Справа № 2-164/2010
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.04.2010 року Котовський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючого судді Фабіжевського С.А.
при секретарі Поберещенко К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Котовську Одеської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном, стягненні матеріальної та моральної шкоди,
Позивач наполягав на зобов`язанні відповідача зняти водяний насос, який останній влаштував у його колодязі за адресою АДРЕСА_1 на стягненні з нього матеріальної шкоди 400 грн. у відшкодування знищених ним (відповідачем) кущів малини, на стягненні моральної шкоди 5000 грн., та судових витрат по сплаті держмита 54 грн. та 30 грн. за ІТЗ, а всього 5084 грн.; свою позовну вимогу про зобов`язання перенести сарай для утримання домашньої птиці на 20 м від кордону його (позивача) ділянки просив не розглядати.
Відповідач позов не визнав, стверджуючи, що спірний колодязь знаходиться у загальному користуванні згідно документів, визнав, що дійсно самостійно без техумов і узгодження з відповідною установою, провів водопровідну трубу через свою ділянку до колодязю, що стоїть на межі і обладнав в колодязі водяний насос, що б у його будинку була вода. Стверджував, що кущів малини позивача він не знищував, а сарай зараз зруйнував. А вода в колодязі не забруднена, бо він сам би не міг колодязем користуватися. З цих підстав просив у позові відмовити.
Притягнутий до участі у справі, як третя сторона, що не заявляє самостійних вимог на боці відповідача, представник Котовського міськвиконкому жодного разу у судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, в якій, не висловлюючи свою думку по справі, просив розглянути справу без нього.
Свідок ОСОБА_3 стверджував, що він є сусідом сторін і мешкає там близько 11 років і добре знає, що колодязь належить позивачу, знає, що останній після свята Пасхи привіз додому кущі малини і посадив її, але, хто їх потім знищив, він не знає.
Вислухавши сторони, свідка, дослідивши представлені докази, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.
Встановлено, що сторони є сусідами і мешкають за адресою АДРЕСА_2 (позивач) та № 48 (відповідач); при цьому позивач являється користувачем земельної ділянки, а відповідач власником за цією адресою на межі яких розташований спірний колодязь (на 80 см на половині позивача та 20 см відповідача).
Згідно встановленого відповідач без будь-якого дозволу позивача і без узгодження з відповідною установою (наприклад, КВЕП «Котовськводоканал»), без технічних умов обладнав в колодязі водяний насос і провів через свою земельну ділянку водопровідну трубу з метою, щоб у його будинку була вода. У підсумку з наданого позивачем протоколу дослідження питної води № 838 від 15.12.09р. встановлено, що вода у колодязі забруднена нафтопродуктами. Зазначене стверджувалося сторонами, підтверджено зазначеним вище протоколом, нічим не спростовано. За таких підстав дії відповідача не можна визнати правомірними, які б ґрунтувалися на принципі добросусідства. Тому позов в частині усунення перешкод у користуванні колодязем шляхом зобов`язання зняття водяного насосу, що влаштований у нього підлягає задоволенню. При цьому суд приймає до уваги, що згідно Протоколу дослідження питної води № 838 від 15 грудня 2009 року встановлено, що вода в колодязі неякісна і має присмак нафтопродуктів, що цілком вірогідно могло трапитися внаслідок обладнання відповідачем водяного насосу. Встановлене, приводить суд до висновку, що такими діями відповідача позивачу безумовно, як мінімум співвласнику колодязя заподіяна моральна шкода, бо він позбавлений належним чином користуватися колодязем і змушений добувати воду у іншому джерелі дня власних потреб і потреб своєї сім`ї та побуту, що безумовно потребує від нього додаткових зусиль щодо організації свого життя. Визнаючи розмір такого відшкодування у розмірі 2500 грн., суд керується положеннями ст.. ст.. 23, 1167 п. 1 ЦК України та постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 р. з подальшими змінами.
Задовольняючи позов частково, суд, враховуючи вимоги ст.. 88 п. 1 ЦК України повинен стягнути з відповідача на користь відповідача всі судові витрати в залежності від розміру задоволення позову і що у даному випадку становить 81 грн. (51 грн. по сплаті держмита та 30 грн. на ІТЗ).
Згідно ст.. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх позовних вимог або заперечень. Наполягаючи на стягненні з відповідача на свою користь 400 грн. у відшкодування матеріальної шкоди за знищення кущів малини, позивач не надав суду жодного об`єктивного доказу придбання цих кущів, їх вартість і відомості про їх кількість, а також те, що саме відповідач винен у їх знищенні, тобто, саме останнім йому заподіяну матеріальну шкоду. Тому, у цій частині позову позивачу слід відмовити.
Керуючись ст.. ст.. 10, 60, 88, 212, 215, 218 ЦПК України, ст.. 23, п.1 ст. 1167 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 задоволити частково.
Зобов`язати ОСОБА_2 зняти водяний насос, що знаходиться у колодязі будинку АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2500 грн. у відшкодування моральної шкоди та 81 грн. у відшкодування судових витрат по сплаті державного мита та на ІТЗ.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом 10 днів з дня його проголошення.
Суддя -