість ремонту склала 4.799, 00 грн. (а.с. 10).

26.01.2009 р. позивачка зателефонувала персональному менеджеру за телефоном, зазначеним у картці (а.с. 9/зв, 20), та повідомила про настання випадку, що має ознаки страхового.

22.04.2009 р. позивачці була надана письмова відповідь про відмову у виплаті страхового відшкодування (а.с. 11).

Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд доходить висновку про те, що вони врегульовані ст. ст. 979 998 ЦК України, положеннями Закону України Про страхування та Закону України Про захист прав споживача.

Так, згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Як випливає з фактичних обставин справи, пошкодження автомобіля позивачки, яке мало місце 22.01.2009 р., є страховим випадком, а отже відповідач був зобовязаний сплатити на її користь суму страхового відшкодування у розмірі заподіяної шкоди, що складає 4.799, 00 грн., та пеню у звязку з неналежним виконанням цього обовязку, що тягне задоволення позову у відповідній частині. При цьому розмір пені суд згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України вважає за необхідне зменшити до розміру стразового відшкодування, оскільки він є занадто великим порівняно зі збитками, що їх зазнала позивачка у звязку з невиконанням зобовязання відповідачем.

Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки у спірних правовідносинах за встановлених судом фактичних обставин не ґрунтуються на законі.

Згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір, від якого позивачка звільнена, стягується з відповідача в доход держави пропорційно задоволеній частині позовних вимог, понесені позивачкою витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с. 1а) та оплату юридичної допомоги (а.с. 21) стягуються з відповідача на її користь.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 551, 979-991 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_2 з Закритого акціонерного товариства Фінансова група Страхові традиції 9.598, 00 грн. (девять тисяч пятсот девяносто вісім гривень), в тому числі 4.799, 00 грн. страхового відшкодування та 4.799, 00 грн. пені.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В порядку розподілу судових витрат стягнути з Закритого акціонерного товариства Фінансова група Страхові традиції в доход держави 95, 98 грн. (девяносто пять гривень 98 коп.) судового збору, на користь ОСОБА_2 752, 00 грн. (сімсот пятдесят дві гривні), в тому числі 500, 00 грн. витрат на оплату юридичної допомоги, 252, 00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення у загальному апеляційному порядку.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, що може бути подана протягом десяти днів з дня отримання ним копії рішення. Без попереднього подання такої заяви заочне рішення оскарженню відповідачем в апеляційному порядку не підлягає.

У випадку відмови в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення, воно може бути оскаржене відповідачем у загальному апеляційному порядку, при цьому строк апеляційного оскарження відраховується з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги , якщо таку скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, що брали участь у справі, втім не були присутні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя А.А. Мазниця