ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
справа № 2-1501/10
провадження № Б/н 1131
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2010 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі

Головуючого судді Шкоріної О.І.

При секретарі Пікало К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного територіально-галузевого об»єднання «Південно-Західна залізниця» Дарницької дистанції колії про визнання права користування житловим приміщенням,

суд

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача Державного територіально-галузевого об»єднання «Південно-Західна залізниця» Дарницької дистанції колії про визнання за нею право користування житловим приміщенням - квартирою 1 в будинку № 5 ст.Бортничи, 9 кілометр м.Києва. Свої вимоги мотивувала тим, що зазначене житлове приміщення було надано її батькам відповідачем в 1954 році, оскільки відповідачі працювали у відповідача. ЇЇ батьки протягом тридцяти років користувалися житловим приміщенням, сплачували квартирну плату. Після смерті батька в 2007 році, мати залишалася проживати в квартирі № 1 будинку № 5 і від так набула права користування нм. Але відповідач за її матір»ю не визнав таке право, незважаючи на те, що мати неодноразово зверталася з заявами про реєстрацію її в жилому приміщенні, з метою подальшої приватизації зазначеного житла, однак останній було безпідставно відмовлено. А тому просила визнати за нею право користування спірним жилим приміщенням.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала і просила позов задовольнити, пояснивши, що оскільки батьки пропрацювали у відповідача по 35 років кожний та постійно користувалися квартирою 1 в будинку № 5 ст.Бортничи, 9 кілометр м.Києва, яка була надана на підставі усних домовленостей, тому вона має право користування цим приміщенням. Від підприємства батько приблизно в 1990 році отримав кооперативну квартиру по вул..Ревуцького в м.Києві, де всі разом вони були прописані. Але незважаючи на отримання квартири, батьки залишалися проживати в спірному службовому житловому приміщення і несли витрати по оплаті комунальних послуг. Після смерті батька, її мати зверталася з заявами про реєстраці. Місця проживання за спірною адресою, але останній було відмовлено, у зв»язку з чим вони зверталися до суду. Під час знаходження справи в суді її мати померла.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав і просив в задоволенні позову відмовити, пояснивши, що квартира 3 в будинку № 5 ст.Бортничи, 9 кілометр м.Києва, перебуває на балансі «Південно-західної залізниці» Дарницька дистанція колії і використовується як службова. Батьки позивачки, хоча і користувалися спірним приміщенням, але ніколи зареєстровані в ньому не були. Також не була зареєстрована та не проживала в спірному приміщенні і ОСОБА_2, а тому у останньої відсутні правові вимоги щодо набуття права користування цим приміщенням. Крім того, зазначав, що дане приміщення не може бути також успадковане, оскільки на момент смерті ОСОБА_3 не належало на праві власності. Довіреність на ім.»я ОСОБА_2 від імені матері закінчила свою дію з часом смерті ОСОБА_3, а тому позивачка не може представляти інтереси померлої на підставі такої довіреності.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Сторони не заперечують, що квартира 1 в будинку № 5 ст.Бортничи, 9 кілометр м.Києва, перебуває на балансі Державного територіально-галузевого об»єднання «Південно-західна залізниця» Дарницька дистанція колії, як службова і певний час цією квартирою у зв»язку з роботою користувалися ОСОБА_4 та ОСОБА_3 - батьки позивачки, за що сплачували квартирну плату.

Разом з тим, позивачка не заперечує, що батьки були зареєстровані в квартирі 290 будинку 18 «а» по вул..Ревуцького в м.Києві. Зазначену кооперативну квартиру отримував її батько ОСОБА_4 в 1990 році на сім»ю. Н даний час вона разом уже з своєю сім»єю зареєстрована в цій квартирі.

Судом встановлено, що померлі батьки ОСОБА_2 за час життя не набули у встановленому законом порядку права користування житловим приміщенням квартири 1 в будинку № 5 ст.Бортничи, 9 кілометр м.Києва, оскільки були поселені без ордеру та з 1990 року були зареєстровані в іншому місці.

Позивачка також не довела в судовому засіданні, що вона в установленому законом порядку влестилася в спірне приміщення та постійно проживала, а тому суд вважає, що вона також не набула право користування квартирою 1 в будинку № 5 ст.Бортничи, 9 кілометр м.Києва.

Крім того, не можуть бути прийняти судом доводи позивачки, що вона як спадкоємець має право вимагати визнання за нею права користування спірним жилим приміщенням, оскільки її батьки тривалий час користувалися ним, вона має відповідну довіреність на представлення інтересів її матері, виходячи з наступного.

Відповідно до ст..25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Згідно із ст.,248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність.

Таким чином, довіреність, яка була видана ОСОБА_3 9.12.2008 року, втратила свою чинність 16.05.2009 року і відповідно за нормами діючого законодавства не може надавати для довіреної особи будь-яких прав чи обов»язків.

Крім того, діючим житловим законодавством передбачені певні умови за яких, особа набуває право користування жилим приміщенням. Тривале ж проживання батьків в службовому спірному приміщенні /без ордеру, реєстрації та не у власному житлі/ не створює для їх дітей правових підстав вимагати право користування житловим приміщенням.

Також слід зазначити, що в даному випадку відносно спірного житла нге можуть бути застосовані і норми, які регулюють право на спадщину, оскільки на момент смерті ОСОБА_3, остання не мала у власності квартиру 1 в будинку № 5 ст.Бортничи, 9 кілометр м.Києва.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що у позивачки відсутні жодні правові підстави вимагати визнання за нею права користування жилим приміщенням квартири 1 в будинку № 5 ст.Бортничи, 9 кілометр м.Києва.

Керуючись ст. ст.. 10,11,60,208,212-215 ЦПК України, і на підставі ст..ст.64,65, 66 ЖК України, ст..25,248, 1218, 1219 ЦК України,

суд

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Державного територіально- галузевого об»єднання «Південно-Західна залізниця» Дарницької дистанції колії про визнання права користування житловим приміщенням відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва. Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва.