Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«17» грудня 2010 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі: головуючого судді Башмакова Є.А.

при секретарі Куляба Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кодак», про визнання договору дійсним та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача, про визнання договору купівлі-продажу пункту прийому склотари від 07.10.2009 року дійсним та про визнання права власності без додаткових актів введення в експлуатацію на нерухоме майно пункт прийому склотари літ.А-1 та прибудови А-1 та А-1, загальною площею 201,2 кв.м., розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Г.Грушевого, 6а.

В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач посилається на те, що 07.10.2009 року уклав з Відповідачем договір купівлі-продажу пункту прийому склотари, який розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Г.Грушевого, 6а. Зазначений договір не було нотаріально посвідчено. Відповідач на момент укладення договору купівлі-продажу пункту прийому склотари від 07.10.2009 року підтвердив своє право власності договором купівлі-продажу комунального майна від 20.01.94 року, який було зареєстровано в органах БТІ згідно до реєстраційного посвідчення від 20 липня 1999 року. Вищевказане майно розташоване на земельній ділянці наданій у постійне користування згідно до державного акту на право постійного користування для фактичного розміщення Пункту від 27.02.1995 року. П.5 даного договору містить умову щодо обовязку Відповідача протягом року з дати укладення Договору здійснити за власні кошти нотаріальне посвідчення даного договору. Відповідач ухиляється від здійснення нотаріального посвідчення зазначеного договору. Більш того, після укладення договору купівлі-продажу пункту прийому склотари від 07.10.2009 року Позивачу стало відомо про те, що частина зазначених приміщень пункту прийому склотари не введена в експлуатацію внаслідок проведення самовільного будівництва. Позивач зазначив, що оплатив Відповідачу в повному обсязі вартість приміщення пункту прийому склотари, зазначену у договорі купівлі-продажу пункту прийому склотари від 07.10.2009 року та постійно користується приміщенням з моменту укладення договору.

В судовому засіданні представник Позивача заявлені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Представник Відповідача в судовому засіданні пояснив, що не може через скрутне матеріальне становище виконати умову договору купівлі-продажу пункту прийому склотари від 07.10.2009 року та нотаріально посвідчити зазначений договір, при цьому підтвердив факт укладення договору купівлі-продажу пункту прийому склотари від 07.10.2009 року та отримання ним від Позивача в повному обсязі вартості пункту прийому склотари згідно договору, зважаючи на що не заперечував проти задоволення позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши докази залучені до матеріалів справи, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Позивач 07.10.2009 року набув у власність за договором купівлі-продажу нерухоме майно - пункт прийому склотари літ.А-1 та прибудови А-1 та А-1, загальною площею 201,2 кв.м.,- яке розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Г.Грушевого, 6а.

Договір купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна, укладений 07.10.2009р. між Позивачем та Відповідачем, не був нотаріально посвідчений, а оформлений у простій письмовій формі. Відповідач ухилявся від подальшого нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу вказаного нерухомого майна. На виконання цього договору Позивач оплатив Відповідачу вартість пункту прийому склотари визначену договором у повному обсязі. Представник Відповідача в судовому засіданні також підтвердив здійснення оплати Позивачем згідно до договору. З того часу Позивач постійно користується цим нерухомим майном. При цьому спірне нерухоме майно підлягає введенню в експлуатацію у звязку із здійсненням самовільного будівництва.

Ст. 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового чи майнового права та інтересу. Цією ж статтею передбачено способом визнання цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Ст. 220 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно до матеріалів справи Позивач та Відповідач виконали передбачені ст. 220 Цивільного кодексу України вимоги, а саме: сторони здійснили повне виконання умов договору. Але зважаючи на той факт, що Відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, суд дійшов висновку про можливість визнання договору купівлі-продажу пункту прийому склотари від 07.10.2009 року дійсним.

Щодо обєкту вказаного самовільного будівництва, ТОВ «Промтехстальпроект» (Ліцензія АВ № 051902 від 21.04.06 року і діє до 21.04.11 року) зроблено технічний висновок, згідно до якого технічний стан будівельних конструкцій будівель і споруд за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. вул. Г.Грушевого, 6а (літ. А-1 пункт прийому склотари та прибудов А-1 та А-1) оцінюється як задовільний (категорія к-1) та придатний для подальшої експлуатації.

Ст. 377 Цивільного кодексу України передбачає, що до особи яка придбала будівлю або споруду переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені без зміни її цільового призначення.

Згідно ч. 1, 2 ст. 375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.

Згідно ч. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Таким чином, оскільки здійснене самочинне будівництво не порушує прав інших осіб, суд вважає за можливе визнати за Позивачем право власності без додаткових актів введення в експлуатацію на нерухоме майно пункт прийому склотари літ.А-1 та прибудови А-1 та А-1, загальною площею 201,2 кв.м.,- який розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Г.Грушевого, 6а.

Керуючись ст. 319, 375, 376, 377 ЦК України, ст. 10, 11, 60, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Визнати дійсним договір купівлі-продажу пункту прийому склотари від 07.10.2009 року укладений між ОСОБА_1 і Товариством з обмеженою відповідальністю «Кодак».

Визнати за ОСОБА_1 право власності без додаткових актів введення в експлуатацію на нерухоме майно пункт прийому склотари літ.А-1 та прибудови А-1 та А-1, загальною площею 201,2 кв.м., розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Г.Грушевого, 6а.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Є.А. Башмаков