Ленінський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 2-116/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2010р. Ленінський районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого-судді Лихосенко М.О.,

при секретарі Михайловському А.С.,

за участю прокурора Палагути О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ПРОКУРОРА м.Запоріжжя в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Запорізької міської ради, виконавчого комітеті Запорізької міської ради, Управління у справах приватизації Запорізької міської ради, ТОВ "Регіонально-інвестиційний проект", ОП ЗМБТІ, 3-тя особа ПАТ "ОТП Банк" про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради №61/12 від 04.03.04р. про оформлення права комунальної власності на обєкт нерухомого майна - приміщення підвалу, свідоцтва на право власності на вказане нерухоме майно, рішення Запорізької міської ради №32 від 09.06.04р. про включення до переліку обєктів комунальної власності, що підлягають приватизації приміщення підвалу, визнання недійсним договору купівлі-продажу №107 від 12.11.04р. приміщення підвалу, скасування державної реєстрації,

в с т а н о в и в:

Прокурор м.Запоріжжя звернувся в суд з позовом в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Запорізької міської ради, виконавчого комітеті Запорізької міської ради, Управління у справах приватизації Запорізької міської ради, ТОВ "Регіонально-інвестиційний проект", ОП ЗМБТ, 3-тя особа ПАТ "ОТП Банк" про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради №61/12 від 04.03.04р. про оформлення права комунальної власності на обєкт нерухомого майна - приміщення 5 підвалу /літ. А-3/ в буд. 2 по вул. Кияшко в м.Запоріжжі, свідоцтва на право власності на вказане нерухоме майно, рішення Запорізької міської ради №32 від 09.06.04р. про включення до переліку обєктів комунальної власності, що підлягають приватизації приміщення підвалу, визнання недійсним договору купівлі-продажу №107 від 12.11.04р. приміщення підвалу, скасування державної реєстрації.

В заяві вказано, що 04.03.04р. виконавчим комітетом Запорізької міської ради прийнято рішення №61/12 "Про оформлення права комунальної власності на обєкти нерухомості".

До п. 22 переліку включено приміщення 5 підвалу /літ.А-3/ та приміщення 6 /літ. А-3/ у буд. 2 по вул. Кияшко в м.Запоріжжі, загальною площею 150, 6 кв. м.

Крім того, на підставі спірного рішення, 05.04.04р. виконавчим комітетом Запорізької міської ради оформлено свідоцтво про право власності на нерухоме майно ОСОБА_3 САА 097200, а саме нежитлове приміщення 5 підвалу /літ. А-3 площею 43,4 кв.м./ та нежитлове приміщення 6 першого поверху /літ.А-3 площею 107, 2 кв.м./ по вул. Кияшка, 2.

В подальшому 09.06.04р. Запорізькою міською радою прийняте рішення №32 "Про затвердження переліку обєктів комунальної власності м.Запоріжжя, що підлягають приватизації". До п. 49 переліку включено, в тому числі, приміщення 5 підвалу /літ.А-3/ в буд. 2 по вул. Кияшка, яке підлягає приватизації шляхом викупу.

12.11.04р. між управлінням у справах приватизації Запорізької міської ради та ТОВ "Регіонально-інвестиційний проект" було укладено договір №107 купівлі-продажу обєкта права комунальної власності нежитлового приміщення 5 підвалу та нежитлового приміщення 6 першого поверху /літ. А-3/, загальною площею 150,6 кв.м. в буд.2 по вул. Кияшко в м.Запоріжжі.

Вважають, що рішення виконавчого комітету міської ради №61/12 від 04.03.04р., рішення Запорізької міської ради №32 від 09.06.04р. в частині оформлення права комунальної власності та розпорядження приміщенням 5підвалу /літ. А-3/, площею 43, 4 кв.м., за вказаною адресою, а також укладений договір купівлі-продажу цього приміщення підвалу є незаконними з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду" від 19.06.92р. під приватизацією розуміється відчуження квартир, кімнат у квартирах та одноквартирних будинків, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень /підвалів, сараїв та ін./ державного фонду на користь громадян України.

Згідно ст. 10 вказаного закону власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою та зобовязані брати участь у загальних витратах, повязаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Допоміжні приміщення /кладові, сараї та ін./ передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

З метою офіційного тлумачення положень ст. 1, 10 ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду" прийнято рішення Конституційного Суду України №4пр/2004 від 2.03.04р., яким встановлено, що допоміжні приміщення /підвали, сараї, кладові, горища, колясочні та ін./ передаються у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об"єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на вчинення дій стосовно допоміжних приміщень /оренда тощо/ вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками кв.1 та 3 в буд. 2 по вул. Кияшко в м.Запоріжжі та є співвласниками допоміжного приміщення будинку, а саме підвалу 5 / літ.А-3/ площею 43,4 кв.м.

Приймаючи рішення про оформлення права комунальної власності на приміщення підвалу, свідоцтва про право власності на нього, а також рішення про включення його до переліку обєктів, що підлягають приватизації та продаж, відповідачі порушили права заінтересованих осіб як співвласників допоміжних приміщень, оскільки відповідно до вимог ст. 369 ЦК України розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Договір купівлі-продажу в частині продажу вказаного підвалу є недійсним, оскільки суперечить вимогам закону.

Просить визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради №61/12 від 04.03.04р. "Про оформлення права комунальної власності на обєкти нерухомості" в частині п. 22 Додатку до рішення, яким визнано право комунальної власності приміщення 5 підвалу /літ. А-3/ в буд 2 по вул. Кияшко в м.Запоріжжі, рішення Запорізької міської ради №32 від 09.06.04р. "Про включення до переліку обєктів комунальної власності, що підлягають приватизації п. 49 Додатку в частині включення приміщення вказаного підвалу, визнати недійсним договір купівлі-продажу обєкта права комунальної власності №107 від 12.11.04 р. між управлінням у справах приватизації Запорізької міської ради та ТОВ "Регіонально-інвестиційний проект" в частині продажу нежитлового приміщення 5 підвалу / літ.А-3/ площею 43,4 кв.м., в буд. 2 по вул. Кияшко в м.Запоріжжі та скасувати реєстрацію права власності на вказаний підвал за ТОВ "Регіонально-інвестиційний проект".

Заінтересована особа ОСОБА_1 підтримала позов в судовому засіданні, суду пояснила, що відповідачі порушили її право співвласності на допоміжні приміщення вказаного будинку, а саме підвалу.

З моменту вводу в експлуатацію вказаного будинку в підвальному приміщенні буд. 2 по вул. Кияшко були розташовані сараї для зберігання твердого палива для опалення будинку. В подальшому, після газифікації, необхідність у зберіганні твердого палива відпала та вони стали використовувати сараї для збереження своїх речей, тобто для побутового обслуговування.

Крім того, вказала, що в зазначеному підвалі розташовані інженерні конструкції будинку та технічне обладнання - елеваторний вузол, проходять стояки водопостачання, без доступу до яких експлуатація жилого будинку неможлива.

Просить позов задовольнити.

Представник Запорізької міської ради та виконкому Запорізької міської ради заперечує проти позову, суду пояснив, що раніше будинок перебував на балансі Запорізького енергомеханічного заводу. 01.09.86р. за актом приймання-передачі буд.2 по вул. Кияшко було передано до комунальної власності м.Запоріжжя та за наказом №99 від 03.09.86р. передано на баланс житлово-експлуатаційного об'єднання Ленінського р-ну.

Згідно інвентарної справи на вказаний будинок, з 1957р. він підключений до центрального опалення, а тому мешканці будинку не використовували його як допоміжне приміщення в подальшому.

Підвал вказаного будинку завжди використовувався як нежиле приміщення та здавався в оренду з 1998р., він не відноситься до допоміжних приміщень житлового будинку.

Відповідно до п.5 ст. 60 ЗУ "Про місцеве самоврядування" органи місцевого самоврядування здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження обєктами права комунальної власності.

Вважає, що позивачі не довели, що підвал вказаного будинку є допоміжним приміщенням та використовувався для задоволення побутових потреб мешканців будинку та для забезпечення експлуатації будинку.

Власники квартир є співвласниками допоміжних приміщень, однак не усіх підвалів, а лише тих, де розташоване технічне обладнання будинку.

В даному підвалі відсутні інженерні комунікації та технічні пристрої, які необхідні для безпечної експлуатації усіх квартир, без доступу до яких експлуатація будинку є неможливою.

Просить в позові відмовити.

Представник ТОВ "Регіонально-інвестиційний проект" заперечує проти позову, суду пояснив, що за договором купівлі-продажу №107 від 12.11.04р. придбав обєкт комунальної власності - нежитлове приміщення 5 підвалу та нежитлове приміщення 6 першого поверху /літ.А-3/ в буд. 2 по вул. Кияшка в м.Запоріжжі. За вказаний обєкт нерухомості вони сплатили 115590 грн. До цього вони орендували вказане приміщення. Спірне приміщення не входить до переліку обєктів, які не можуть бути в оренді згідно до п.2 ст. 4 ЗУ " Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до ст. 26 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" місцева рада приймає рішення щодо відчуження обєктів комунальної власності територіальної громади. Органи місцевого самоврядування володіють, користуються та розпоряджаються обєктами права комунальної власності.

Рішенням Запорізької міської ради від 09.06.04р. №32 орендоване ними спірне приміщення було включено до переліку обєктів, які підлягають приватизації. Вони подали заявку та розпочали приватизацію, після чого було укладено договір купівлі-продажу. Ніяких порушень чинного законодавства щодо приватизації приміщення підвалу, а також його продажу допущено не було.

Крім того, вказаний підвал не є допоміжним приміщенням, а відноситься до нежитлового приміщення, не відноситься до житлового фонду і є самостійним субєктом цивільно-правових відносин.

З 1998р. він передавався в оренду спочатку ПП "Сім" під кафе, а потім їм на підставі договору оренди нежитлового приміщення №553/9 від 28.11.03р.

Спірне приміщення жильцями будинку ніколи не використовувалося як підвал, а тому не є допоміжним приміщенням багатоквартирного будинку.

Ст. 8 ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду" передбачена передача нежилих приміщень житлового фонду, які використовуються підприємствами торгівлі, громадського харчування, житлово-комунального та побутового обслуговування населення на умовах оренди, у комунальну власність відповідних міських рад. Нежитлові приміщення в житлових будинках призначені для торгівельних, побутових та інших потреб непромислового характеру згідно ст. 4 Житлового кодексу України до житлового фонду не відносяться. Оскільки спірний підвал не відноситься до житлового фонду та є окремим індивідуально визначеним майном, то він підлягав приватизації.

Просив в задоволенні позову відмовити.

Представник ОП ЗМБТІ пояснив суду, що будинок 2 по вул. Кияшко в м.Запоріжжі був збудований в 1953р. Первинна інвентаризація його проведена 22.02.58р. Згідно первинних документів підвал будинку складається з двох окремих секцій, які мають окремі входи.

1 секція підвалу займає площу 11,02 кв.м., а 2 секція підвалу складається з підвалу сараїв, площею разом з сходовою клітиною до підвалу 43,4 кв.м.

Вказані приміщення числилися як службові приміщення.

Приміщення 6 1 поверху вказаного будинку використовувалося під обєкт громадського харчування. По інвентаризації 1991р. поточних змін по підвалу не було.

За даними інвентаризації 2004р. в другій секції підвалу числяться не сараї, а кімнати, загальною площею 43,4 кв.м., які відносяться до обєкту громадського харчування.

Ніякого рішення про перевід службових приміщень в нежитловий по матеріалам інвентарної справи немає.

Згідно технічного опису будинку від 22.06.57р. будинок перебував на центральному опалені.

Приміщення 5 підвалу /лат. А-3/ зареєстроване як нежитлове приміщення, оскільки по матеріалам інвентарної справи воно не відноситься до житлового.

Представник 3-ї особи ПАТ «ОТП Банк» в судове засідання не з'явився, своїх заперечень суду не надав, в своїх поясненнях вказує на те, що 04.06.08р. між ними та ТОВ «Регіонально-інвестиційний проект» було укладений договір іпотеки /майнова порука/, згідно яким в іпотеку банку передано нерухоме майно, а саме нежитлове приміщення 5 підвалу та нежитлове приміщення 6 першого поверху /літ. А-3/, загальною площею 151, 4 кв. м. в буд. 2 по вул. Кияшко. Вказаний договір укладений в якості забезпечення зобовязань ОСОБА_3 перед банком по кредитному договору.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши всі надані докази у сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що раніше будинок перебував на балансі Запорізького енергомеханічного заводу. 01.09.86р. за актом прийому-передачі буд.2 по вул. Кияшко було передано до комунальної власності м.Запоріжжя та за наказом №99 від 03.09.86р. передано на баланс житлово-експлуатаційного об'єднання Ленінського р-ну.

В акті прийому-передачі від 01.09.76р. видно, що частина приміщень будинку знаходилося в оренді Ленінським ЗАГС м.Запоріжжя, площею 118, 34 кв.м.

Згідно інвентарної справи на вказаний будинок, з 1957р. він підключений до центрального опалення, а тому мешканці будинку не використовували його як сараї для зберігання твердого палива в подальшому.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками кв.1 та 2 зазначеного будинку та співвласниками допоміжних приміщень.

04.03.04р. виконавчим комітетом Запорізької міської ради прийнято рішення №61/12 "Про оформлення права комунальної власності на обєкти нерухомості".

До п. 22 переліку включено приміщення 5 підвалу /літ.А-3/ та приміщення 6 / літ. А-3/ в буд 2 по вул. Кияшко в м.Запоріжжі, загальною площею 150, 6 кв. м.

Крім того, на підставі спірного рішення, 05.04.04р. виконавчим комітетом Запорізької міської ради оформлено свідоцтво про право власності на нерухоме майно ОСОБА_3 САА 097200, а саме нежитлове приміщення 5 підвалу /літ. А-3 площею 43,4 кв.м./ та нежитлове приміщення 6 першого поверху / літ.А-3 площею 107, 2 кв.м./ по вул. Кияшка, 2.

В подальшому 09.06.04р. Запорізькою міською радою прийняте рішення №32 "Про затвердження переліку обєктів комунальної власності м.Запоріжжя, що підлягають приватизації". До п. 49 переліку включено в тому числі приміщення 5 підвалу /літ.А-3/ в буд.2 по вул. Кияшка, яке підлягало приватизації шляхом викупу.

12.11.04р. між управлінням у справах приватизації Запорізької міської ради та ТОВ "Регіонально-інвестиційний проект" було укладено договір №107 купівлі-продажу обєкта права комунальної власності нежитлового приміщення 5 підвалу та нежитлового приміщення 6 першого поверху /літ. А-3/ загальною площею 150, 6 кв.м. в буд.2 по вул. Кияшко в м.Запоріжжі.

На сьогоднішній день власником вказаного приміщення 5 підвалу є ТОВ «Регіонально-інвестиційний проект», що підтверджено довідкою ОП ЗМБТІ.

Доводи позивача про те, що приймаючі рішення про оформлення права комунальної власності на приміщення спірного підвалу, свідоцтва про право власності на нього, а також рішення про включення його до переліку обєктів, що підлягають приватизації та продаж, відповідачі порушили права заінтересованих осіб як співвласників допоміжних приміщень, суд вважає безпідставними.

Позивач помилково ототожнив поняття підвалу та допоміжного приміщення.

Позивачем, всупереч вимогам ст. 10, 60 ЦПК України не надано належних, припустимих та переконливих доказів, що спірне приміщення не тільки відноситься до підвальних, а й є допоміжним, призначеним саме для забезпечення експлуатації будинку. Не надано доказів, що це приміщення використовувалося для обслуговування будинку, що без доступу до нього експлуатація жилого будинку в цілому є неможливою.

Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду" від 19.06.92р. під приватизацією розуміється відчуження квартир, кімнат у квартирах та одноквартирних будинків, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень / підвалів, сараїв та ін./ державного фонду на користь громадян України.

Згідно ст. 10 вказаного Закону власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобовязані брати участь у загальних витратах, повязаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Допоміжні приміщення /кладові, сараї та ін./ передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Втім, відповідно до п. 4.2 рішення Конституційного суду України від 02.03.04р. суть приватизації державного житлового фонду полягає у відчуженні на користь громадян, а отже у їхню власність як квартир, так і належних до них господарських споруд і приміщень /підвалів, сараїв та ін./.

Суду не надано доказів, що такі сараї існували для кожної квартири в зазначеному будинку та використовувалися мешканцями на час приватизації, а тому не могли бути приватизовані квартири разом з належними їм сараями.

З наданих документів вбачається, що будинок 2 по вул. Кияшко в м.Запоріжжі був збудований в 1953р. Первинна інвентаризація його проведена 22.02.58р. Згідно первинних документів підвал будинку складається з двох окремих секцій, які мають окремі входи.

1 секція підвалу займає площу 11.02 кв.м., а 2 секція підвалу складається з підвалу - сараїв, площею разом з сходовою клітиною до підвалу - 43, 4 кв.м.

Вказані приміщення числилися як службові приміщення.

Приміщення 6 1 поверху вказаного будинку використовувалося під обєкт громадського харчування. По інвентаризації 1991р. поточних змін по підвалу не було.

За даними інвентаризації 2004р. в другій секції підвалу числяться не сараї, а кімнати, загальною площею 43,4 кв.м., які відносяться до обєкту громадського харчування.

Відсутні будь-які данні про використання вказаного підвалу як сараїв мешканцями будинку.

Крім того, відповідно до рішення №397/33 від 30.07.98р. вказане нежитлове приміщення першого поверху 6 та приміщення 5 підвалу, загальною площею 154, 48 кв. м. було передано в оренду ПП «Сім» під кафе, що підтверджено наданими суду договорами оренди, актами про використання приміщення, а згодом на підставі рішення виконкому від 30.10.03р. №354 було передано ТОВ "Регіонально-інвестиційний проект".

Допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців.

Згідно роз'яснень Міністерства з питань житлово-комунального господарства України, що були викладені у листі від 12.05.08р. №8/7-344 і відповідно до абзацу 3 п.9 ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», нежилі приміщення житлового фонду, які до початку приватизації використовувалися підприємствами торгівлі, громадського харчування, житлово-комунального та побутового обслуговування населення на умовах оренди, передавалися у комунальну власність відповідних міських рад.

Вказаний підвал до початку приватизації перебував у оренді підприємства громадського харчування, а тому правомірно визнано комунальною власністю територіальної громади.

Таким чином, нежилі приміщення - це приміщення, які належать до житлового комплексу, але не відносяться до житлового фонду і є самостійними обєктами цивільно-правових відносин.

Отже, будь-які дії органів місцевого самоврядування з нежилими приміщеннями, які знаходяться у комунальній власності територіальних громад, не потребують згоди співвласників будинку.

Таким чином, рішення органів місцевого самоврядування щодо здачі в оренду або продажу нежитлових приміщень не обмежує прав громадян-власників квартир на їх власність за умови, що ці приміщення визначені як нежитлові і відповідно зареєстровані у бюро технічної інвентаризації.

Власники квартир є співвласниками допоміжних приміщень, однак не усіх підвалів, а лише тих де розташоване технічне обладнання, технічні пристрої, інженерні конструкції, які необхідні для безпечної експлуатації квартир, без доступу до яких експлуатація будинку є неможливою.

Доводи позивача про те, що вказане приміщення 5 підвалу є допоміжним, в ньому знаходяться інженерні конструкції, технічні обладнання та технічні пристрої, які необхідні для забезпечення будинку, суд вважає безпідставними, оскільки ніяких доказів з. цього приводу суду не надано. Позивач не заявляв про проведення технічної експертизи підвалу та його обстеження на предмет наявності технічного обладнання, інженерних конструкцій та чи можлива експлуатація будинку без доступу до нього.

З пояснень представника КП «ВРЕЖО-9» та начальника ЖЕД-12, наданої схеми підвалу судом встановлено, що відсічне обладнання мережі холодної та гарячої води на весь будинок знаходиться в 1 секції підвалу, яка не продана та обслуговується ними.

В спірному підвалі ніяких інженерних конструкцій, технічного обладнання, яке використовується для обслуговування всього будинку відсутнє. В цьому приміщенні проходять мережі водопостачання та опалення так як і приміщенні 6 1 поверху та в інших квартирах мешканців.

Елеваторний вузол з опалення розташований під сходинами секції 2 підвалу, однак вони мають до нього доступ з боку власника.

Не надано суду доказів і того, що вказаний підвал використовувався для обслуговування побутових потреб мешканців будинку.

Таким чином, суд не виявив в діях відповідачів порушень діючого законодавства.

Відповідно до п.5 ст. 60 ЗУ "Про місцеве самоврядування" органи місцевого самоврядування здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження обєктами права комунальної власності.

Відповідно до вимог ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечить цьому Кодексу, іншим актам цивільного судочинства, а також моральним засадам суспільства.

Суд вважає, що угода з приводу купівлі-продажу спірного приміщення 5 підвалу від 12.11.04р. також не суперечить вимогам закону та немає підстав для визнання її недійсною.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 213 ЦПК України, ст.10 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», рішення Конституційного суду України від 2.03.04р., ст.ст. 317, 319, 321 ,328, 334,38 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Прокурору м.Запоріжжя в задоволені позовних вимог в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Запорізької міської ради, виконавчого комітету Запорізької міської ради, Управління у справах приватизації Запорізької міської ради, ТОВ «Регіонально-інвестиційний проект», ОП ЗМБТІ, третя особа ПАТ "ОТП Банк" про визнання незаконними та скасування рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради 61/12 від 4.03.04р. «Про оформлення права комунальної власності на обєкти нерухомості» в частині пункту 22 Додатку до рішення, яким оформлено право комунальної власності на приміщення 5 підвалу /літ. А-3/ в буд. 2 по вул. Кияшко в м.Запоріжжі, свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА 097200, виданого 05.04.04р. виконавчим комітетом Запорізької міської ради в частині нежитлового приміщення 5 підвалу /літ. А-3/, рішення Запорізької міської ради №32 від 09.06.04р., про включення до переліку обєктів комунальної власності, що підлягають приватизації п.49 Додатку в частині включення приміщення 5 підвалу /літ.А-3/, визнання недійсним договору купівлі-продажу обєкта комунальної власності №107 від 12.11.04р. між управлінням у справах приватизації Запорізької міської ради та ТОВ «Регіонально-інвестиційний проект» в частині продажу нежитлового приміщення 5 підвалу /літ.А-3/ в буд 2 по вул. Кияшко в м.Запоріжжі та скасування державної реєстрації права власності на зазначене нежитлове приміщення 5 підвалу за ТОВ «Регіонально-інвестиційний проект» - ВІДМОВИТИ.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів з дня його оголошення.

Суддя: