Справа №2-178/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2010 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді: Горбатенко О.В.,

при секретарі: Колядінцевій П.В., Рисухіній А.В., Бєсовій О.В.,

за участю прокурора: Пєршиної В.В.,

за участю позивача: ОСОБА_1,

представників позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

відповідачів: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

представника відповідача: ОСОБА_7,

третьої особи: ОСОБА_8,

представників третьої особи

органу опіки та піклування: ОСОБА_9, ОСОБА_10,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_5, що діє у своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_11 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, виселення та вселення, треті особи - ОСОБА_8, орган опіки та піклування ОСОБА_12 міської ради, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_6, ОСОБА_5, що діє у своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_11 про усунення перешкод в користуванні майном, шляхом виселення осіб з житлового приміщення та зняття їх з реєстрації за цією адресою, вселення та встановлення факту, що має юридичне значення, в якому просив суд:

1) Встановити факт того, що договір дарування квартири від 26.04.2001 року, посвідчений приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу ОСОБА_13 належить ОСОБА_1, тобто що ОСОБА_14 (за паспортом громадянина РФ № 40 03444259) та ОСОБА_15 (за договором дарування квартири від 26.04.2001 року, посвідченим приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу ОСОБА_13) є одна і та ж сама особа;

2) Вселити ОСОБА_1, до житлового приміщення, а саме квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

3) Визнати відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_11, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що розташовано за адресою: АДРЕСА_2, а також усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 житловим приміщення, розташованим за адресою: АДРЕСА_2, шляхом виселення відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_11 з займаного ними житлового приміщення, що розташовано за адресою: АДРЕСА_3, та зняттям цих осіб з реєстраційного обліку за цією адресою;

4) Визнати відповідача ОСОБА_6 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташовано за адресою: АДРЕСА_4, а також усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 житловим приміщення, розташованим за адресою: АДРЕСА_2, шляхом зняття відповідача ОСОБА_6 з реєстраційного обліку за цією адресою;

5) Зобов'язати Сектор громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб при Сєвєродонецькому MB УМВС України в Луганській області зняти відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_11, з реєстраційного обліку місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1;

6) Стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати по справі.

В подальшому позивачем до суду була подана уточнена позовна заява до ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_11, ОСОБА_6 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, виселення та вселення, в якому просив суд:

1) Встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_1, який вказаний у договорі дарування квартири № 16, розташованої у будинку № 55 по вул. Леніна у м. Сєвєродонецьку, посвідчений 26.04.2001 року приватним нотаріусом Сєвєродонецького нотаріального округу ОСОБА_13, зареєстровано у реєстрі під № 1498 і ОСОБА_1 є однією і тією ж особою;

2) Визнати ОСОБА_5, ОСОБА_11, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_5, а також усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_6, шляхом виселення ОСОБА_5 та ОСОБА_11 з займаного ними житлового приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_7;

3) Визнати ОСОБА_6, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк. АДРЕСА_8;

4) Вселити ОСОБА_1 в квартиру № 16, розташовану у будинку № 55 по вул. Леніна у м. Сєвєродонецьку, Луганської області;

6) Стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати у справі, посилаючись на наступне.

У власності позивача знаходиться квартира № 16, розташована у будинку № 55 по вул. Леніна, м. Сєвєродонецька. На цей час у квартирі зареєстровані чотири особи: відповідач ОСОБА_5 зі своєю донькою - ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2, син позивача - ОСОБА_6, який був одружений з ОСОБА_5 до 2005 року, та позивач. Фактично у вказаній квартирі мешкають ОСОБА_5 зі своєю донькою - ОСОБА_11. Відповідач ОСОБА_6 не проживає за даною адресою з 2004 року.

Позивач та його дружина - ОСОБА_8, є пенсіонерами. Дружина позивача є дуже хворою людиною, має багато хронічних захворювань, у 2006 році вона перенесла інсульт, внаслідок чого два місяці знаходилася без руху, а зараз її фізичні можливості дуже обмежені. Квартира в якій на сьогоднішній день мешкає позивач з дружиною знаходиться на другому поверсі, що завдає труднощі для його дружини при виході на вулицю та поверненні. Тому позивач з дружиною має намір переїхати у належну йому квартиру АДРЕСА_9, оскільки вона розташована на першому поверсі, та проживати в ній постійно. На пропозицію позивача звільнити його квартиру відповідачка категорично відмовляється. На думку позивача відповідачка своїми діями порушує його права. При реєстрації відповідачів у його квартирі, між ним, як власником квартири, та відповідачами повинен був бути укладений договір найму. Але як у позивача так і в житловій організації, на балансі якої знаходився будинок не збереглося його примірника договору найму. Позивач неодноразово повідомляв відповідачів про те, що він бажає розірвати договір найму, тому що жиле приміщення необхідно йому для проживання його сім'ї. В зв'язку з чим позивач вважає за доцільне визнати відповідачів такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням, а відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_11 виселити з спірного житлового приміщення.

Крім того, оскільки у договорі дарування від 26.04.2001 року квартири № 16, розташованої у будинку № 55 по вул. Леніна у м. Сєвєродонецьку прізвище позивача українською мовою написано з помилкою «Андреєв» замість «Андрєєв», тому позивач просить суд у порядку позовного провадження встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_15, який вказаний у зазначеному договорі дарування і ОСОБА_1 позивач - є однією і тією ж особою.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні свої уточнені позовні вимоги підтримав повністю, факти викладені у позові підтвердив. Додав, що спірна квартира належить йому на праві приватної власності, в ній він зареєстрований. Вже протягом двох років він не має доступу до своєї квартири. В 2001 році в спірну квартиру по його заяві вселилися відповідачі - ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_6. По усній домовленості відповідачі повинні були проживати в квартирі 2-3 роки. На сьогоднішній день він та його дружина пенсіонери. Вони мешкають за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Леніна 49/33, в квартирі, яка знаходиться на другому поверсі. Спірна квартира була придбана на його власні кошти, за 2100 доларів США. Ключі від спірної квартири він не має. Його син - відповідач ОСОБА_6 не мешкає в квартирі з 2004 року, він пішов з квартири після розірвання шлюбу з відповідачкою. При цьому ОСОБА_5 забрала ключі від квартири у його сина. Він пенсіонер та спірна квартира необхідна йому для підтримання життєвого рівню. На сьогоднішній день дана квартира необхідна йому для підтримки здоров'я його дружини, яка дуже сильно хвора, їй важко рухатися, в наслідок чого їй необхідна квартира на першому поверсі, де саме і розташована спірна квартира. Він намагався добровільно вселитися в квартиру, просив Скворцову дати йому комплект ключів, але вона йому ключі не передала. Він дозволив їй мешкати в квартирі, при цьому попереджав про те, що має бажання користуватися квартирою в своїх потребах. В липні 2008 року він мав намір продати належну йому квартиру, в якій він мешкає, що знаходиться за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Леніна 49/33 та переїхати разом зі своєю дружиною на постійне місце проживання до своєї квартири розташованої за адресою: м.Сєвродонецьк, вул. Леніна 55/16. При цьому 26.07.2008 року для швидшого продажу своєї квартири, він уклав з ПП ОСОБА_16 договір про надання послуг по оформленню документів для відчуження квартири. У серпні 2008 року він повідомив ОСОБА_5 про свій намір продати квартиру та переїхати на постійне місце проживання до спірної квартири, в зв'язку з чим просив її звільнити його квартиру та готов був підібрати для неї і внучки варіанти іншого житла. Однак коли позивач робив спроби переїхати, ОСОБА_5 не пускала його у спірну квартиру. В подальшому між ним та відповідачкою склалися неприязні відносини, в наслідок того, що вона відмовляла впустити його в квартиру та виїхати з цієї квартири. Він вимушений був звертатися з цього приводу в міліцію. Просив суд:

1) Встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_1, який вказаний у договорі дарування квартири № 16, розташованої у будинку № 55 по вул. Леніна у ОСОБА_12, посвідчений 26.04.2001 року приватним нотаріусом Сєвєродонецького нотаріального округу ОСОБА_13, зареєстрований у реєстрі під № 1498, і ОСОБА_1, є однією і тією ж особою.

2) Визнати ОСОБА_5 та ОСОБА_11, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що розташовано за адресою: АДРЕСА_2, а також усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 житловим приміщення, розташованим за адресою: АДРЕСА_2, шляхом виселення відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_11 з займаного ними житлового приміщення, що розташовано за адресою: АДРЕСА_3.

3) Визнати відповідача ОСОБА_6 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташовано за адресою: АДРЕСА_2.

4) Вселити ОСОБА_1 в квартиру № 16, розташовану у будинку № 55 по вул. Леніна у м. Сєвєродонецьку Луганської області.

5) 5) Стягнути солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 8 гривень 50 копійок та витрат на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи судом в розмірі 7 гривень 50 копійок.

6) Представники позивача ОСОБА_17, ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримали позовні вимоги позивача, просили їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_4 уточнені вимоги позивача підтримав в повному обсязі. Просив задовольнити уточнені позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_5 уточнені позовні вимоги не визнала. Пояснила, що квартира АДРЕСА_10 була придбана для неї, її доньки та її колишнього чоловіка. При покупці цієї квартири були вкладені її гроші. Гроші для придбання квартири її мати давала її колишньому чоловікові ОСОБА_6 Квартира була придбана за 2100 доларів США. Пізніше вони з чоловіком розірвали шлюб, позивач сказав, що квартира її та її колишнього чоловіка, тому вона з дитиною залишилась в ній мешкати. З початку у неї були дуже гарні відносини з усіма родичами, насамперед з позивачем. Але потім позивач почав втручатися в те, як вона виховує дитину, намагався командувати нею. Пізніше позивач та його дружина ОСОБА_8 прийшли до неї та сказали, що якщо вона не буде їх слухатися, вона повинна виїхати зі спірної квартири. Потім їй стало відомо, що позивач подав позов до суду. На її думку це порушує її права, позивач хоче вигнати її з дитиною на вулицю. Вона на законних підставах зареєструвалася у вказаній квартирі. Позивач давав згоду на її реєстрацію в квартирі. Строк її мешкання в спірній квартирі з позивачем не обговорювався. В квартирі зареєстровано 4 людини, вона сплачує за комунальні послуги половину суми, яка підлягає сплаті. В квартирі на сьогоднішній день мешкає тільки вона та її донька. 23.01.2009 року на день народження її доньки, позивач накричав на неї, вчинив сварку та сказав, що виселить її. Оскільки між нею та позивачем склалися вкрай неприязні відносини, то на її думку вселення позивача в спірну квартиру та їх сумісне проживання є неможливим. Позивач пропонував їй варіанти придбання житла, але вони були неприйнятні для їх з донькою проживання. Просила суд відмовити в задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_6 в судовому засіданні уточнений позов визнав. Пояснив, що квартира АДРЕСА_11 була придбана його батьком - позивачем за його власні кошти в 2001 році. Він його колишня дружина ОСОБА_5 та їх донька переїхали з Узбекистану в м.Сєвєродонецьк. Позивач вирішив купити спірну квартиру. ОСОБА_18 та сама ОСОБА_18 не передавали ні йому ні позивачу гроші на придбання квартири. Квартира була придбана позивачем та була його власністю. Строки їх мешкання в указаній квартири вони не обговорювали. Він мешкав в спірній квартирі, як в квартирі свого батька. Раніше питання про виселення не виникало. З листопада-грудня 2004 року він не мешкає в спірній квартирі. З ОСОБА_18 він розірвав шлюб. Після знімав квартиру в якій мешкав окремо. На сьогоднішній день він мешкає у м. Луганськ. Після розірвання шлюбу вимог про виселення також не було зі сторони позивача. Відповідачкою або її матір'ю йому не передавалися гроші для покупки квартири. Не заперечував проти задоволення позову.

Представник відповідачки ОСОБА_19 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги позивача не визнав. Просив відмовити в задоволенні позову.

Третя особа ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона дружина позивача. Вона підтримує позовні вимоги позивача. Під час придбання квартири № 16 в будинку № 55 у М.Сєвєродонецьку Луганської області вона мешкала разом із позивачем. Квартира була придбана на ім'я позивача на їх спільні кошти. Зараз вони з позивачем мешкають у квартирі батьків позивача. На сьогоднішній день вони мають бажання продати квартиру в якій мешкають та переїхати до спірної квартири. Але відповідачка ОСОБА_18 не пускає їх у квартиру. Переїзд до спірної квартири необхідний їй, як вимушена міра, в зв'язку з тим, що вона перенесла інсульт, погано пересувається, тому їй необхідна квартира на першому поверсі. Вона з позивачем наперед попереджали, ще до подання позову до суду відповідачку про свій намір переїхати на постійне місце мешкання до спірної квартири, але відповідачка відмовилась звільнити квартиру.

Представники третьої особи органу опіки та піклування ОСОБА_9, ОСОБА_10 та прокурор Пєршина В.В. в судовому засіданні не заперечували проти задоволенню позову.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснила, що позивача та його дружину вона знає протягом приблизно трьох-трьох з половиною років. Вона допомагала позивачу доглядати за його хворою дружиною ОСОБА_8, яка була після інсульту. Вона прибирала в квартирі, годувала ОСОБА_8, допомагала їй пересуватися по квартирі. Без її допомоги ОСОБА_8 погано пересувається, їй важко підійматися на другий поверх будинку, де знаходиться квартира в якій вони мешкають з чоловіком. Відповідачку ОСОБА_18 та її дитину вона якось бачила дома у позивача, при цьому відповідачка казала, що не збирається мешкати в цьому місці та хоче з нього виїхати. Як їй відомо позивач бажає переїхати з квартири на другому поверсі для того, щоб його дружина змогла частіше виходити на вулицю. ОСОБА_18 не пускала у спірну квартиру позивача та відмовляла йому в тому, що він хоче переїхати в зазначену квартиру.

Вислухавши пояснення учасників процесу, свідка, думку прокурора та представників третьої особи органу опіки та піклування, які вважали, що позов заявлено обґрунтовано та він підлягає задоволенню, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В судовому засіданні було встановлено, що згідно договору дарування квартири від 26 квітня 2001 року ОСОБА_21 подарувала, а ОСОБА_1 прийняв в дар квартиру № 16, що знаходиться в м. Сєвєродонецьк, вул. Леніна, буд. 55. Квартира розташована на 1-му поверсі, 3-х поверхового будинку. Квартира складається з 2-х кімнат, загальною площею 51,9 кв.м, житловою площею 29,6 кв.м. Даний договір дарування квартири посвідчений приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу 26.04.2001 року ОСОБА_13, реєстр №1498 /а.с.16/. Згідно довідки КП «СБТІ» № 16 від 10.02.2009 року, за обліком КП «ОСОБА_12 бюро технічної інвентаризації» об'єктів нерухомого майна в м. Сєвєродонецьку за ОСОБА_1 зареєстрована на праві приватної власності квартира АДРЕСА_12 на підставі договору дарування квартири, посвідченого ОСОБА_13, приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу 26.04.2001 року, реєстр № 1498 /а.с.17/.

В судовому засіданні сторонами не заперечувався той факт, і суд вважає його встановленим, що зазначена спірна квартира була придбана позивачем не за договором дарування, а фактично був укладений договір купівлі-продажу між особами, вказаними у договорі, і квартира була придбана за 2100 доларів США.

Як вбачається з заяви ОСОБА_1 від 26.04.2001 року, посвідченої нотаріально, ОСОБА_1 дав згоду на прописку сина ОСОБА_6, невістки ОСОБА_5 та онучки ОСОБА_11 на належній йому житловій площі за адресою: АДРЕСА_13 /а.с.20/.

Згідно довідки КП «Житлосервіс «Ритм» № 562 від 17.02.2009 року за адресою: АДРЕСА_14 зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_11 /а.с. 18/.

Судом було встановлено, що квартира № 16 розташована у будинку № 55 по вул. Леніна М.Сєвєродонецька Луганської області належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1. Вказана квартира була придбана ним за власні кошти.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_11 та ОСОБА_6 вселилися в спірну квартиру з дозволу її власника - позивача ОСОБА_1, сплачували комунальні послуги, та ніяких доказів того, що квартира була придбана для відповідачів або за їх кошти частково чи повністю, суду відповідачами надано не було. Право власності оформлене на позивача. Враховуючі ці обставини, суд вважає, що між позивачем та ОСОБА_5, ОСОБА_6 фактично було укладено договір найму квартири АДРЕСА_15 ОСОБА_12.

Крім того, згідно довідки КП «Житлосервіс «Ритм» №457 від 24.02.2009 року договір найму між позивачем та його сином ОСОБА_6, невісткою ОСОБА_5 та внучкою ОСОБА_11 в КПЖ «Ритм» не зберігся, в зв'язку з тим, що даний будинок був переданий в 2003 році з іншого житлового господарства /а.с.22/. Як вбачається з довідки КП «Житлосервіс «Добробут» № 688 від 02.03.2009 року, по вул. Леніна 55/16, складений договір найму між ОСОБА_1 і ОСОБА_5, ОСОБА_6 в КПЖ «Добробут» не зберігся /а.с.24/.

Ствердження відповідачки ОСОБА_5 стосовно того, що для придбання спірної квартири її мати передавала гроші, які в наступному були використані позивачем для покупки квартири, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, зокрема заперечувались позивачем і спростувались поясненнями відповідача ОСОБА_6, якому начебто передавалися вказані гроші, який пояснив, що на покупку спірної квартири ні ОСОБА_5 ні її мати грошей не давали і квартира була придбана виключно за власні кошти позивача. Яких- небудь інших доказів, в тому числі письмових, про передачу грошових коштів позивачу для придбання квартири, відповідачкою суду не було надано.

З пояснень позивача вбачається, що в теперішній час він має намір мешкати у квартирі АДРЕСА_16, для чого знявся з реєстрації за адресою: м.Сєвєродонецьк, вул. Леніна 49/33 та зареєструвався за адресою: м.Сєвєродонецьк, вул. Леніна 55/16 /а.с.76/, разом зі своєю дружиною ОСОБА_8, яка є дуже хворою, погано пересувається та їй необхідно мешкати на першому поверсі житлового будинку, але не може цього зробити в зв'язку з тим, що колишня дружина його сина ОСОБА_5 разом із його онукою ОСОБА_11 чинять перешкоди позивачу у користуванні його майном, не виселяються з квартири та не дозволяють вселитися позивачу разом з його дружиною до спірної квартири.

Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії 1-ЕД № 063648 23 листопада 2007 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_8 в відділі РАЦС Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області /а.с. 14/. Як вбачається з повідомлення начальника УЗО ОСОБА_12 № 1478 від 12.08.2009 року ОСОБА_8 встановлений діагноз: атеросклероз судин головного мозку, гіпертонічна хвороба П, ІБС, діффузний кардіосклероз, СН ПА, дісцікуляторна енцефалопатія П(два), астеноневротичний, атактичний синдром /а.с.230/. Як вбачається з пояснень свідка ОСОБА_20, які вона дала в судовому засіданні, ОСОБА_8 дуже хворіє, після перенесеного інсульту погано пересувається, їй важко підійматися на другий поверх будинку, де знаходиться квартира в якій вони мешкають з чоловіком, в наслідок чого вона все рідше має можливість виходити на вулицю.

Згідно договору дарування квартири від 22.07.2003 року ОСОБА_1 прийняв в дар від ОСОБА_22 та ОСОБА_23 квартиру під № 33, що знаходиться в м.Сєвєродонецьк, вул. Леніна будинок № 49. Ця квартира розташована на 2-му поверсі, 3-х поверхового будинку /а.с. 11/.

Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ч.4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати , дарувати, за повідувати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст.158 ЖК України жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач може користуватися відповідно до договору найму жилого приміщення.

Згідно із ч.3 ст. 168 ЖК України договір найму жилого приміщення, укладений як на визначений, так і на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідно для проживання йому та членам його сім'ї. У цьому випадку власник будинку (квартири) повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три місяці.

Як вбачається з пояснень позивача, підтверджується поясненнями третьої особи ОСОБА_8, та матеріалами справи, дружина позивача ОСОБА_8 є дуже хворою людиною, якій важко пересуватися без зайвої допомоги, тому позивач вирішив мешкати разом з дружиною у належній йому на праві приватної власності квартирі за адресою: м ОСОБА_12, вул.Леніна 55/16, яка знаходиться на першому поверсі будинку, в зв'язку з тим, що дане житлове приміщення необхідно для проживання йому та його дружині. Для цього позивач почав оформлювати документи по продажу квартири належній йому на праві приватної власності за адресою: м.Сєвєродонецьк, вул. Леніна 49/33, яка знаходиться на другому поверсі будинку, в якій вони мешкають разом з його дружиною, бо мешкання в цій квартирі завдає труднощі його дружині при виході на вулицю. Про свій намір переїхати на постійне проживання до квартири № 16, розташованої у будинку № 55 по вул. Леніна м. Сєвєродонецька позивач неодноразово повідомляв ОСОБА_5, яка мешкає в цій квартирі. Так, як вбачається з заяви ОСОБА_1 на ім'я начальника Сєвєродонецького MB УМВС України в Луганській області, він просить прийняти необхідні міри до ОСОБА_5, яка не пускає його в квартиру, яка йому належить, чинить перешкоди в проживанні у власній квартирі. Дана заява датована ще 05.03.2009 року, відправлена 05.03.2009 року та отримана Сєвєродонецьким MB УМВС, згідно поштового повідомлення 06.03.2009 року /а.с. 32,33/. Крім того, позовна заява за даною цивільною справою була подана до суду 16.03.2009 року, тобто позивач про свій намір розірвати договір найму жилого приміщення попередив відповідачку ОСОБА_5 - наймача квартири, за три місяці. В зв'язку з чим, на думку суду позивач повністю виконав вимоги ст.168 ЖК України про попередження відповідачку про свій намір розірвати договір найму та про звільнення нею жилого приміщення, тобто більше ніж за три місяця.

Також, під час судового розгляду справи, було встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_5 виникли неприязні відносини, та відповідачка чинить перешкоди вселенню позивача в спірну квартиру, що підтвердилось в судовому засіданні поясненнями як позивача так і відповідачки ОСОБА_5, відповідача ОСОБА_6, третьої особи ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_20, а також заявою ОСОБА_1 в Сєвєродонецький MB УМВС України в Луганській області від 05.03.2009 року /а.с.32/ та постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 14.03.2009 року, згідно якої 10.03.2009 року до Сєвєродонецького MB УМВС з заявою звернувся ОСОБА_1, який мешкає за адресою: м.Сєвєродонеццьк, вул. Леніна 49-33 про те, що в квартирі, яка знаходиться за адресою Леніна 55/16, яка належить йому, мешкає його невістка ОСОБА_5 з онукою, та відмовляються з'їхати. Під час перевірки було встановлено, що влітку 2008 року ОСОБА_1 вирішив в'їхати в квартиру, яка знаходиться за адресою вул. Леніна 55/16, для того, щоб там жити, але так як у нього склалися неприязнені стосунки з ОСОБА_5, він попрохав її з'їхати з квартири, але остання відмовилася з'їхати /а.с.57,58/, а також заявою ОСОБА_5 на ім'я начальника служби у справах неповнолітніх від 26.05.2009 року, в якій ОСОБА_5 просить прийняти міри до ОСОБА_1 який порушує права дитини, виключив у квартирі електрику, газ та намагався вибити вхідні двері квартири де вона мешкає з дитиною /а.с.82/, в зв'язку з чим, на думку суду, спільне проживання позивача та членів його сім'ї з ОСОБА_5 та ОСОБА_11 є неможливим, як і вказують на це сторони.

Відповідно до ст. 169 ЖК України у разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов'язані звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Згідно з ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч.2. ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч.7 ст. 319 ЦК України діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Згідно ч.2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, жиле приміщення, а саме квартира № 16, розташована у будинку № 55 по вул. Леніна м. Сєвєродонецька Луганської області, необхідне для проживання дружині позивача - ОСОБА_8, позивач попереджав відповідачку ОСОБА_5 про свій намір розірвати з нею договір найму жилого приміщення за три місяці, та спільне мешкання позивача і членів його сім'ї з відповідачами ОСОБА_5 та ОСОБА_11 неможливе, тому суд вважає договір найму розірваним, та відповідно до цього відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_11, які проживають в даному жилому приміщенні такими, що втратили право користування спірним жилим приміщенням та підлягають виселенню з нього.

Що стосується вимоги позивача про визнання ОСОБА_6, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3, на думку суду дана вимога є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як було встановлено в судовому засіданні, в спірній квартирі зареєстрований але не мешкає з 2004 року син позивача відповідач ОСОБА_6, що підтверджується актом перевірки паспортного режиму комісією КП «Житлосервіс «Ритм» № 10 від 26.02.2009 року /а.с.25/ та не заперечувалося в судовому засіданні самим відповідачем ОСОБА_6 Він виїхав з спірної квартири після розірвання шлюбу між ним та ОСОБА_5 /а.с.54/. В зв'язку з чим, на думку суду реєстрація відповідача в квартирі позивача дійсно чинить перешкоди у здійсненні його права, як власника, користування та розпорядження своїм майном, в зв'язку з чим, ОСОБА_6 повинен бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3.

Таким чином, враховуючи, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири № 16, розташованої в будинку № 55 по вул. Леніна м. Сєвєродонецька та проживання в даній квартирі необхідно для його дружини, на думку суду, позивач ОСОБА_1, підлягає вселенню в зазначену квартиру.

Що стосується вимоги позивача про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_15, який вказаний у договорі дарування квартири № 16, розташованої у будинку № 55 по вул. Леніна у ОСОБА_12, посвідчений 26.04.2001 року приватним нотаріусом Сєвєродонецького нотаріального округу ОСОБА_13, зареєстрований у реєстрі під № 1498, і ОСОБА_1, є однією і тією ж особою, на думку суду дана вимога є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особи, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно ч.3 п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у тому разі, коли буде виявлено, що встановлений підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Як вбачається з пояснень позивача, у договорі дарування від 26.04.2001 року квартири №1 6, розташованої у будинку № 55 по вул. Леніна у м. Сєвєродонецьку прізвище позивача українською мовою написано з помилкою - «Андреєв» замість «Андрєєв».

Вказане позивачем підтверджується матеріалами справи, а саме: копією паспорту громадянина РФ ОСОБА_1, в якому російською мовою вказано «Андреев Владимир Ильич» /а.с.9/; копією тимчасової посвідки на постійне проживання ОСОБА_1 /а.с. 10/; копією довідки КП «СБТІ» № 16 від 10.02.2009 року /а.с. 17/; копією договору дарування квартири від 22.07.2003 року /а.с.11/; копією свідоцтва про шлюб серії 1-ЕД № 063648 /а.с. 14/. Факт придбання указаної квартири саме позивачем та оформлення договору на його ім'я не заперечується і сторонами по справі.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що факти, наведені позивачем достовірні, у зв'язку з чим його позовна вимога про встановлення факту, що має юридичні значення підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 є повністю обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Судові витрати понесені позивачем підтверджуються: квитанцією № 312/346 від 23.02.2009 року про сплату судового збору в розмірі 8 гривень 50 копійок /а.с.2/; квитанцією № 311/344 від 23.02.2009 року про сплату витрат на інформаційно-технічний розгляд справи в розмірі 7 гривень 50 копійок /а.с.3/.

Таким чином з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 8 гривень 50 копійок та витрат на інформаційно- технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 7 гривень 50 копійок, а всього 16 гривень 00 копійок.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,11,23,60,79,88,209,212-215 ЦПК України, ст.ст.317,319,321,386,391 ЦК України, ст.ст. 150,158,168,169 ЖК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_5, що діє у своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_11 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, виселення та вселення - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_15, який вказаний у договорі дарування квартири № 16, розташованої у будинку № 55 по вул. Леніна у ОСОБА_12, посвідчений 26.04.2001 року приватним нотаріусом Сєвєродонецького нотаріального округу ОСОБА_13, зареєстрований у реєстрі під № 1498, і ОСОБА_1, є однією і тією ж особою.

Визнати ОСОБА_5 та ОСОБА_11, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що розташовано за адресою: АДРЕСА_2, а також усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 житловим приміщення, розташованим за адресою: АДРЕСА_2, шляхом виселення ОСОБА_5 та ОСОБА_11 з займаного ними житлового приміщення, що розташовано за адресою: АДРЕСА_3.

Визнати ОСОБА_6 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташовано за адресою: АДРЕСА_2.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру № 16, розташовану у будинку № 55 по вул. Леніна у м. Сєвєродонецьку Луганської області.

Стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 8 гривень 50 копійок та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи судом в розмірі 7 гривень 50 копійок, а всього 16 гривень 00 копійок, солідарно.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Луганської області, через Сєвєродонецький міський суд, шляхом подання заяви про апеляційне оскарження на протязі 10 днів після його проголошення, та шляхом подання апеляційної скарги на рішення на протязі 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ: О.В. ГОРБАТЕНКО