АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-450/10 Головуючий у 1-й інстанції Білосевич
Провадження № 22ц-1252/10 Доповідач - Демкович Ю.Й.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2010 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Демковича Ю.Й.

суддів - Хома М. В., Ходоровський М. В.,

при секретарі - Майка Р.Ю.

з участю представника апелянта ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі сулу м. Тернополя цивільну справу за апеляційною скаргою професійно-технічного училища № 6 м. Кременець Тернопільської області

на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 05 травня 2010 року по справі за позовом професійно-технічного училища № 6 м. Кременець /надалі «Училище»/

до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про виселення,

ВСТАНОВИЛА:

Училище звернулося із вимогами до відповідачів про виселення із займаної ними кімнати на другому поверсі у гуртожитку по вул. Лубенській, 154 у м. Кременець Тернопільської області.

Свої вимоги мотивує тим, що 01.06.08 закінчився договір оренда приміщення № 38 від 01.06.07.

Рішення Кременецького районного суду від 05.05.10 у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Училище просить скасувати дане рішення, вважаючи, що воно постановлене з порушенням норм матеріального права та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Порушення вбачає у тому, що судом не вірно застосовано діюче законодавство.

У суді апеляційної інстанції представник апелянта підтримав скаргу, пославшись на мотиви, викладені в ній.

Відповідачка та її представник скаргу не визнали, рішення суду першої інстанції просили залишити без змін.

Заслухавши учасників судового процесу, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, колегія суддів вважає, що рішення суду слід скасувати з наступних підстав.

Приймаючи рішення, суд виходив із того, що відповідачі поселені в гуртожиток у встановленому законом порядку, а тому немає підстав для їх виселення.

Із таким висновком колегія суддів не погоджується з огляду на таке.

Встановлено, що учнівський гуртожиток по вул. Лубенській, 154 у м. Кременець є об'єктом державної власності, належить МОН України й перебуває на балансі Училищу.

У відповідності до ч. 1 ст. 127 ЖК УРСР, для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки.

Із довідки № 564 від 20.10.08 вбачається, що через відсутність місць у гуртожитку на поселено 75 учнів.

У кімнаті на другому поверсі гуртожитку проживають відповідачі, які не навчаються в Училищі й не перебувають із ним у трудових відносинах.

Згідно із ст. 129 ЖК УРСР, на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку (ст. 128 ЖК УРСР) адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Належних доказів про законність поселення у житлове приміщення, про що стверджують відповідачі, ними не надано.

Проживають останні в гуртожитку на підставі договору оренди жилого приміщення № 38 від 01.06.07. Строк договору обумовлений з 01 червня 2007 року по 01 червня 2008 року.

Колегія суддів приходить до висновку, що між сторонами спору виникли цивільно-правові відносини, що регулюються нормами законодавства про найм (оренду) житла.

У силу ч. 1 ст. 810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона -власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина (ч. 1 ст. 812 ЦК України). Враховуючи вимоги цієї статті, гуртожиток також може бути предметом договору найму.

У відповідності до ст. 821 ЦК України, договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. До договору найму житла, укладеного на строк до одного року (короткостроковий найм), не застосовуються положення частини першої статті 816, положення статті 818 та статей 822 - 824 цього Кодексу.

Аналізуючи договір № 38 встановлено, що він не є короткостроковим, так як укладений на термін понад рік, а саме: 1 рік та 1 день.

Згідно із 1 ст. 822 ЦК України, у разі спливу строку договору найму житла наймач має переважне право на укладення договору найму житла на новий строк.

Не пізніше ніж за три місяці до спливу строку договору найму житла наймодавець може запропонувати наймачеві укласти договір на таких самих або інших умовах чи попередити наймача про відмову від укладення договору на новий строк. Якщо наймодавець не попередив наймача, а наймач не звільнив помешкання, договір вважається укладеним на таких самих умовах і на такий самий строк.

Доказів про те, що позивач до 01 березня 2008 року попередив відповідачів про укладення договору на новий строк або їх виселення у матеріалах справи немає.

Тому, договір № 38 від 01.06.07 слід вважати укладеним на тих же умовах і на новий строк - із 02 червня 2008 року по 02 червня 2009 року.

Встановлено, що 04.02.09 позивачем надіслане відповідачу ОСОБА_2 повідомлення про виселення.

Апеляційна інстанція приходить до висновку, що позивач завчасно повідомив відповідачів про відмову від укладення договору на новий строк (03.06.09. - 03.06.10).

Враховуючи встановлені обставини, колегія суддів вважає, що позов щодо виселення ОСОБА_2 підлягає до задоволення. Тому, рішення суду першої інстанції слід скасувати й ухвалити нове рішення.

При цьому не бралося до уваги повідомлення № 83 від 26.02.10 в якому зазначено, що договір є пролонгованим до 01.06.10, оскільки згідно із ст. 822 ЦК право оферти щодо укладення договору на новий строк належало позивачеві. Тобто, вищевказана стаття ЦК вимагає укладення нового договору.

З дій Училища та тривалості судового розгляду в даній справі вбачається, що позивач не виявляв волі для укладення нового договору.

Стосовно підстав виселення відповідача ОСОБА_4, то колегія суддів виходила із наступного.

У силу ч. 1 ст. 816 ЦК України, у договорі найму житла мають бути вказані особи, які проживатимуть разом із наймачем. Ці особи набувають рівних з наймачем прав та обов'язків щодо користування житлом.

За умовами договору № 38 наймачем житла є лише ОСОБА_2.

Правовий статус відповідача ОСОБА_4 визначений ст. 818 ЦК України, як тимчасовий мешканець.

Згідно із ч. З ст. 818 ЦК України, тимчасові мешканці повинні звільнити житло після спливу погодженого з ними строку проживання або не пізніше семи днів від дня пред'явлення до них наймачем або наймодавцем вимоги про звільнення помешкання.

Враховуючи те, що позивачем подано вимогу про виселення відповідачів, тому ОСОБА_4 зобов'язаний виселитися із займаного житла.

Позов щодо його виселення підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 304, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу професійно-технічного училища № 6 м. Кременець Тернопільської області задовольнити.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 05 травня 2010 року скасувати.

Постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 та ОСОБА_4 із займаної ними кімнати на другому поверсі у гуртожитку по вул. Дубенській, 154 у м. Кременець Тернопільської області.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене безпосередньо до Верховного Суду України в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_5