Справа №22-ц-2862/10 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Смирнової Т.В.

суддів - Ільченко О.Ю., Гагіна М.В.

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сумського районного суду Сумської області від 15 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення збитків,

встановила:

У березні 2010 року ОСОБА_2 звернулась до суду з зазначеним позовом, який обґрунтовувала тим, що з жовтня 2008 року по січень 2010 року вона проживала з ОСОБА_3 і за цей час ними за спільні кошти було набуте майно: стіл, шафа, крісло загальною вартістю 1715 грн., штора вартістю 785 грн., модем вартістю 560 грн., а всього на загальну суму 3060 грн. Крім того, у 2009 році придбали автомобіль за 15000 грн., які вони отримали у борг. За час спільного проживання вони частково сплатити борг у розмірі 7000 грн. Після припинення спільного проживання ОСОБА_3 переїхав до своїх батьків, забравши без її згоди зазначене майно, тому вона просила стягнути на її користь 6560 грн., а також, зважаючи на те, що такими діями відповідачів їй завдано моральну шкоду - 1000 грн. на її відшкодування.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 15 червня 2010 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати зазначене рішення суду і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

При цьому апелянт посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права. Зокрема, зазначає, що суд дійшов невірного висновку про те, що вона не надала доказів про те, що спірне майно було придбано за спільні кошти.

Заслухавши пояснення представника позивачки, який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення відповідачів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.74 СК України, якщо чоловік та жінка проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Згідно з ч.2 зазначеної статті на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення, що регулюють відносини щодо спільної сумісної власності

подружжя.

Згідно зі ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як пояснював сам відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції, дійсно він з середини вересня 2008 року по 10 січня 2010 року перебував з позивачкою у фактичних шлюбних відносинах і в період спільного проживання було придбане спірне майно, а саме: стіл, шафа, крісло загальною вартістю 1715 грн., штора вартістю 785 грн., модем вартістю 560 грн., було придбано за час спільного проживання. Крім того, у 2009 році вони купили автомобіль за 15000 грн., які отримали у борг.

Не зважаючи на те, що сторони та свідки по справі підтвердили факт, що спірне майно було набуте під час спільного проживання в період з жовтня 2008 року по січень 2010 року, суд першої інстанції дійшов невірного висновку про те, що це майно придбане не за спільні кошти, з чим колегія суддів не може погодитись, тому відповідно до п.п.З, 4 ч.І ст.309 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

В ході розгляду справи встановлено, що спірне майно набуто ОСОБА_2 та ОСОБА_3 під час їх перебування у фактичних шлюбних відносинах, у зв'язку з чим на це майно поширюються положення Глави 8 СК України, тобто позивачка має право на половину зазначеного майна.

Сторонами також не заперечується факт, що автомобіль ВАЗ-2103, який вони придбали у борг, під час спільного проживання, відповідач ОСОБА_3 забрав собі. По справі також встановлено, що ОСОБА_2 Є,А. та ОСОБА_3 за час спільного проживання у 2009 році повернули частину боргу за вказаний автомобіль у сумі 7000 грн. Ці обставини не заперечують відповідачі. Отже, у зв'язку з тим, що транспортний засіб залишився у відповідача, позивачка має право на половину повернутої суми боргу. При цьому колегія суддів, враховуючи позицію позивачки щодо зменшення цієї суми на 500 грн. за рахунок іншого спільно набутого майна, яке залишилось у неї, вважає, що до стягнення з ОСОБА_3 на користь позивачки підлягає грошова компенсація за автомобіль в сумі 3000 грн.

Разом з тим, в суді апеляційної інстанції встановлено, що спільне майно: стіл, шафа, крісло, штору, модем на загальну суму 3060 грн., що визнана позивачкою і не оспорюється відповідачами, забрав з будинку позивачки відповідач ОСОБА_4 Сам ОСОБА_3 пояснив, що він мав намір це майно залишити позивачці. Таким чином, зазначене майно відповідач ОСОБА_4 повинен їй повернути, оскільки він без законних підстав і без дозволу свого сина - ОСОБА_3, та позивачки забрав спірне майно.

Доводи ОСОБА_4 про те, що він забрав це майно з дозволу батьків позивачки, не підтверджуються наявними матеріалами.

Стосовно вимог про відшкодування моральної шкоди, то колегія суддів вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивачка на порушення вимог ст.23 ЦК України не надала взагалі ніяких доказів щодо спричинення їй немайнової шкоди за обставин, на які вона посилається.

У зв'язку з частковим задоволенням позову відповідно до ст.88 ЦПК України на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 307 ч.І п.2; 309 ч.І п.п.З, 4; 314 ч,2, 316 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 15 червня 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення збитків.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3000 (три тисячі) грн. грошової компенсації за майно.

Зобов'язати ОСОБА_4 повернути в строк до 01 вересня 2010 року ОСОБА_2 майно: стіл, шафу, крісло, штору, модем на загальну суму 3060 (три тисячі шістдесят) грн.

У стягненні моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 в дольовому порядку на користь ОСОБА_2 по 25 грн. 15 коп. повернення судового збору та по 46 грн. 20 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий

Судді -