Справа №2-5349/10 24.11.2010 24.11.2010 24.11.2010
Провадження №22ц-8614/10
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

Головуючого: Вовненко Г.Ю.,

суддів: Буренкової К.О., Кушнірової Т.Б.

при секретарі: Бобуйок І.Ф.,

за участі: позивача, відповідача та його представника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 жовтня 2010 року за позовом

ОСОБА_3

до

ОСОБА_2

про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2009 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

ОСОБА_3 свої вимоги мотивував тим, що 24 квітня 2009 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого він передав ОСОБА_2 суму у розмірі 3300 доларів США та 1000 євро на строк до 01 грудня 2009 року. На підтвердження цієї обставини відповідач надав розписку. Проте у березні 2010 р. повернув лише 1000 доларів США, у звязку з чим просить стягнути на його користь з відповідача 28400 грн. заборгованості та судові витрати .

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 жовтня 2010 р. позов ОСОБА_3 задоволено.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 29134 грн. заборгованості за договором позики.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позивачу відмовити в задоволенні позову. Відповідач посилається на те, що судом неповно зясовані фактичні справи щодо укладення договору позики та залишені поза увагою його доводи про повернення боргу позивачеві.

Перевіривши матеріалами справи доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 24 квітня 2009 р. ОСОБА_2 взяв у борг у ОСОБА_4 3300 доларів США та 1000 євро, зобовязавшись повернути ці кошти до 1 грудня 2009 р. На підтвердження даної обставини відповідач 24 квітня 2010 р. надав позивачу розписку. Проте в березні 2010 р. він повернув лише 1000 доларів США. У звязку з чим заборгованість відповідача перед позивачем склала 2300 доларів США і 1000 євро.

Встановивши наведені обставини, суд прийшов до правильного висновку, що між сторонами виникли правовідносини зі взаємними правами та обовязками, які випливають із договору позики. А оскільки відповідач порушив зобовязання щодо повернення боргу за цим договором, то суд на підставі ст.ст. 1046, 1047, 1049 ЦК обгрунтовано стягнув на користь позивача з відповідачки 29134 грн. боргу за договором позики та 404 грн. судових витрат. При визначені суми боргу, яка підлягає стягненню на користь позивача, суд вірно виходив із встановленого Національним Банком України курсу вказаних іноземних валют до гривни на час розгляду справи.

Доводи відповідача про те, що ОСОБА_3 не довів факт передачі йому (відповідачу) у борг зазначеної суми коштів в іноземній валюті, безпідставні, оскільки спростовуються змістом оригіналу розписки, наданої позивачем у суді апеляційної інстанції.

Посилання ОСОБА_2 на те, що даний борг в лютому 2010 р. його син ОСОБА_5 повернув позивачу також безпідставні, так як їх підтвердження не надано письмових доказів.

Керуючись ст.ст.303, 308,315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 жовтня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але протягом 20 днів може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий : Судді :