Справа №2-369/10
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

05 лютого 2010 року Деснянський районний суд м. Києва у складі: головуючого - судді Галась І.А. при секретарі - Жуковій Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Відкритого акціонерного товариства "Піреус Банк МКБ" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

ВСТАНОВИВ:

09 вересня 2009 року представником позивача до суду подано позовну заяву до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

В позовній заяві позивач зазначає, що відповідно до умов кредитного договору № К/05-69/КД від 17 серпня 2005 року, укладеного між ВАТ "Піреус Банк МКБ" та ОСОБА_2, відповідачка отримала кредит в сумі 15000 доларів США, строком користування (зі змінами внесеними Додатковою угодою № 1 та № 2) до 08.08.2005 року з виплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15 % річних.

Свої зобов'язання відповідач виконала частково.

Уточнивши свої позовні вимоги представник позивача просила стягнути з відповідачки заборгованість в сумі 68620,49 гривень; звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1; визначити спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів; виселити відповідачку з квартири.

В зв'язку з наведеним представник позивача просить позов задовольнити.

Також, представник позивача просить стягнути з відповідача судові витрати: а саме: 583 гривень 72 копійки державного мита та 120 гривень витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечували в повному обсіз, посилаючись на їх безпідставність.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, до умов кредитного договору № К/05-69/КД від 08 серпня 2005 року, укладеного між ВАТ "Міжнародний комерційний банк" та ОСОБА_2, відповідачка отримала кредит в сумі 15000 доларів США, строком користування (зі змінами внесеними Додатковою угодою № 1 та № 2) до 08.08.2005 року з виплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15 % річних, (а.с.10-15)

08 серпня 2005 року між сторонами був укладений договір іпотеки № 3/05-69/КД відповідно до умов якого в забезпечення виконання кредитором - відповідачкою по справі умов кредитного договору № К/05-69/КД від 08 серпня 2005 року ОСОБА_2 передала позивачу в іпотеку однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, (а.с. 17-21)

Свої зобов'язання відповідачка виконала частково.

Відповідно до Статуту Відкритого акціонерного товариства "Міжнародний комерційний анк", затвердженого Національним Банком України 05 березня 2008 року ВАТ "Міжнародний комерційний банк"змінив назнву на ВАТ "Піреус Банк МКБ" (а.с.26-61)

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори.

Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно п. 5.1. кредитного договору передбачено штраф у розмірі 1000 гривень за кожен випадок невиконання зобов'язань за договором.

Згідно п.6.2. кредитного договору встановлена відповідальність за несвоєчасне перерахування коштів у вигляді пені на суму заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем були порушені умови договору, щодо несвоєчасності перерахування коштів. Даний факт не оспорюється жодною зі сторін, а отже, вимога позову щодо стягнення пені є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

В той же час позивачем не було надано підтверджень інших порушень кредитного договору з боку відповідачки. Як пояснила представник позивача у її довірителя - ВАТ "Піреус Банк МКБ" відсутній обов"язок фіксувати дані порушення.

Зважаючи на викладене, враховуючи, що кредитним договором (п.6.2.) передбачена відповідальність за несвоєчасність перерахування коштів суд вважає безпідставним заявлені вимоги про додаткове стягнення штрафу.

Вимоги позову щодо звернення стягнення за кредитним договором на предмет іпотеки, визначення способу реалізації предмету іпотеки не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади,

органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом

Відповідно до п. 9.2 кредитного договору у разі порушення позичальником, протягом дії договору. Будь - яких зобов'язань за цим договором, будь - яких зобов'язань за договороміпотеки та/або поручителем за договором поруки, банк має право на дострокове повернення суми кредиту, а також всіх інших платежів за цим договором. У разі відсутності коштів банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки у відповідності до договору іпотеки та всіх інших

договорів застави.

Зважаючи на викладене, враховуючи п.9.2. договору суд дійшов висновку про те, що задоволення вимог позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки будуть суперечити вимогам кредитного договору та обмежать права відповідачки у виборі способу сплати заборгованості перед позивачем.

Вимога позивача про виселення відповідачки з квартири АДРЕСА_1 нерозривно пов"язана з вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки та визначення способу його реалізаці а отже, суд не знайшов підстав для задоволення даної вимоги.

Відповідно до ст. 35 Закону України "Про Національний банк України" гривня (банкноти і монети) як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України, приймається усіма фізичними і юридичними особами без будь-яких обмежень на всій території України за всіма видами платежів, а також для зарахування на рахунки, вклади, акредитиви та для переказів.

Зважаючи на те, що кредитний договір укладався стосовно іноземної валюти - доларів США, а національною валютою України є гривня сума боргу підлягає перерахуванню в національній валюті.

На підставі викладено, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню - в частині стягнення заборгованості за кредитом, відсотками за користвання кредитом та 1522,78 гривень пені за прострочення сплати кредиту.

На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду, в розмірі 456 гривень 72 копійки державного мита та 120 гривень витрат на інформаціно -технічне забезпечення розгляду справи, гривень 60 копійок.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 15, 30, 62, 88, 179, 202, 209, 212, 218, 224 ЦПК України, ст. п.1 ч.2 ст. 11, 526 ЦК України, ст. 35 Закону України "Про Національний банк України" суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Відкритого акціонерного товариства "Піреус Банк МКБ" задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства "Піреус Банк МКБ" 45672 гривні 50 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства "Піреус Банк МКБ" державне мито в розмірі 456 гривень 72 копійок та витрати на інформаційно -технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 гривень.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Суддя: