Справа № 2-653/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2010 року

Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої - судді Глинської Д.Б.

при секретарі Хроняк О.І.

з участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, 3-і особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання такими, що втратили право на користування жилим приміщенням,

встановив:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення про визнання відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 (ОСОБА_8) Ярославовича, ОСОБА_5 такими, що втратили право на користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1. Позов обгрунтовує тим, що вона .проживає у спірній квартирі разом із своєю сімєю. Квартира не приватизована, складається з однієї кімнати, ніші та кухні без комунальних вигод загальною площею 31,6 кв. м. У цій квартирі зареєстровані також і відповідачі. З 1994 року останні не проживають за вказаною адресою, оскільки переїхали до м. Києва. З того часу не надають коштів на оплату за квартиру та комунальні послуги, не приймають жодної участі в поточних ремонтах, особистих речей відповідачів у квартирі немає. Оскільки, у квартирі зареєстровані відповідачі, позивачка змушена нести більше витрат на утримання житла, не має можливості приватизувати квартиру та оформити субсидії. Факт не проживання ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у спірній квартирі стверджується актами ЛКП „Тополя-406.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені в заяві обставини. Вважає, що у звязку з тим, що відповідачі не проживали в ІНФОРМАЦІЯ_1 протягом пятнадцяти років їх слід визнати такими, що втратили право на користування цим житлом. Просить позов задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_9 підтримала позицію своєї довірительки. Просить задовольнити позов.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчать відмітки в журналі вихідної кореспонденції суду, про причини неявки суду не повідомила. На адресу суду надійшла заява відповідачки, якою вона заперечує проти задоволення позову у звязку

із поважними причинами тимчасового не проживання у спірній квартирі, а саме тому, що вона із братами - відповідачами по даній справі, через неблагополуччя сімї, вимушена була переїхати до діда з бабою, потім стаціонарно навчалась у м. Києві, а на даний час доглядає за грудною дитиною. Крім того, в заяві зазначає, що періодично приїжджала до м. Львова, проживала у спірному помешканні та допомагала позивачці нести витрати на утримання квартири АДРЕСА_1.

Представник відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_10 в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову у звязку з його безпідставністю та повністю підтримала заяву відповідачки.?

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать відмітки в журналі 4 вихідної кореспонденції суду, про причини неявки суду не повідомив. На адресу суду надійшла заява відповідача, у якій він пояснив, що у звязку із стаціонарним навчанням, вимушений тимчасово проживати в м. Києві, куди переїхав із батьком, старшими братом та сестрою будучи ще малолітнім, так як його мати, котра померла у 2001 році, зловживала алкоголем і не доглядала за дітьми належним чином. Крім того, позивачці було відомо місце проживання відповідачів, так само як і причини тимчасового переїзду до м. Києва.

Відповідач ОСОБА_4, який виступає представником відповідача ОСОБА_5 на підставі доручення, в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та пояснив, що із спірного помешкання переїхав до діда і баби коли йому виповнилось чотири роки, закінчив девять класів, потім в період з 2004 року по 2008 рік навчався в ПТУ «Бакаляр» на факультеті правознавства в м. Києві. Після завершення навчання, у звязку із кризою, не зміг знайти місце праці в м. Львові, тому був вимушений тимчасово поїхати до м. Києва на заробітки. Спірна квартира є його єдиним житлом, на неодноразові прохання приватизувати її позивачка не реагувала, натомість звернулась із позовом до суду, обґрунтовуючи вимоги неправдивими підставами. Вважає, що остання ввела суд в оману, оскільки їй було відоме його місце проживання та засоби звязку, однак суд про це вона не повідомила. Його брат ОСОБА_5 на даний час тимчасово перебуває на заробітках за кордоном в Росії і не має наміру втрачати звязку із спірною квартирою, оскільки іншого житла у нього немає.

Треті особи ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили задовольнити позов.

Заслухавши пояснення позивачки, відповідача та їх представників, третіх осіб, показання свідків, дослідивши представлені докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Спірна квартира АДРЕСА_1 не приватизована, складається

із однієї кімнати, ніші, кухні, без комунальних вигод, загальною площею 31,6 кв. м. У квартирі зареєстровані семеро осіб: ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_8 (ОСОБА_4) Я. (імя ОСОБА_8 змінено на імя ОСОБА_4 29.09.2009 року, що стверджується копією свідоцтва про зміну імені), ОСОБА_5, ОСОБА_7, що стверджується довідкою з місця проживання про склад сімї і прописку.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, переїхала із спірного помешкання будучи малолітньою, після смерті матері. Згідно витягу з наказу № 28-с від 01.09.2008 року Українського інституту лінгвістики і менеджменту студентку ІІІ-го курсу факультету прикладної лінгвістики денної форми навчання ОСОБА_12 переведено на ІІІ-й курс факультету прикладної лінгвістики заочної форми навчання з 01.09.2008 року, що стверджується копією відповідного витягу. Згідно довідки № 93 від 19.03.2010 року Українського інституту лінгвістики і менеджменту, ОСОБА_12 навчається на IV-му курсі факультету прикладної лінгвістики заочної форми навчання, з терміном навчання по

30.06.2010 року, що стверджується копією довідки. 02.10.2008 року ОСОБА_12 і ОСОБА_3

В.І. зареєстрували шлюб, що стверджується копією свідоцтва про шлюб. Від цього шлюбу у них народилась дитина ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_3, що стверджується копією свідоцтва про народження.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, переїхав із спірної квартири будучи малолітнім, після смерті матері. Згідно довідки № 1274 від 15.04.2010 року ПВНЗ «Коледж «Бакаляр» ОСОБА_8(Е.)Я. навчався в цьому навчальному закладі з 01.09.2004 року по

28.08.2007 року на денному відділенні та з 01.09.2007 року по 01.07.2008 року на заочному відділенні юридичного факультету спеціальність «Правознавство», що стверджується відповідною довідкою. З 2008 року по сьогодні тимчасово працює в м.Києві.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 також переїхав із спірної квартири будучи малолітнім, після смерті матері. До 29.06.2009 року навчався в ПТУ №16 м. Києва, після завершення навчання, в звязку із тяжким матеріальним становищем і неможливістю працевлаштування, тимчасово працює в Російській Федерації, ці обставини підтвердила третя особа ОСОБА_6В в судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що відповідачі будучи малолітніми вимушені були переїхати до батьків їхнього батька, навчались у м. Києві, тимчасово там проживають і працюють. Наголосила, що їй відомо про намір відповідачів приватизувати спірну квартиру, оскільки вони ніколи не втрачали інтересу до вказаного житла та допомагали позивачці оплачувати комунальні витрати. Суд надає віри показанням свідка ОСОБА_14, оскільки вони перебувають в обєктивному і логічному звязку з іншими доказами по справі.

Показання свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 суд до уваги не бере, оскільки в судовому засіданні вони підтвердили лише факт не проживання відповідачів у спірній квартирі протягом тривалого часу, однак причин такої відсутності ними наведено не було.

Згідно п. 2 ч. З ст.71 Житлового кодексу України, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання.

У відповідності із ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановленні строки, провадиться в судовому порядку.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає недоведеним факт не проживання відповідачів у спірній квартирі без поважних причин більше шести місяців, відтак позов про визнання їх такими, що втратили право на користування квартирою № 12 в будинку № 3 по вул. Стрімкій у м. ьЛьвові не є підставним, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 8,10,57,58,60,208,209,212,215 ЦПК України, ст.ст. 71,72 ЖК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, 3-і особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання такими, що втратили право на користування жилим приміщенням відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя ОСОБА_17