Іванківський районний суд Київської області
Справа 2-735/2010 р.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2010 року Іванківський районний суд Київської області у складі головуючої судді Слободян Н.П., при секретарі Салівон Т.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Управління праці і соціального захисту населення Іванківської РДА, головного управління соціального захисту населення Київської області про визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобовязання зробити перерахунок та виплату грошової допомоги,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до відповідача з даним позовом про визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобовязання зробити перерахунок та виплату грошової допомоги, посилаючись на те, що вони є потерпілими від наслідків аварії на ЧАЕС та проживають на посиленого радіологічного контролю.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у звязку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва та особистого підсобного господарства - у зоні посиленого радіологічного контролю 30% від мінімальної заробітної плати. Ця допомога виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення.

Відповідач виплачував і виплачує вказані виплати у твердих сумах, а саме: щомісячну грошову допомогу у зв*язку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва та особистого підсобного господарства у зоні посиленого радіологічного контролю - 1 грн. 60 коп., встановленому постановою КМУ № 836 від 26.07.1996 року „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що призвело до порушення прав, оскільки Закон має пріоритетне значення перед вищезазначеною постановою КМУ.

Позивачі вважають бездіяльність відповідача при розрахунку зазначених вище сум протиправними, просили зобовязати відповідача провести нарахування та виплату недоплачених сум з 01.06.2007 року.

Позивачі у судове засідання не з*явилися, про день і час слухання справи повідомлені вчасно, надали суду письмову заяву про те, що позов підтримують у повному обсязі, просять справу розглядати без їх участі.

Представник відповідача УПСЗН Іванківської РДА у судове засідання не заявився. Про день і час слухання справи повідомлено вчасно. Надіслали суду письмове заперечення проти позову, в якому посилаються на те, що управління праці і соціального захисту населення діяло відповідно до чинного законодавства, зокрема, постанови КМУ № 836, якою визначалися розміри таких виплат, і наступних ( на кожен рік) постанов КМУ, якими визначалися такі розмірі. Кабінет Міністрів мав на це право згідно ст. 62 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка визначає, що порядок застосування цього Закону проводиться у порядку, визначеному КМУ, рішення якого є обов'язковими для виконання. Саме постановою № 836 від 26.07.1996 року і визначався цей порядок. Жодні із прийнятих пізніше законів не передбачали змін для обрахування розміру соціальних виплат. Відповідно до чинного бюджетного законодавства управління не має можливості задовольняти вимоги позивачів через відсутність відповідних бюджетних призначень. Оскільки Управління праці і соціального захисту населення Іванківської РДА не встановлює розмір розрахункових величин для обрахування соціальних виплат та доплат, так як це є повноваженням КМУ, і не може самостійно зменшувати чи збільшувати ці виплати, тому не може нести за це будь-яку відповідальність, представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити.

Судом встановлено, що позивачка є учасником ЛНА на ЧАЕС 2 категорії, прозиває потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, учасником ЛНА на ЧАЕС,

що підтверджено відповідними посвідченнями ( а.с. 11 ). Позивачі проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1, яке відноситься відповідно до постанови КМУ № 106 від 23.07.1991 року до 4 зони радіоактивного забруднення (зони посиленого радіологічного контролю), що підтверджено довідкою сільської ради та паспортними даними позивачів ( а.с. 6,9,10)

Позов предявлений 02.07.2010 року.

Ст. 152 ЦПК України встановлює трирічний строк позовної давності. Суд вирішує дану справу щодо позовних вимог в межах строку позовної давності.

Згідно ст.ст. 37 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, позивачу, як особі, яка проживає на

території посиленого радіологічного контролю має виплачуватися щомісячна грошова

допомога у зв*язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого

виробництва та особистого підсобного господарства у розмірі 30% від мінімальної заробітної плати. Позивачам виплачувались кошти у розмірі 2 грн. 10 коп. ( як це передбачено постановою КМУ України № 836 від 26.07.1996 року).

Враховуючи викладене вище, слід зазначити, що встановлений ще у 1996 рот постановою № 836 розмір щомісячної доплати у зв*язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва і особистого підсобного господарства протягом багатьох років не змінювався і не відповідає розміру, встановленому іншими

законами України. Зокрема, Законами України „Про Державний бюджет на відповідні

роки встановлювався певний розмір мінімальної заробітної плати, який зростав кожного наступного року. При цьому відповідні Закони не містили обмежень застосування ст. 37 Закону № 796-ХІІ. Оскільки ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами при вирішенні даного спору застосуванню підлягають саме ст. 37 Закону № 796-ХІІ та ст. 82 Закону України „Про Державшій бюджет на 2006 рік, ст. 76 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік. а не постанова КМ України № 836 від 26.07.1996 року „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними

актами при вирішенні даного спору підлягають застосуванню положення ст.37 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати.

Одночасно слід зазначити, що з 2004 року розмір мінімальної заробітної плати встановлювався Законом України "Про Державний бюджет України" (на відповідний рік). Положення Законів України "Про Державний бюджет України" не містить обмежень щодо можливості застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми ст. 37 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

У 2007 році до ст. 37 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" внесені зміни Законом України від 19 грудня 2006 року N 489-V "Про Державний бюджет України на 2007 рік".

Однак рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року N 6- рп/2007 ці зміни було визнано неконституційними.

У 2008 році до цієї статті також було внесено зміни, однак і вони рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008 були визнані неконституційними.

А отже позовні вимоги підлягають задоволенню, за винятком періодів, коли діяли інші редакції цієї статті, а саме з 09.07.2007 року по 341.12.2007 року та з 22.05.2008 року.

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов*язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України. Виплата коштів у розмірі, який значно менший ніж той, що встановлений ст. 37 Закону є неправомірним.

На підставі викладеного, ст.. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист

громадян, які постраждали наслідок Чорнобильської катастрофи», керуючись ст. 5, 76, 10, 57, 60, 64,88, 212-215, 218 ЦПК України, ст. 4 п. 18, 5 Декрету Кабінету Міністрів ин п України „Про Державне мито, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Визнати бездіяльність управління праці та соціального захисту населення Іванківської РДА Київської області протиправною

Зобов*язати управління праці і соціального захисту населення Іванківської РДА зробити ОСОБА_1, ОСОБА_2 перерахунок та виплату

грошової допомоги у зв*язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого

виробництва та особистого підсобного господарства, передбачених ст.. 37 Закону України

«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської

катастрофи» у розмірі 30% від мінімальної заробітної плати (з відрахуванням проведених

виплат» за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року.

Від сплати судового збору сторони звільнити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через

Іванківський районний суд шляхом подачі протягом 10 днів з дня його проголошення

заяви про апеляційне оскарження та протягом 20 днів з дня подачі такої заяви апеляційної

скарги. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про

апеляційне оскарження, якщо вона подається у строк, встановлений для подання заяви про

апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про

апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо заява була подана, але

апеляційна скарга не була подана в строк 20 днів після її подання, рішення набирає

законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає

законної сили після апеляційного розгляду справи.

Суддя: