Справа № 2-4013/10
16 грудня 2010 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області:
в складі: головуючого - одноособово судді Лук`янчук О.В.
при секретарі - Охримчук A.B.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород - Дністровському цивільну справу за позовом військового прокурора Болградського гарнізону в інтересах держави в особі АдміністраціїДержавної прикордонної Служби України, військової частини НОМЕР_1 - Білгород - Дністровський прикордонний загін до ОСОБА_1 про стягнення заподіяних державі збитків,
Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про стягнення заподіяних державі збитків, вказуючи, під час проходження військової служби військовослужбовцю ОСОБА_1 були видані предмети речового майна, строки носіння яких на момент звільнення відповідача з військової служби не закінчилися, залишкова вартість одержаного відповідачем речового майна, обчислена пропорційно часові, що залишився до закінчення строків носіння цих предметів з урахуванням зносу складає 1 062,73грн. У зв`язку з чим просять, стягнути з відповідача на користь держави в особі військової частини НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 1062,73 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, заподіяної державі.
Представник позивача - військового прокурора Болградського гарнізону в інтересах держави в особі Адміністрації Державної прикордонної Служби України Козирєв М.В. у судове засідання не з`явився, згідно наданої на адресу суду письмової заяви просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Представник позивача - військової частини НОМЕР_1 - Білгород - Дністровський прикордонний загін Хорошун В.М. у судове засідання не з`явився, згідно наданої на адресу суду письмової заяви просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи сповіщений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про одержання судової повістки, причина неявки суду не відома.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, які є в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що наказом начальника Білгород - Дністровського прикордонного загону «По особовому складу» від 15.12.2009 року № 251-ос, виключено зі списків особового складу, рядового ОСОБА_1 стрільця 2 стрілецького відділення комендантського взводу, який звільнений в запас Збройних Сил України за статтею 26 частини 6 пункту «е» (за службовою невідповідністю), без права носіння військової форми одягу, з 15.12.2009 року. Днем виключення із списків особового складу загону, з урахуванням часу на здачу справ та посади, вважати 15.12.2009 року.
Згідно довідки - розрахунку №87 від 23.12.2009 року на утримання коштів за недонос майна з рядового ОСОБА_1 звільнений за наказом від 15.12.2009 року №251 -ос за ст. 26 ч. 6 п. «е», сума до утримання 1062 грн.73 коп.
Як вбачається, із матеріалів справи відповідачу надсилався лист начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 24.02.2010 року, з проханням з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_1 для розрахунку за вартість виданого обмундирування з урахуванням зносу.
Однак, до теперішнього часу відповідач не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_1 та не розрахувався за вартість виданого обмундирування з урахуванням зносу, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість яка становить 1062 грн. 73 коп.
Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставінаданих сторонами доказів.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-XII, Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, та військовослужбовці одержують грошове та речове забезпечення за рахунок держави.
Відповідно до п. 29 до «Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час» затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 р. N 1444, у разі звільнення військовослужбовців за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з них з урахуванням зносу.
Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі (Затверджена Постановою ВРУ №243 від 23.06.1995р.) визначає підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами. За шкоду, заподіяну державі не під час виконання службових обов`язків, зазначені особи несуть матеріальну відповідальність у порядку, передбаченому цивільним законодавством України.
Згідно п. 2 цього Положення передбачено, що відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.
Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, суд вважає, позовні вимоги військового прокурора Болградського гарнізону в інтересах держави в особі Адміністрації Державної прикордонної Служби України, військової частини НОМЕР_1 - Білгород - Дністровський прикордонний загін про стягнення заподіяних державі збитків, обґрунтовані, доведені, та такі, що підлягають задоволенню.
Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню 51 грн. 00 коп. державного мита, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120 грн. розгляду справи.
Керуючись ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Положенням про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, ст.ст.10,11,60, 212, 224-226 ЦПК України, суд, -
Задовольнити позовні вимоги військового прокурора Болградського гарнізону в інтересах держави в особі Адміністрації Державної прикордонної Служби України, військової частини НОМЕР_1 - Білгород - Дністровський прикордонний загін до ОСОБА_1 про стягнення заподіяних державі збитків.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі військової частини НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 1062, 73 в рахунок відшкодування майнової шкоди, заподіяної державі.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави державне мито у розмірі 51 грн., та витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи Білгород - Дністровським міськрайонним судом у розмірі 120 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя