Апеляційний суд Кіровоградської області
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2010 року Колегія суддів судової палати

у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

Головуючого судді - Суржика М.М.

Суддів - Франко В.А., Кодрула М.А.

при секретарі - Липі А.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Бобринецькому районі Кіровоградської області на постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 01 лютого 2010 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Бобринецькому районі Кіровоградської області про визнання бездіяльності Управління Пенсійного фонду України в Бобринецькому районі Кіровоградської області неправомірною та зобов'язання нарахувати та виплати недоплачену щомісячну держави) допомогу «Дитині війни». -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Бобринецькому районі Кіровоградської області в якому просила визнати невиконання відповідачем ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» щодо виплати соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком - протиправною. Зобов'язати відповідача здійснити нарахування щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком та забезпечити її виплату за 2007-2008-2009 роки ти визнати бездіяльність відповідача неправомірно.

Постановою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 01 лютого 2010 року позов задоволено частково.

Суд визнав незаконною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Бобринецькому районі Кіровоградської області щодо своєчасного перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 в розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком у відповідності до ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 рік та з 22.05.2008 року по 31.12.2009 року. Зобов'язав Управління Пенсійного фонду України в Бобринецькому районі Кіровоградської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 09.07.2007 року по 31.12.2007 рік та з 22.05.2008 року по 31.12.2009 рік, з урахуванням підвищення в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни». В задоволені іншій частині позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Бобринецькому районі просить скасувати постанову та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно п.1 ч.І ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін, з підстав передбачених ст. 308 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка є особою, на яку поширюється дія

абзацу 1 статті 1 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» № 2195-ІУ від 18.11.2004 року та має статус «Дитини війни», що підтверджується відміткою в пенсійному посвідченні.

З врахуванням встановлених обставин справи та з посиланням на ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» № 2195-ІУ від 18.11.2004 року, рішень Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп та від 22.05.2008 року №10-рп, суд першої інстанції дійшов висновку, щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно наявності підстав для часткового задоволення позову, а апеляційну скаргу вважає необгрунтованою виходячи з наступного,

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що механізм реалізації положень ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» відсутній, кошти Пенсійного фонду не може бути використано на виплати, передбачені ст.6 Закону, не визначено механізм визначення мінімальної пенсії за віком не спростовують висновку суду першої інстанції щодо порушення прав позивача, як дитини війни. Право на отримання державної соціальної допомоги позивач має. а визначення джерел, з яких будуть здійснюватися такі виплати віднесено до компетенції органів законодавчої та виконавчої влади. Відсутність такого визначення не є перешкодою Для захист)' порушеного права позивача. Інші доводи апеляційної скарги не свідчить про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, не стосується суті спору і вирішення цих питань не входить у компетенцію суду.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, його висновки відповідають фактичним обставинам справи, а тому підстави для його скасування в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.І ст. 307, ст. 308, ст.ст. 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Бобринецькому районі Кіровоградської області - відхилити .

Постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 01 лютого 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді :