Справа №2-14-972/09 13.01.2010
Справа 22ц- 127/ 10 року Головуючий 1-ї інстанції: Гуденко О.А.
Категорія 20 Суддя доповідач апеляційного суду: Кутова Т.З.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

2010 року січня місяця 13 дня судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка О.О.,

суддів: Шолох З.Л.,

ОСОБА_1,

при секретарі: Фірсовій Т.В.,

за участю : позивачки ОСОБА_2, відповідачки (ОСОБА_3) ОСОБА_4 та представника третьої особи ОСОБА_5 ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_5

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 2 жовтня 2009 року постановлене по справі за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: біржа нерухомості «Едвайс - Консульт», ОСОБА_7, КП «ММБТІ», ОСОБА_5

про

визнання недійсним договору купівлі - продажу в частині покупця, визнання покупцем іншої особи та покладення зобовязання щодо реєстрації права власності

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2008 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу в частині покупця недійсним, визнання покупцем іншої особи та покладення зобовязання щодо реєстрації права власності.

Позивачка зазначала, що вона продала належну їй на праві власності квартиру в Корабельному районі м. Миколаєва з метою придбання квартир для своєї родини та родини доньки в іншому районі міста. Оскільки позивачка хворіла, вона доручила за належні їй кошти придбати квартиру АДРЕСА_1 своїй доньці, відповідачці по справі. В даній квартирі позивачка її чоловік та мати зареєстрували місце проживання, однак фактично проживали в дачному будинку.

Після розлучення доньки з чоловіком, останній предявив позов про розподіл вказаної квартири, як сумісного майна подружжя, в звязку з чим позивачка дізналася, що спірна квартира придбана на імя її доньки, відповідачки по справі, а не на її імя.

Посилаючись на викладене, а також на те, що вказана угода в частині покупця не відповідає вимогам закону, позивачка просила задовольнити її позовні вимоги.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 2 жовтня 2009 року позов задоволено. Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 в частині покупця визнано недійсним, покупцем за цим договором визнано ОСОБА_2, зобовязано КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» зареєструвати право власності на вказану квартиру за ОСОБА_2, розподілено судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить вказане рішення суду скасувати, а по справі ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову посилаючись на те, що суд допустив порушення процесуальних норм при вирішенні вказаного спору.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які зявились в судове засідання, дослідивши докази по справі, колегія дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Суд, вирішуючи спір, виходив з того, що, так як ОСОБА_2 6 грудня 2000 року продала належну їй квартиру АДРЕСА_3, а отримані нею кошти передала своїй доньці, відповідачці по справі, яка 19 грудня 2000 року придбала спірну квартиру АДРЕСА_4 для позивачки, однак в договорі купівлі-продажу зазначила покупцем не позивачку, а себе, то така угода в частині покупця на підставі ст.215 ЦК України є недійсною, а покупцем за цією угодою є позивачка.

Між тим, з таким висновком суду погодитись не можна, оскільки він не ґрунтується на доказах по справі та не відповідає вимогам закону.

Відповідно до положень ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає, або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає, або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з матеріалів справи і таке встановлено судом, що відповідачка по справі ОСОБА_3 (ОСОБА_4Є.) до шлюбу прізвище ОСОБА_2, та ОСОБА_5 23 серпня 1996 року уклали шлюб (а.с. 29). Від даного шлюбу мають доньку Юлію, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

В період перебування в зареєстрованому шлюбі ОСОБА_3 19 грудня 2000 року купила у ОСОБА_8 квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 15).

З пояснень ОСОБА_9, представника третьої особи, правонаступника продавця квартири ОСОБА_7, слідує, що спірну квартиру ОСОБА_8 продавала ОСОБА_4 яка з нею і розраховувалась за придбану квартиру, не пояснюючи при цьому кому належать гроші.

З пояснень свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 слідує, що позивачка продала квартиру з метою допомогти доньці в вирішені житлової проблеми її сімї. Після продажу квартири ОСОБА_2 придбала дачний будинок, а залишок грошей віддала доньці на придбання квартири.

Аналогічні пояснення дала і позивачка, зазначивши, що після продажі належної їй квартири її сімя: чоловік та мати, стали проживати в придбаному дачному будинку, а з урахуванням решти коштів відповідачка підібрала за своїми уподобаннями квартиру АДРЕСА_5 для проживання своєї сімї, уклавши угоду купівлі-продажу на своє імя за згодою і з відома позивачки.

Наведені обставини вказують на те, що позивачка свідомо передала гроші з метою придбання спірної квартири на імя відповідачки для проживання саме її сімї, де і проживала сімя доньки весь час, а наміру придбати квартиру в свою власність позивачка не мала, так як для мешкання своєї сімї придбала дачний будинок.

Крім того, як вбачається зі змісту попереднього договору купівлі-продажу квартира 103 в б. 12 по пр. Корабелів в м. Миколаєві була продана позивачкою за 1700 грн., а спірна квартира АДРЕСА_6 куплена за 24489 грн. За такого нема підстав вважати, що спірна квартира придбана тільки за кошти отримані позивачкою від продажу квартири.

Враховуючи наведене, судова колегія дійшла висновку, що оспорюваний договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_7 в частині зазначення покупця відповідає вимогам закону. Тому відповідно до положень ч. 3 ст. 309 ЦПК України, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову в задоволенні позову, в тому числі і в частині покладення на МБТІ обовязку щодо реєстрації права власності на спірну квартиру за ОСОБА_2, оскільки такі вимоги є похідними від визнання частково недійсним договору. Крім того МБТІ приймало участь у справі в якості третьої особи, в звязку з чим на нього не може бути покладено будь яких зобовязань.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 2 жовтня 2009 року скасувати, а по справі ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі продажу квартири в частині покупця недійсним, визнання покупцем іншої особи та покладення обовязку щодо реєстрації права власності відмовити.

Рішення апеляційного суду може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України на протязі двох місяців з дня набрання ним законної сили, тобто з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: