Апеляційний суд Житомирської області
РІШЕННЯ

Іменем України ,

06 вересня 2010 року колегія суддів судової пслати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області
в складі: головуючої судді Косигіної Л.М.
суддів Жигановської О.С., Котік Т.С.
при секретарі Порохня М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м, Житомирі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій неправомірними/ стягнення компенсації за продовольче забезпечення
за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1
на постанову Новоград-Волинського міськрайонного щщу Житомирської області від 30 липня 2009 року, -
встановила:
У березні 2009 року ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати дії командування військової частини НОМЕР_1 неправомірними та стягнути з відповідача компенсацію вартості продовольчого забезпечення з врахуванням індексу інфляції, всього в сумі 41852 грн. 26 коп. за період з 11.03.2000 року по 31.12.2006 року.
Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду від 30 липня 2009 року позов задоволено. Визнано неправомірною вітдмову військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення розрахунку вартості продовольчого пайка та невиплати позивачу компенсації вартості продовольчого пайка за період з 01.05.2001 року по 31.12.2006 року. Визнано за ОСОБА_1 праєо недотримання грошової компенсації вартості продовольчого пайка за період з 01.05.2001 року по 31.12.2006 року з урахуванням інфляції станом на 23 03.2009 року. Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості продовольчого пайка в сумі 41852 грн. 26 коп.
В апеляційній скарзі військова частина НОМЕР_1 , пссилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невдповідність висновків суду обставинам справи та їх неповне дослідження, просі ть постанову скасувати і відмовити в задоволенні позову. Відповідач зазначив, що суд не прийняв до уваги те, що з 11.03.2000 року зупинена дія ч. 2 ст. 9 Закону "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а тому підстав для задоволення позову немає.
Розглянувши справу в межах, визначених ст, 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до вйсновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу та знаходився на забезпеченні військової частини НОМЕР_1 /а.с. 7/.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 до 10.03.2000 року забезпечувався у повному обсязі продовольчим пайком за нормою № 7, затвердженою постановою КМ України № 316 від 12.02.1996 року. Вказані обставини він підтвердив у позовній,заяві /а.с. 1/.
Відповідно до статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям матеріальне та інше забезпечення у розмірах/що стимулюють заінтересованість громадян України у військовій службі. Військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, речове майно і продовольчі пайки або - за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.
Порядок і розміри грошового та матеріального забезпечення
військовослужбовців та компенсації замість речового майна і продовольчих пайків встановлюються Кабінетом Міністрів України з урахуванням коефіцієнта індексації грошових доходів.
Законом України "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів" від 17.02.2000 року, було призупинено дію частини другої статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців, та члені з їх сімей" в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового чайна за винятком військовослужбовців Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Державної прикордонне«' служби України, Управління державної охорони та Головного управління внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, що використовують цивільний одяг, який зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців. Даний Закон вступив силу 11.03.2000 року.
З січня 2001 року набула чинності ст. 16 Закону України "Про Збройні Сили України", якою військовослужбовцям гарантувалося' одержання за рахунок держави житла, фінансового, речового, продовольчого, медичного (у тому числі санаторно-курортного) та інших видів забезпечення у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України і враховують характер та умови службової діяльності, стимулюють заінтересованість громадян України у військовій службі. Зазначений Закон не передбачає отримання грошової компенсації за неотоимане продовольче забезпечення.
Оскільки позивач мав право на одержання грошезої компенсації за неотримане продовольче забезпечення лише до 11.03.2000 року, тому позов задоволенню не підлягає.
Враховуючи вищевикладене, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.
Керуючись ст. ст. 303, 304-1, 307, 308, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-
в и р і ш и л а:
Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити.
Постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 30 липня 2009 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій неправомірними, стягнення компенсації за продовольче забезпечення.
Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, є остаточним і оскарженню не підлягає.
Головуюча
Судді