АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-5209/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Лаченкова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Приходченко А.П.

суддів Лаченкової О.В., Максюти Ж.І.

при секретарі Лещинській О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, -

встановила:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до УПФ України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2010 року позов задоволено частково.

Позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити постанову суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а постанову суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач має статус учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи 1 категорії та є інвалідом II групи за захворюванням, пов'язаним з виконанням робіт по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

З 01 січня 2006 року позивач отримує пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

05 травня 2009 року позивач, будучи незгодним із сумою нарахованої пенсії, звернувся до відповідача з заявою про проведення перерахунку пенсії і нарахування її відповідно до вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Але в перерахунку йому було відмовлено.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач зобов'язаний був нараховувати та виплачувати позивачу починаючи з 01 травня 2009 року пенсію згідно ст. 50, 54 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тоді як відповідачем було виплачено за цій період пенсію у розмірі, встановленого постановою Кабінету

Міністрів України від 03 січня 2002 року «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», і це при тому, що закон має вишу юридичну силу відносно постанови Кабінету Міністрів України.

При цьому судом було зазначено, що відповідно вимог ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Оскільки позивач звернувся до відповідача за перерахунком пенсії 05 травня 2009 року, то суд дійшов до правильного висновку, що в даному випадку перерахунок слід проводити з 01 травня 2009 року.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а постанову суду залишити без змін з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обгрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Приведені в апеляційній скарзі доводи відповідача не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм права.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновки суду та встановлені ним обставини.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необгрунтовані, а постанова суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Судді: