Київський районний суд м. Полтави
Справа № 2-651/10
09 серпня 2010 року Київський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді Самсонової О.А.,
при секретарі Півень Я.В.,
представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Полтаві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитному договору, -
Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В первісній позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог посилався на те, що на підставі кредитного договору від 19 червня 2008 року №18-79/А між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 виникло зобовязання, за яким позивач надав відповідачу кредит в сумі 199495 грн. строком кредитування на 7 років до 2015 року.
Відповідач ОСОБА_3 уклав з позивачем договір поруки, згідно якого зобовязався нести солідарну відповідальність за кредитним договором.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, посилаючись на викладені в заяві обставини. Просив позовні вимоги задовольнити.
Відповідачі в судове засідання повторно не зявились, будучи у встановленому законом порядку повідомленими про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подавали. Тому суд, враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав для можливого відкладення розгляду справи, керуючись ч.4 ст.169 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідачів з постановленням заочного рішення по справі.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 19 червня 2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладено кредитний договір №18-79/А, за яким позивач надав відповідачу кредит в сумі 199495 грн. терміном на 7 років до 2015 року з оплатою по процентній ставці 16 процентів річних.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Як встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобовязання виконав належним чином, надав відповідачу кредит в сумі 199495 грн.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 свого обовязку належним чином не виконала. Станом на 21 червня 2010 року її заборгованість за кредитом складає 9800,03 грн., за процентами 49,18 грн., заборгованість за простроченим кредитом 399,56 грн., за простроченими процентами 317,44 грн.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.
Інфляційні втрати кредитора у звязку з порушенням позичальником строків сплати кредиту склали 1649,28 грн., інфляційні втрати за порушення строків сплати процентів 700,35 грн., три проценти річних за порушення строків сплати кредиту 436,87 грн., три проценти річних за порушення строків сплати відсотків 700,35 грн.
Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Тому суд вважає такою, що ґрунтується на законі, вимогу позивача щодо стягнення з відповідача всієї суми кредиту достроково.
Також судом встановлено, що 19 червня 2008 року між позивачем, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір поруки №18-79/А/П, за умовами якого відповідач ОСОБА_3 взяв на себе зобовязання перед позивачем у тому ж обсязі, що і ОСОБА_2, в солідарному порядку, зокрема, за повернення основної суми боргу, відсотків, комісійної винагороди та штрафних санкцій.
Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.
Також відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що розмір позовних вимог позивачем був зменшений у звязку з частковим погашенням боргу, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 1730 грн. пропорційно до задоволених відносно них вимог.
Керуючись ст.ст. 11, 209, 213-215 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» в особі Полтавської філії ПАТ «ВТБ Банк» 865 грн. на відшкодування понесених судових витрат.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» в особі Полтавської філії ПАТ «ВТБ Банк» 865 грн. на відшкодування понесених судових витрат.
Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідачем може бути подана заява про перегляд заочного рішення протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Головуючий суддя О.А. Самсонова

09.08.2010