Справа 2-1721/2010р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2010року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючого судді Левченка А.В.

при секретарі Банасько І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Малого приватного підприємства "Кобзар", третя особа директор Малого приватного підприємства "Кобзар" ОСОБА_2 про стягнення заробітної плати, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди,

встановив:

31.03.2010 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому вказала, що наказом № 1 від 12.04.2000 р. вона була прийнята на роботу в МПП "Кобзар" на посаду директора МПП «Кобзар» в м. Бориспіль. Наказом № 7 від 29.07.2009 р. ОСОБА_1 була звільнена з займаної посади на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. При звільненні розрахунок з нею вчасно проведений не був. В період з квітня 2009 року по липень 2009 року виникла заборгованість по заробітній платі, що становить 6000 грн., а з врахуванням інфляції сума заборгованості з квітня 2009р. по липень 2009р. складає 6145 грн. 05 коп. Також ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача середній заробіток з 01.04.2009 року по 29.07.2009 року, який складає 5610 грн. та нанесену їй моральну шкоду в зв"язку з такими діями відповідача, яку вона оцінює в розмірі 10000 грн. Позивач заявлені вимоги підтримала повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала повністю.

Третя особа в судовому засіданні позов не визнала повністю.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступних підстав.

Встановлено, що наказом № 1 від 12.04.2000 р. позивач була прийнята на роботу в МПП "Кобзар" на посаду директора МПП «Кобзар» в м. Бориспіль. Наказом № 7 від 29.07.2009 р. ОСОБА_1 була звільнена з займаної посади на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Дані обставини підтверджуються відповідними записами в трудовій книжці. (а.с. 3,4)

Однак, як вбачається з матеріалів справи, рішенням зборів МПП "Кобзар" вирішено звільнити ОСОБА_1 з займаної нею посади директора зазначеного підприємства з 01 квітня 2009 року за власним бажанням. (а.с. 19) Рішення прийнято з участю позивача та відповідача.

В судовому засіданні позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження викладених в позовній заяві обставин, а саме: наказ про звільнення, довідка про середньомісячну заробітну плату, акт прийому-передачі, тощо. Тобто відсутні будь-які дані стосовно процедури звільнення позивача та отримання нею заробітної плати за час перебування на вказаній посаді. Будь-яких доказів про ці обставини сторонами не надано і в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказі подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Таким чином, оскільки позивачем не доведено підстави стягнення з відповідача заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та не надано доказів завданої їй моральної шкоди, суд приходить до висновку, що в задоволенні даного позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Малого приватного підприємства "Кобзар", третя особа директор Малого приватного підприємства "Кобзар" ОСОБА_2 про стягнення заробітної плати, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення та наступної подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя А.В. Левченко