Справа № 2-7/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.12.10 року м.Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області - одноособово суддя Довгий І.І.

при секретареві Пігаль О.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом закритого акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія з надання екстреної медичної допомоги іноземним громадянам» до ОСОБА_2, співвідповідач закрите акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа», третя особа ОСОБА_3, про стягнення затрат на виплату страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В :

Закрите акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія з надання екстреної медичної допомоги іноземним громадянам», (далі ЗАТ «Акціонерна страхова компанія з надання екстреної медичної допомоги іноземним громадянам») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2, співвідповідач закрите акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа», третя особа ОСОБА_3, про стягнення затрат на виплату страхового відшкодування в сумі 134497,36 гривень, понесеної позивачем внаслідок оплати по договору страхування наземного транспорту стосовно дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 15 серпня 2007 року з вини відповідача ОСОБА_2, в результаті чого застрахованому автомобілю марки «Тойота Прадо», який належить ОСОБА_4 було завдано механічних ушкоджень та оплаті судових витрат.

Представник позивача ОСОБА_1 підтримав заявлені позовні вимоги повністю, дав пояснення згідно позовної заяви, просить позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений у відповідності до ст. 74 ЦПК України, про причини неявки від відповідача повідомлення не надійшло.

Співвідповідач закрите акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа» та третя особа ОСОБА_3 подали заяви з проханням справу розглянути за їхньої відсутності.

Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України у відсутності відповідача, який не з'явився в судове засідання.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши документи і матеріали справи, зясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Факт вчинення ОСОБА_2 неправомірних діянь, які спричинили пошкодження транспортного засобу, підтверджується постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 4 вересня 2007 року, якою його визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено штраф в розмірі 17 гривень.

З постанови вбачається, що близько 23 години 30 хвилин 15 серпня 2007 року по вул. Велика кільцева дорога в м. Києві ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом марки «Рено», що має державний номерний знак НОМЕР_1, не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Тойота», що має державний номерний знак НОМЕР_2, який рухався попереду, внаслідок чого автомобіль «Тойота» відкинуло вперед і він здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Фольксваген», що має державний номерний знак НОМЕР_3, що спричинило пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.п. 12.1, 12.3, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху.

Вказана постанова від 4 вересня 2007 року, якою встановлені обставини вчинення ОСОБА_2 порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, є у відповідності до вимог ст. 61 ЦПК України обовязковою для висновку про цивільно-правові наслідки дій відповідача з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони відповідачем.

26.07.2007 р. між позивачем та громадянином ОСОБА_5 було укладено Договір добровільного страхування, відповідно до умов якого договір діє в період з 27.07.2007 р. по 26.07.2008 р., а страховими ризиками є пошкодження, незаконне заволодіння, додаткове обладнання. Франшиза складає 0 % у разі ДТП, страхова сума 262600,00 грн.

23.08.2007 р. ОСОБА_4 звернулася до позивача із заявою про страхову виплату.

Сума завданого матеріального збитку власнику транспортного засобу «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_2, пошкодженого внаслідок ДТП, склало 134497,37 грн., про що складено ОСОБА_1 товарознавчого дослідження N 2157/8618 від 21.08.2007 р.

Вказаний акт було оформлено на підставі дефектної відомості огляду транспортного засобу та калькуляції від 20.08.2007 р. Згідно розрахунку спеціаліста-автотоварознавця розмір страхового відшкодування становить 134497,37 грн.

ОСОБА_4 позивачем сплачено страхове відшкодування у розмірі 134497,36 грн. згідно платіжного доручення № 12393 від 31.08.2007 р.

Власником транспортного засобу «Рено», н/з НОМЕР_1, яким керував під час ДТП ОСОБА_2, є ОСОБА_3

У відповідності до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВВ/2426895 від 22.09.2006 р., транспортний засіб «Рено», н/з НОМЕР_1, був застрахований співвідповідачем закритим акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа».

Оскільки ДТП сталася з вини відповідача - ОСОБА_2, позивач звернувся до нього з регресною вимогою про стягнення 134497,36 грн.

Згідно ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, як випливає із приписів вищенаведених правових норм, до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, яка відповідальна за завдані збитки.

Як вже було зазначено, особа, що є винною у скоєнні ДТП, наслідком якого стало пошкодження майна застрахованої позивачем особи, а отже і особою, винною у завданні збитків є ОСОБА_2. За таких обставин, відповідно до приписів вищенаведених правових норм, позивач, після виплати застрахованій ним особі, може звернутися з відповідною вимогою до ОСОБА_2 винного в завданні застрахованій позивачем особі збитків.

Правила щодо відшкодування шкоди, пов'язаної з пошкодженням транспортного засобу та порядок виплати страхового відшкодування встановлені, зокрема, ст.ст. 29, 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Таким чином, відшкодування шкоди здійснюється у порядку, що встановлений зазначеним Законом.

Як вже було зазначено, позивач сплатив ОСОБА_4 страхове відшкодування за договором добровільного страхування та вважає, що до нього перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку

Статтею 1191 ЦК України визначене право позивача на зворотну вимогу (регрес) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Правила щодо регресного позову страховика встановлені ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно пп. 38.1.1 п. 38.1 якої страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані сп'яніння під впливом алкоголю, наркотичних, психотоксичних чи інших одурманюючих речовин; б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди самовільно залишив місце пригоди чи ухилився від проведення в установленому порядку перевірки, констатуючої дію алкогольних напоїв, наркотичних чи інших одурманюючих речовин, чи споживав ці речовини після дорожньо-транспортної пригоди до відповідної констатуючої перевірки; г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху; ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Таким чином, приписами даної правової норми встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Отже, якщо страхувальник або водій, який спричинив ДТП, повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 вищезгаданого Закону, то до страховика, що виплатив страхове відшкодування потерпілій та застрахованій ним особі, переходить право регресного позову до страховика, який застрахував відповідальність особи, що спричинила дорожньо-транспортну пригоду.

Проте, судом встановлено, що ні страхувальник ні водій, що спричинив ДТП, не повідомили позивача у строки, визначені у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 вищезгаданого Закону про настання ДТП., що підтверджується поясненнями представника позивача та письмовими поясненнями ЗАТ «Українська страхова компанія «Княжа» (а.с. 78).

За таких обставин, відповідно до приписів п. п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", позивач набув право регресного позову саме до відповідача.

За вказаних обставин суд вважає обґрунтованими доводи позивача про наявність правових підстав для стягнення з відповідача 134497,36 грн. за регресним позовом про стягнення страхове відшкодування.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача стягуються документально підтверджені судові витрати 1375 (1345+30) гривень витрат, повязаних зі сплатою судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

На підставі викладеного, ст.ст. 993, 1187, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", керуючись ст.ст. 213-215, 226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Задовольнити позов.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь закритого акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія з надання екстреної медичної допомоги іноземним громадянам» 134497 гривень 36 копійок суми страхового відшкодування та 1375 грн. 00 коп. судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Сарненський районний суд Рівненської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя :