Деснянський районний суд міста Києва
Справа № 2-1972 2010 рік РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 18 травня 2010 року Деснянський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ЛІСОВСЬКОЇ О.В. при секретарі - Олійник Т.Г., Пархоменко Л.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "СпоживСервіс", ОСОБА_2 про визнання договору недійсним, - ВСТАНОВИВ: Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів ТОВ "СпоживСервіс", ОСОБА_2, мотивуючи свої вимоги тим, що 02.10.2008 року між її чоловіком ОСОБА_2 та ТОВ "СпоживСервіс" був укладений Договір кредиту, відповідно до якого її чоловік отримав кредит на суму 7.777 грн. 78 коп. із строком повернення до 01.10.2009 року. Але вказаний Кредитний договір був укладений відповідачем без її відома та згоди, а тому вважає, що даний договір повинен бути визнаний недійсним. На підставі викладеного вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, просить визнати недійсним Договір кредиту від 02.10.2008 року, укладений між ТОВ "СпоживСервіс" та ОСОБА_2, а також стягнути з відповідачів судові витрати по справі. В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 повністю підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі, визнати недійсним Договір кредиту від 02.10.2008 року, укладений між ТОВ "СпоживСервіс" та ОСОБА_2, а також стягнути з відповідачів судові витрати по справі. Представник відповідача ТОВ "СпоживСервіс" в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що між ТОВ та відповідачем ОСОБА_2 був укладений Договір кредиту. В оспорюваному договорі було зазначено про те, що відповідач діє в інтересах сім"ї та отримав згоду другого з подружжя на укладення Договору, а в разі отримання кредиту на придбання товару він буде використаний в інтересах сім"ї. Тому вважає, що подача такого позову є лише намаганням відповідача уникнути відповідальності за даним Договором, оскільки на сьогоднішній день у відповідача перед ТОВ виникла заборгованість щодо погашення кредиту. На підставі викладеного просив в задоволенні позову відмовити. Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, зазначив, що на момент укладення Договору він мав можливість сплачувати кошти та своєчасно погашати кредит, але на даний час ситуація змінилася. Дружині він повідомив про те, що уклав договір, вже наприкінці 2009 року. На підставі викладеного просив позов задовольнити в повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають з наступних підстав. При розгляді справи встановлено, що 02.10.2008 року між ТОВ "СпоживСервіс", з однієї сторони, та відповідачем ОСОБА_2, з другої сторони, був укладений Договір кредиту на суму 7.777 грн. 78 коп. із строком повернення до 01.10.2009 року. Кредит був наданий на споживчі цілі/поповнення обігових коштів, а також на сплату комісії ТОВ в сумі 622 грн. 22 коп. та страхового платежу в сумі 155 грн. 56 коп. за страхування кредиту. Згідно із п. 1.5 Договору відповідач ОСОБА_2 зобов"язався сплачувати ТОВ проценти в розмірі 44, 05 % річних. Крім того, відповідно до п. 1.6.2 Договору відповідач зобов"язався сплачувати відповідачу 02, 90 % щомісячно. Пунктом 1.7 Договору для виконання умов цього договору ТОВ було доручено укласти Договір страхування кредиту. Щомісячний платіж ОСОБА_2, згідно із п. 2.1 Договору, складає 957 грн. В своїх позовних вимогах ОСОБА_1 зазначає про те, що оспорюваний Договір був укладений без її письмової згоди на це, а тому повинен бути визнаний недійсним. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов"язків є договори. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов"язків. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно із ст. 65 Сімейного Кодексу України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладанні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім"ї, створює обов"язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім"ї. Як вбачається з п. 7.7 Договору кредиту позичальник (ОСОБА_1М.) гарантує та підтверджує, що діє в інтересах сім"ї та отримав згоду другого з подружжя на укладення даного Договору. В разі отримання кредиту на придбання товару, він буде використаний в інтересах сім"ї. Крім того, відповідно до ст. 15-16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. А фактично з позовних вимог, заявлених ОСОБА_1, випливає те, що вона фактично захищає інтереси свого чоловіка ОСОБА_2, який на момент розгляду справи має заборгованість по сплаті кредитних коштів і таким чином намагається уникнути відповідальності за Договором кредиту. Крім того, оспорюваний Договір не потребував нотаріального його посвідчення, а тому відповідачем ТОВ і не було витребувано письмової згоди ОСОБА_1 на укладання договору. Таким чином, при укладенні Договору кредиту від 02.10.2008 року відповідач ОСОБА_2 підтвердив, що укладає договір в інтересах сім"ї, зі згоди своєї дружини ОСОБА_2, а тому підстав для задоволення позовних вимог та визнання недійсним Договору кредиту немає. На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 15, 60, 212-215 ЦПК України, ст. 15, 16 ЦК України, ст. 65 Сімейного Кодексу України, - ВИРІШИВ: В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити. Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення, або протягом 20 днів з дня подачі заяви про апеляційне оскарження, яка подається протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Головуючий: