АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-3115/10* Головуючий у 1-й інстанції Винниченко Ю.М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Г оловуючого - ОСОБА_1

Суддів: Омельченко Л.М., Триголова В.М.

при секретарі: Буряк С.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області

на постанову Хорольського районного суду Полтавської області від 18 лютого 2010 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області, про визнання неправомірними дій управління праці та соціального захисту населення Хорольської РДА Полтавської області та стягнення недоотриманих належних сум щорічної допомоги на оздоровлення

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду Полтавської області, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Хорольського районного суду Полтавської області від 18 лютого 2010 року частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області, про визнання неправомірними дій управління праці та соціального захисту населення Хорольської РДА Полтавської області та стягнення недоотриманих належних сум щорічної допомоги на оздоровлення.

Визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області щодо відмови ОСОБА_2 у виплаті належних сум щорічної допомоги на оздоровлення за 2001 - 2009.

Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області виплатити ОСОБА_2 щорічну допомогу на оздоровлення за 2001-2009 роки, відповідно ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат, які повинні обраховуватись із встановленої на дату фактичної виплати мінімальної заробітної плати.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення Хорольської райдержадміністрації Полтавської області просить скасувати постанову місцевого суду та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Вважає, що Управління діяло в межах повноважень, передбачених чинним законодавством та в межах бюджетних асигнувань.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що остання задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, що підтверджується відповідними посвідченнями, копії яких маються матеріалах справи.

Виплати щорічної допомоги на оздоровлення проводилися на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005р.№ 562) та Постанови КМУ від 12.07.2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно абз. З ч. 1 ст. 48 Закону України „Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС виплачується в розмірі пяти мінімальних заробітних плат.

Згідно ч.7 ст. 48 Закону України „Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Зі змісту законів України про встановлення розмірів мінімальної заробітної плати на 2001-2005 роки не вбачається будь-яких обмежень щодо можливості застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми ст.48 Закону України „Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Судом першої інстанції вірно враховано, що встановлений ще в 1996 році постановою Кабінету Міністрів України „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 26.07.1996 року за № 836 розмір щорічної допомоги на оздоровлення протягом тривалих років не змінювався і не відповідає розміру, встановленому іншими законами України. Оскільки ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, місцевий суд прийшов до вірного висновку про застосування саме ст.48 „Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та законодавства щодо розмірів мінімальної заробітної плати на 2001-2005 роки, а не Постанови Кабінету Міністрів України „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 26.07.1996 року за № 836.

За таких обставин та з урахуванням вимог ст.48 Закону України „Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про протиправну бездіяльность Управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області щодо непроведення перерахунку позивачеві суми одноразової допомоги на оздоровлення, передбаченої ст.. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за 2001-2005 роки, тобто виходячи із розміру мінімальної заробітної плати па момент виплати.

Колегія суддів зазначає, що зазначені виплати щорічної допомоги на оздоровлення здійснюються щороку та мають разовий характер. Таким чином право особи на їх отримання та обовязок органів соціального захисту населення здійснити такі виплати припиняються з моменту виплати певних сум, розмір яких визначається на час їх здійснення.

З врахуванням разового характеру даних виплат суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив вимоги стосовно здійснення перерахунку щорічної допомоги на оздоровлення за 2001-2009 роки.

При цьому, перевіряючи правомірність дії Управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області щодо здійснення виплат щорічної грошової допомоги на оздоровлення, місцевим судом вірно застосовано законодавство, яке діяло на час їх вчинення.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду та вважає, що суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації - відхилити.

Постанову Хорольського районного суду Полтавської області від 18 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двох місяців до Верховного Суду України шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

ОСОБА_3

Головуючий: підпис

Судді

Апеляційного суду :підписи ОСОБА_4

ОСОБА_5

Згідно: