Великобурлуцький районний суд Харківської області
Справа № 2-О-04/2010 р.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

„29 березня 2010 року Великобурлуцький районний суд

Харківської області

в складі головуючого - судді РИКОВА М.І.

народних засідателів ХОМЕНКО Л.Ф.

ОСОБА_1

при секретарі ДРИЛЬ Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Бурлук справу за заявою прокурора Великобурлуцького району Харківської області в інтересах Великобурлуцької центральної районної лікарні про обов»язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Великобурлуцького району Харківської області в інтересах держави в особі Великобурлуцької центральної районної лікарні звернувся до суду з заявою про обов»язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2.

На обґрунтування своїх вимог прокурор вказав, що ОСОБА_2 перебуває на диспансерному обліку у протитуберкульозному закладі протитуберкульозному кабінеті Великобурлуцької районної поліклініки з 20 липня 2009 року.

Згідно висновку лікарсько-консультативної комісії при Великобурлуцькій центральній районній лікарні, хворий ОСОБА_2 підлягає обов»язковій госпіталізації в протитуберкульозний заклад в зв»язку з хворобою на туберкульоз, відповідно до діагнозу: «Відкрита форма туберкульозу легенів; інфільтративна, МБТ +, (хворий є джерелом інфекції для осіб, які з ним контактують).

Хворий ухиляється від лікування в протитуберкульозному закладі, зловживає спиртними напоями. З 20 серпня 2009 року по 27 серпня 2009 року хворий лікувався в ОПТД № 2 м. Вовчанська, але 27 серпня 2009 року дана особа самовільно покинула лікувальний заклад, відмовився від лікування, за що був виписаний з ОПТД № 2.

На підставі ст.12 Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз», прокурор просить суд прийняти рішення щодо обов»язкової госпіталізації до протитуберкульозного закладу хворого ОСОБА_2 на строк три місяці.

В судовому засіданні представник Великобурлуцької центральної районної лікарні ОСОБА_3 заяву про обов'язкову госпіталізацію ОСОБА_2 до протитуберкульозного закладу підтримала та підтвердила викладене, при цьому доповнила, що хворий виділяє туберкульозну паличку і становить загрозу зараження оточуючих людей туберкульозом, тому є необхідність в його госпіталізації до протитуберкульозного закладу. Хворий в добровільному порядку ухиляється від лікування в протитуберкульозному закладі.

Оскільки у ОСОБА_2 встановлено діагноз: відкрита форма туберкульозу легенів, участь вищевказаної особи в процесі розгляду справи може становити загрозу розповсюдження хвороби, суд вирішив розглядати справи без даної особи і це передбачено ч.1 ст. 285 ЦПК України.

Суд, вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, визнає вимоги такими, що піддягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно матеріалів справи, туберкульоз легенів у ОСОБА_2 виявлено у 1985 році. Хворий лікувався 2,5 роки в місцях позбавлення волі. 17 лютого 2009 року ОСОБА_2 встановлено діагноз: «РМ РТБ, (інфільтративний) Дестр + МБТ + К + Резист0 Гист0 Кат4 ког1(09)». 13 липня 2009 року хворий умовно-достроково звільнений з місць позбавлення волі. Хворому запропоновано продовжити курс лікування в умовах протитуберкульозного диспансеру за місцем мешкання. Від лікування хворий категорично відмовився, зловживає спиртними напоями. ОСОБА_2 було видано направлення до обласного протитуберкульозного диспансеру № 2 м. Вовчанськ для стаціонарного лікування, де він лікувався з 20 по 27 серпня 200 року. 27 серпня 2009 року самовільно покинув лікувальний заклад, відмовився від лікування, за що був виписаний. Все це беззаперечно свідчить про умисне ухилення хворого від лікування. ОСОБА_2 виділяє туберкульозну паличку і становить загрозу зараження оточуючих людей туберкульозом (а.с.05-09).

Згідно ст.1 Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз» (далі-Закон) від 05.07.2001 р. туберкульоз - інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу, протікає з періодичними загостреннями, рецидивами та ремісіями, вражає переважно найбідніші, соціально дезадаптовані групи населення (біженці, мігранти, особи, які перебувають в установах кримінально-виконавчої системи, особи без постійного місця проживання, алкоголіки, наркомани тощо), спричиняє високу тимчасову та стійку втрату працездатності, вимагає тривалого комплексного лікування та реабілітації хворих. Негативні соціально-економічні наслідки, що спричиняються туберкульозом, дали підстави віднести цю хворобу до групи соціально небезпечних.

Хворий на заразну форму туберкульозу - хворий на активну форму туберкульозу, у виділеннях якого виявлено мікобактерії туберкульозу, і такий хворий є джерелом інфекції для осіб, які з ним контактують.

Відповідно до ст.13 Закону особи, хворі на туберкульоз, зобов'язані дотримуватися режиму лікування, виконувати призначення лікаря протитуберкульозного закладу, проходити у встановлені строки необхідні медичні огляди та обстеження, дотримуватися вимог санітарно-гігієнічних і санітарно-протиепідемічних правил і норм у лікувально-профілактичних закладах, на роботі та в побуті, вживати інших заходів для запобігання поширенню туберкульозу.

Таким чином, судом встановлено факт ухилення ОСОБА_2 від лікування туберкульозу у будь-якій формі, проходження необхідних медичних оглядів та обстежень, ігнорування вимог санітарно-гігієнічних і санітарно-протиепідемічних правил і норм в побуті, вживання інших заходів для запобігання поширенню туберкульозу, в порушення обов'язку покладеного на нього нормою ст.13 Закону.

Згідно ст.12 Закону хворі на заразні форми туберкульозу, в тому числі соціально дезадаптовані, із супутніми захворюваннями на хронічний алкоголізм, наркоманію чи токсикоманію, підлягають обов'язковій госпіталізації до протитуберкульозних закладів та зобов'язані пройти відповідне лікування. У разі ухилення від обов'язкової госпіталізації зазначені особи з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду підлягають розшуку, приводу та обов'язковій госпіталізації до протитуберкульозних закладів, визначених місцевими органами виконавчої влади.

Обов'язкова госпіталізація осіб, щодо яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється на строк до трьох місяців. Продовження лікування цих осіб здійснюється за рішенням суду на визначений ним строк на підставі висновку лікарської комісії протитуберкульозного закладу.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_2, який хворіє на активну форму туберкульозу та ухиляється від добровільного лікування від цієї хвороби, підлягає госпіталізації в примусовому порядку до протитуберкульозного закладу терміном на три місяці, як це передбачено Законом.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз», ст.ст. 209, 212, 214-215, 218, 283-286 ЦПК України, районний суд,-

В И Р І Ш И В :

Госпіталізувати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_5 до протитуберкульозного закладу туберкульозного відділення Харківської обласної психіатричної лікарні № 1, сел. Стрілеча вул. Бєлгородська, 1 Харківської області терміном на 3 (три) місяці.

Копію рішення направити зацікавленій особі для відома.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 30 березня 2010 року.

Головуючий Суддя Великобурлуцького районного суду

Харківської області: ОСОБА_4

Народні засідателі: Л.Ф.ХОМЕНКО

ОСОБА_1