Справа № 22-81/10
Головуючий у І інстанції: Береза В.І.
Доповідач: Мікуш Ю.Р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2010 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Юхименка А.Г.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколота Т.І.,

при секретарі: Балюк О.C.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 26 серпня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, МДКП «Миколаївтеплокомуненерго», МКП «Житлово-комунальне управління м. Миколаєва» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої залиттям квартири,

встановила:

Оскаржуваним рішенням суду частково задоволено позов ОСОБА_2

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 8239 грн. заподіяної матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 582, 39 грн. судового збору, 30 грн. витрат на ІТЗ та 300 грн. за надання юридичною допомоги.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1

В апеляційній скарзі зазначає, що таке є незаконним, необгрунтованим, з неповним зясуванням обставин справи і таким, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що співвласниками квартири №5 по вул. Возз»єднання у м. Миколаєву крім неї є ще пятеро осіб, проте судом при постановленні рішення цього не враховано, не залучено інших мешканців квартири до участі у справі і лише на неї покладено відповідальність за залиття квартири позивача.

Крім цього, акт від 09.12.2008 року складений з порушенням існуючих правил обстеження квартир. А саме, його складання проведено поза межами квартири у якій стався прорив гарячої води, без участі мешканців цієї квартири.

Вважає, що дійсною причиною прориву води є зношеність та непридатність системи центрального опалення.

Також не може мати жодної доказової сили «дефектний акт», оскільки такий складений одноособово, працівником МКП «Житлово-комунальне управління м. Миколаєва».

Судом безпідставно покладено в основу рішення «локальний кошторис» складений будівельною фірмою ТзОВ «ІММ», яка займається великими будівельними обєктами нерухомості, а не дрібними ремонтами. Проте судом не взято це до уваги.

Просить скасувати рішення суду, а справу направити на новий розгляд.

Перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди від 27.03.1992 р.шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі V особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причиновий звязок та є вина зазначеної особи.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.12.2008 р. мав місце факт залиття приміщення позивача в будинку №4 кв. 1 по вул. Возз»єднання у м. Миколаєві з приміщення квартири №5 у згаданому будинку у якій проживає відповідач (а.с.10).

Як вбачається з акту від 15.12.2008 р. відбулось повторне залиття відповідачкою квартири позивача і причиною затоплення як в першому, так і другому випадку є самовільне влаштування індивідуального опалення (а.с.11).

Задовільняючи позовні вимоги частково, суд підставно і обґрунтовано виходив із

встановленого факту, заподіяння шкоди, вини відповідача, бездіяльності, яка полягала у халатному відношенні до сантехнічних приладів, причинового звязку між протиправною поведінкою і шкодою.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 визнала факт залиття, однак не погоджується із сумою відшкодування збитків, вважає їх завищеними. Також пояснила, що як уповноважений від членів сім»ї підписувала акти, які є долучені до справи.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду щодо покладеної відповідальності за спричинену шкоду уповноваженої від сім»ї ОСОБА_1 відповідачки по справі ОСОБА_1 *

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують висновків суду.

Підстав для скасування оскаржуваного рішення, колегія суддів не вбачає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1 ч.1 ст.314, ст.315, ст.317 ЦПК України, колегія

суддів

- ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 26 серпня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом 2 місяців.

Головуючий:

Судді: