Комсомольський районний суд м.Херсона
Справа № 2-916/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2010 року Комсомольський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого - судді Гуцалюк О.В.,

при секретарі Ракович І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Херсонської обласної клінічної лікарні, Обласного відділу охорони здоров»я у Херсонській області, треті особи без самостійних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що 04.02.2009 року вони звернулися до Херсонського обласного медичного центру діагностики де їм лікар ОСОБА_3 повідомила про те, що на даний момент державою запроваджена програма про направлення на лікування методом допоміжних репродуктивних технологій хворих на безплідність жінок за абсолютними показаннями, а також те, що програма здійснюється за рахунок державних коштів. Лікар зазначила, що встановлений діагноз ОСОБА_1 відноситься до переліку хвороб вказаних у Постанові МОЗ України від 29.11.2004 року і запропонувала взяти участь у цій програмі. Протягом лютого-березня 2009 року позивачі неодноразово проходили додаткові консультації і отримували рекомендації щодо проходження необхідних обстежень в рамках участі у вказаній програмі. На усі обстеження, аналізи та консультації позивачі витратили 1500грн. 15.04.2009 року були отриманні останні результати пройдених аналізів. ОСОБА_3 повідомила, що направить справу на розгляд комісії і через два тижні буде відповідь. Однак вже 20.05.2009 року ОСОБА_3 повідомила, що дію програми призупинили в березні 2009 року. Після звернення за телефоном до Міністерства охорони здоров»я України стало відомо, що програма призупинена на не визначений термін з січня 2009 року, про що того ж місяця в усі обласні відділи охорони здоров»я було направлено відповідні листи. Позивачі вважають, що відповідачі приховали факт призупинення програми, їх неправомірними діями, які виразились у наданні неправдивої та недостовірної інформації, умисному замовчуванні було спричинено моральну шкоду, яка виразилась у тому, що ОСОБА_1 впала в депресію, оскільки участь в програмі, зважаючи на її граничний вік (40 років) щодо можливості штучного запліднення, була для неї останньою надією, в неї почались нервові зриви, порушився сон і апетит, зіпсувались стосунки з оточуючими людьми, вона повністю замкнулась у собі. При цьому ОСОБА_2 завдано моральної шкоди, яка виразилась в великому душевному болю, через те у якому тяжкому стані перебуває його кохана дружина, від безпорадності у цій ситуації, докори дружини у нерозумінні призвели до загострення у сосунках. Просили суд стягнути з відповідачів завдану матеріальну шкоду в розмірі 1021 грн. та моральну в розмірі 30000грн.

В судовому засіданні позивачі та їх представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити у повному обсягу. Додатково пояснили, що неправомірні дії третіх осіб по справі, призвели до того, що подружжя витратило значний час та кошти даремно і це в той час, як штучне запліднення проводиться щодо жінок не старших за 40 років, а вік ОСОБА_1 становить 39 років. Участь в даній програмі була для подружжя останньою надією створити повноцінну родину. Медичними працівниками в наслідок несвоєчасного надання достовірної інформації та умисному замовчуванні про зупинення програми лікування безплідності пацієнток завдали неймовірного душевного болю та психічних страждань подружжю. Крім того, при проведені службової перевірки було встановлено факт вчинення медичної помилки і він не звільняє від відповідальності винних осіб.

Представник Херсонської обласної клінічної лікарні в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що за вказаною програмою проводився добір кандидатів, здійснювалось зібрання необхідних обстежень та аналізів для подальшого лікування, однак Херсонська обласна клінічна лікарня таке лікування не проводить. На час призупинення програми більшість обстежень та аналізів було зроблено. Лікар ОСОБА_3 на момент оголошення про призупинення програми не була присутня на зборах, оскільки у той день здійснювала прийом пацієнтів, в наслідок чого не знала про лист Міністерства охорони здоров»я України і не могла завчасно повідомити подружжя. Зазначив, що причинно-наслідкового зв»язку між діями лікарів і шкодою не встановлено.

В судовому засіданні ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала, вважала їх необґрунтованими і пояснила, що дійсно вона консультувала і здійснювала супровід подружжя ОСОБА_1 щодо державної програми з штучного запліднення хворих на безпліддя жінок. Усі обстеження та аналізи, які можливо було зробити у лікарні подружжя робило безкоштовно, інші аналізи проводили приватні лабораторії в яких необхідно було сплачувати кошти. Коли усі документи у справі були зібрані вона дізналась про призупинення програми на невизначений строк, про що згодом повідомила ОСОБА_1. Про призупинення програми оголошувалось на зборах, однак в той день вона була черговою і здійснювала прийом громадян, в наслідок чого про призупинення дізналась пізніше. Позивачі не захотіли чекати поки дія програми відновиться і забрали зібрані документи для спроби штучного запліднення у іншому лікувальному закладі.

Представник Обласного відділу охорони здоров»я у Херсонській області та третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з»явились про час та місце слухання справи були повідомлені, про причини своєї не явки суд не повідомляли.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які приймали участь в розгляді справи, суд вважає позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивачі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 1998 року.

З наданих до суду письмових доказів вбачається, що подружжя не має спільних дітей в наслідок хвороби ОСОБА_1 з діагнозом: Переконцепція (безпліддя ІІ супружної пари трубного ґенезу).

У лютому 2009 року подружжя звернулось за консультацією до лікаря акушера-гінеколога ОСОБА_3, яка в свою чергу, за згодою подружжя, 04.02.2009 року надала перелік лабораторних та інструментальних методів досліджень, які необхідно пройти для виключення протипоказань до направлення та оформлення направлення на комісію Міністерства охорони здоров»я України по відбору пацієнток з абсолютними показаннями для проведення першого курсу лікування безплідності методами допоміжних репродуктивних технологій. На виконання вимог програми подружжя розпочало проходження обстежень та здачу аналізів, на які в свою чергу з урахуванням проходження досліджень у приватних лабораторіях витратили кошти в сумі 1021 грн. З урахуванням додаткових аналізів, лікування цервіціта та до обстеження, подружжя 06.04.2009 року закінчило формування необхідних матеріалів, які передали лікарю ОСОБА_3, в свою чергу остання направила їх до комісії управління охорони здоров»я по відбору пацієнтів для першого курсу лікування безпліддя методами ДРТ за бюджетні кошти. Однак, головою комісії направлення ОСОБА_1 на комісію МОЗ України підписано не було, оскільки дія даної програми, відповідно до листа № 04-02-21-08-98 від 17.02.2009 року (який надійшов до управління 11.03.2009 року за № 02-03057), була призупинена орієнтовно до кінця ІІІ-го кварталу 2009 року.

У своїй позовній заяві, в обґрунтування позовних вимог, позивачі зазначають, що саме не вчасне доведення лікарями інформації про призупинення програми призвело до спричинення подружжю тяжких наслідків у вигляді моральних страждань, оскільки зважаючи на граничний вік для участі в програмі ОСОБА_1 (граничний вік 40 років), подружжя не мало змоги безпідставно втрачати дорогоцінний час.

Лист МОЗ України № 04-02-21-08-98 від 17.02.2009 року був доведений лікарем ОСОБА_4 до відома лікарів акушерів-гінекологів області 27.03.2009 року. В той же час, як вбачається з журналу реєстрації пацієнтів, лікар ОСОБА_3 на зібранні присутньою не була, а про зупинення програми дізналась при направлені на комісію документів ОСОБА_1.

Після того, як подружжя дізналось про призупинення програми з штучного запліднення, вони забрали зібрані результати медичних обстежень і поїхали до м. Мінськ, за для проведення штучного запліднення, при цьому результати медичних обстежень отриманих у м. Херсоні були прийняті медичним закладом і на підставі них було проведено штучне запліднення.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Даною нормою встановлено, що причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди в розмірі 1021грн. задоволенню не підлягають, оскільки подружжя, незважаючи на зупинення програми, змогло у повній мірі скористатись отриманими (придбаними) ними у м. Херсоні результатами обстежень, тобто використали результати отриманих обстежень згідно цілей на які вони збирались та за якими були понесені витрати.

Згідно із ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до положень даної статті, компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача.

З досліджених в судовому засіданні обставин справи, суд приходить до висновку, що в роботі третіх осіб по справі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 мають місце організаційні недоліки у сфері виконання особистих професійних обов»язків (що також знайшло своє відображення у висновках Акту службового розслідування за даним фактом), які призвели до несвоєчасного надання інформації позивачам, однак вважає, що відповідальність за такі недоліки, останні повинні нести, в разі достатності особистої провини, в порядку дисциплінарного провадження, що в свою чергу делегує розгляд такого питання до керівного органу місця роботи вказаних осіб.

Причинно-наслідкового зв»язку між діями лікарів та моральною шкодою, на яку посилаються позивачі, суд не вбачає і вважає, що джерелами спричинення моральних страждань подружжю, що також знайшло відображення у показах свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6П, є:

●постійна, наростаюча (протягом останніх двох років) напруга у особистих стосунках подружжя, яка викликана неможливістю створення повноцінної родини,

●розуміння безпорадності у вирішенні даної проблеми самостійно,

●а зважаючи на час загострення страждань суд вважає, що основним (питомим) чинником є факт повторної невдалої спроби подружжя щодо штучного запліднення при наближені ОСОБА_1 до граничного віку штучного запліднення.

Факт умисного замовчування лікарями (протиправної поведінки) інформації щодо призупинення програми, на який посилаються позивачі, в судовому засіданні не встановлено.

Таким чином з викладених обставин суд вважає, що позовні вимоги позивачів щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки позивачами не доведено винність відповідачів у їх завдані.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213 ЦПК України, ст. 1166, 1167 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", суд -

в и р і ш и в :

ОСОБА_1, ОСОБА_2 у задоволені позовних вимог до Херсонської обласної клінічної лікарні, Обласного відділу охорони здоров»я у Херсонській області, треті особи без самостійних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Херсонської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя _____________________ О.В. Гуцалюк