Броварський міськрайонний суд Київської області
справа 2-327/10
РІШЕННЯ

Іменем України

12 березня 2010 року Броварський міськрайонний суд Київської області

в складі:

Головуючого судді - Сердинського В.С.

при секретарях - Колесник Р.М., Калита Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в інтересах якого діє ОСОБА_3, СГІРФО (по обслуговуванню міста Бровари та Броварського району) ГУ МВС України в Київській області, третя особа: орган опіки та піклування виконкому Броварської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 в інтересах якого діє ОСОБА_3, СГІРФО (по обслуговуванню міста Бровари та Броварського району) ГУ МВС України в Київській області, третя особа: орган опіки та піклування виконкому Броварської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позивач зазначав, що він 11 червня 2000 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 15 грудня 2001 року, мати позивача ОСОБА_4 подарувала йому квартиру АДРЕСА_1, яка складається з двох кімнат, жилою площею 30.1 кв.м, загальною площею 50.5 кв.м. Тому, на підставі ст. 160 СК України, згідно якої, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, вирішили прописати сина за адресою: АДРЕСА_2. Дружина ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою своїх батьків в с. Шевченкове, вул. Копака, буд. 4-а, але проживала разом з сином і позивачем.

20 серпня 2008 року Броварським міськрайонним судом Київської області шлюб між сторонами було розірвано, після розірвання шлюбу ОСОБА_3 з сином ОСОБА_2 переїхали проживати до її батьків в с. Шеченкове, вул. Ковпака, 4-а, забраши всі особисті речі. Після розірвання шлюбу вони жодного разу не відвідали квартиру, всі обовязки по утриманю житла покладені тільки на позивача. Йому відомо, що на даний час вони проживають в ІНФОРМАЦІЯ_2.

У квартирі АДРЕСА_1 прописані: позивач - ОСОБА_1 та його син ОСОБА_2, який з травня 2008 року не проживає в квартирі.

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 14 вересня 2009 року, ОСОБА_1 дійсно проживає та прописаний за адресою: АДРЕСА_3. Також встановлено, що за даною адресою прописаний, але не проживає з травня 2008 року його син ОСОБА_2, оскільки дитина проживає з колишньою дружиною за алресою: АДРЕСА_4. При обстеженні квартири, дитячих речей не виявлено.

Крім того, на його утриманні знаходиться дружина та маленька дитина. За квартиру в повному обсязі сплачує позивач. На даний час він хоче продати квартиру, яка належить йому на праві власності та купити для своєї нової сімї будинок, проте, ОСОБА_3 не бажає добровільно зняти сина з реєстрації.

Перешкод у користуванні квартирою відповідачці та її сину ніхто не чинив, замки не змінював. Комунальні послуги вона не сплачує, участі в утриманні квартири не приймає, особистих речей сина в квартирі немає.

Посилаючись на викладене позивач просив визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням та зобовязати СГІРФО зняти його з реєстраційного обліку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав та пояснив, що з 11 червня 2000 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 20 серпня 2008 року шлюб між сторонами було розірвано. На даний час у квартирі, в якій він проживає зареєстрований і його син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дружина спілкуватись з дитиною не дає, тому хоче продати квартиру та купити новий будинок для своєї нової сімї. Платить аліменти на утримання сина за рішенням суду. Просив задовольнити позов та визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням та зобовязати СГІРФО зняти його з реєстраційного обліку.

В судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_5 в інтересах проти задоволення позову заперечували, пояснили, що дійсно, відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Коли виносилось рішення про стягнення аліментів не було визначено порядок проживання сина ОСОБА_6. Відповідачка не може зареєструвати сина, так як у неї не має власності, куди можливо було б його прописати. На даний час вона зі своїм співмешканцем знімають квартиру АДРЕСА_5, проте за квартиру сплачує не вона. Позивач хоч і проживає з іншою дружиною, проте свідоцтва про одруження не надав, дитина, яка проживає з ним не його рідна. До органу опіки та піклування про визначення порядку проживання та побачень із сином не звертався. Крім того, не надав доказів того, що має намір продати квартиру. В селі Шевченково Броварського району Київської області відповідачка зареєстрована, проте, не має на своєму утриманні ніякого майна та земельної ділянки. Тому, просили відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник третьої особи орган опіки та піклування виконкому Броварської міської ради ОСОБА_7 заперечувала проти задоволення позову, пояснила, що вони здійснюють контроль за забезпеченням майнових прав і інтересів дітей. Малолітня дитина не повинна приймати участі у сплаті комунальних послуг, судом не було визначено питання стосовно місця проживання дитини. Позивач самовільно зареєстрував сина, тому орган опіки та піклування в інтересах дитини вважає, що ОСОБА_2 повинен бути зареєстрованим за місцем проживання батька.

Судом встановлено, що 11 червня 2000 року ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 (а.с.7). Від шлюбу у них народився син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.8).

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 15 грудня 2001 року, мати позивача ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1, яка складається з двох кімнат, жилою площею 30.1 кв.м, загальною площею 50.5 кв.м. (а.с.12).

20 серпня 2008 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шюбу серії 1-ОК № 045130 (а.с.9).

Згідно довідки КП Служба замовника від 23.09.2009 року, в квартирі АДРЕСА_1 прописані: позивач - ОСОБА_1 та його син ОСОБА_2 (а.с.15).

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 14 вересня 2009 року, ОСОБА_1 дійсно проживає та прописаний за адресою: АДРЕСА_3. Також встановлено, що за даною адресою прописаний, але не проживає з травня 2008 року його син ОСОБА_2, оскільки дитина проживає з колишньою дружиною за адресою: АДРЕСА_4. При обстеженні квартири, дитячих речей не виявлено. (а.с. 14).

З наданої довідки виконавчого комітету Шевченківської сільської ради від 11 листопада 2009 року за № 1138 вбачається, що ОСОБА_3 у с. Шевченково приватної власності не має, ділянкою під забудову не наділялась. (а.с.48).

На підставі ст. 160 СК України, згідно якої, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, тому сторони вирішили прописати сина за адрсою: АДРЕСА_6.

Згідно ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Проте, сторонами не вирішувалось питання стосовно того з ким із батьків буде проживати малолітня дитина.

За таких обставин, суд приходить до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.160, 161 СК України та ст.ст. 57, 60, 213 - 215 ЦПК України,-

вирішив:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, в інтересах кого діє ОСОБА_3, СГІРФО (по обслуговуванню міста Бровари та Броварського району) ГУ МВС України в Київській області, третя особа: орган опіки та піклування виконкому Броварської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

На рішення може бути подана заява про апеляційне оскарження протягом десяти днів, апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Сердинський В.С.