Христинівський районний суд Черкаської області
Справа №2-521/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2010 року Христинівський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого - судді Олійника М.Ф.,

при секретарі Кришевській Т.О,

участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання таким, що втратив право ня житловим приміщенням, та до ОСОБА_2 про виселення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання таким, що право користування житловим приміщенням, та до ОСОБА_2 про виселення.

Просила виселити ОСОБА_2 із квартири АДРЕСА_1 без іншої житлової площі, визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування квартирою №3 по вул. Леніна, 65 в м. Христинівці.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 посилалась на такі обставини.

На підставі договору дарування, посвідченого 17.07.1967 р. державним нотаріусом нівської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1028, та технічного паспорта на житловий будинок, виданого Христинівським відділком Черкаського ного обєднаного бюро технічної інвентаризації, вона є власником квартири №3 по вул. іа, 65 в м. Христинівці.

Разом з нею в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані її син ОСОБА_4 та онук ОСОБА_2

Її син ОСОБА_4 усе своє свідоме життя перебуває в місцях позбавлення волі, він був суджений близько семи раз. У даний час він перебуває під вартою у слідчому ізоляторі № 30 м. Черкас та обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.І ст.263 КК України.

ОСОБА_2, залишившись без батьківської та материнської опіки, ріс та виховувався у неї. Але в даний час їхнє з останнім спільне проживання в одній квартирі виявилось неможливим.

ОСОБА_2 веде аморальний спосіб життя, ніде не працює, має умовну судимість, кошти на його проживання витрачаються тільки з її пенсії, яку він у неї забирає та витрачає для задоволення своїх потреб в горілці, цигарках та ін.

Вона є людиною похилого віку, ІНФОРМАЦІЯ_1, хворіє на гіпертонію, пенсії їй не вистачає навіть на ліки, натомість її онук ОСОБА_2 повністю її забирає, жодного разу не викликав їй швидкої допомоги. Вона весь час вимушена у сусідів позичати гроші для того, щоб як-небудь дожити свого віку.

Страждаючи на хворобу серця, вона потребує спокою та догляду, натомість проживання в одній квартирі з ОСОБА_2 тільки погіршує її самопочуття, подальше спільне проживання з останнім суперечить її інтересам.

В даний час дочка хоче забрати її до себе, тому вона має намір продати належну їй на праві приватної власності вказану квартиру. У добровільному порядку виселитись із належної їй квартири ОСОБА_5 відмовляється, чим порушує зміст її права власності - ст. 317 ЦК України.

Перераховані вище дії ОСОБА_2 по відношенню до неї є підставою для його виселення з належної їй квартири без надання іншого жилого приміщення та такими, що передбачені ч. 1 ст. 116 ЖК України.

ОСОБА_4 відповідно до вимог п. 7 ч.З ст. 71 ЖК України вважається таким, що втратив право користування зазначеною квартирою.

У судове засідання позивач ОСОБА_3 не зявилась, однак її інтереси в судовому засіданні представляв представник ОСОБА_1, який у судовому засіданні підтримав позов, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, на даний час він перебуває під вартою у СІЗО м. Черкас. Від нього до суду надійшла письмова заява, в якій він вказує, що не визнає позов ОСОБА_3, оскільки позбавлення його права користування вказаною квартирою автоматично робить його безпритульним та штовхає на вчинення нових злочинів.

На виселення його сина відповідача ОСОБА_2 він погоджується, оскільки то проживати у своєї матері.

За таких умов суд вважає можливим розглянути справу за відсутності ш ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_4 і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнав, пояснив при цьс зазначені у позовній заяві обставини не відповідають дійсності.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові доказ договору дарування між ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_3, посвідченого 17.07.1967р. державним нотаріусом Христинівської держнотконтори в реєстрі за довідки Старобабанівської ВК №92 Черкаської області від 07.02.2005р. про те, що ОСОБА_8 відбуває покарання за вироком Монастирищенського районного суду Черкаської від 22.03.2004р. у виді 3 років 4 місяців позбавлення волі за скоєння злочину, передб; ч.З ст. 185 КК України, початок строку відбування покарання 24.07.2003р., а 24.11.2006р., довідку виконкому Христинівської міської ради від 04.08.2010р. за №'2 те, що ОСОБА_3 зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_2, разом зареєстровані ОСОБА_4 та ОСОБА_2, будинкової книги для прописки гр що проживають ІНФОРМАЦІЯ_2, технічного паспорту на жі будинок по вул. Леніна, 65 в м. Христинівці, постанови Христинівського районного 28.06.2010р. про обрання щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді взяття варту, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю з таких піде

Судом встановлено, що на підставі договору дарування, посвідченого 17.07. державним нотаріусом Христинівської державної нотаріальної контори, зареєстров реєстрі за № 1028 , позивач ОСОБА_3 є власником частини житлового будинку Леніна, 65 в м. Христинівці.

Разом з нею в житловому будинку по вул. Леніна, 65 в м. Христинівці зареєстрова ОСОБА_4 та онук ОСОБА_2

Підставою для виселення з будинку відповідача ОСОБА_2 позивач ОСОБА_9 вказує положення ст. ст. 157,116 ч.І ЖК України.

Відповідно до ст. 157 ЖК України членів сімї власника жилого будинку (квартир бути виселено у випадках, передбачених частиною першою ст. 116 цього Кодексу. Ви провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Згідно з ч.І ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сімї або інші ос проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщеь використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил сі роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному бу заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення ві вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого приміщення.

Фактично обставиною, на підставі якої відповідача ОСОБА_2 необхідно ви житлового будинку, позивач ОСОБА_3 у позовній заяві вказує систематичне порушення правил співжиття.

Для застосування норм ч.І ст.116 ЖК України необхідна наявність дво систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів запоб громадського впливу, які не дали позитивних результатів.

Під заходами впливу маються на увазі заходи попередження, що застосовуються прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, заходи громадського пливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, і колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцеї або проживання відповідача.

Відповідно до ч.І ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обсп які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встаї статтею 61 цього Кодексу.

Позивачем ОСОБА_3 та її представником ОСОБА_1 у судовому засі доведені обставини систематичного порушеня відаовідачем ОСОБА_2 правила співжиття , які роблять неможливим дляінших проживання із ним одні квартирі чи в одному будинку. Щодо вжиття заходів запобігання і громадського впливу до відповідача

ОСОБА_2, то вони взагалі не зазначені у позовній заяві і про них не згадував у судовому засіданні представник позивача.

Підставою для визнання відповідача ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, позивач ОСОБА_3 вказує положення п.7 ч.З ст. 71 України.

Відповідно до вимог ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів кого сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Жиле приміщення вберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців в тому числі у випадку взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавления волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу Перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сімї.

У позовній заяві зазначено, що відповідач ОСОБА_4 усе своє свідоме життя перебуває в місцях позбавлення волі, був засуджений близько семи разів, на даний час також перебуває під вартою у СІЗО № ЗО м. Черкас, що підтверджується також і постановою Христинівського районного суду від 28.06.2010р. про обрання щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту. Тобто, відповідно до положення п.7 ч.З ст. 71 ЖК України жиле приміщення зберігається за ним понад шість місяців.

У позовній заяві також вказується, що відповідач ОСОБА_2, відмовляючись в добровільному порядку виселитись із належної позивачу квартири, порушує зміст права власності позивача - ст. 317 ЦК України.

Суд вважає, що при вирішенні питання про виселення із житлового приміщення та про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, необхідно керуватись положеннями ЖК України, а не ЦК України.

Таким чином, сторона позивача на довела ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, тому у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 71 ч.З п.7,116 ч.1,157 ЖК України, ст. ст. 10, 60,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, та до ОСОБА_2 про виселення відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через Христинівський районний суд Черкаської області шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги з подачею її копії до апеляційного суду.

Суддя М.Ф.Олійник