Справа № 2-498/2010
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2010 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Чех Н.А.

при секретарі Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 "ОСОБА_4 ЛТД", треті особи: ОСОБА_3 "D.O.O.Holly Commerce", приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 - про визнання договору іпотеки недійсним,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що він є власником нежилого приміщення №23 - офісу, загальною площею 161,40 кв.м., розташованого в будинку №4-Б, по вулиці Р.Окіпної, в місті Києві на підставі свідоцтва про право власності від 24.12.2008 року. В середині літа 2009 року він дізнався, що його офіс відповідно до договору іпотеки від 17.03.2009 року передано в іпотеку компанії "ОСОБА_4 ЛТД", яка зареєстрована за законодавством республіки Кіпр. Від імені даної компанії договір іпотеки було укладено повноважним представником ОСОБА_6, договір був посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_5 Даний договір він (позивач) не укладав, ні оригіналу, ні копії ніхто йому не надавав. З отриманого дублікату даного договору слідує, що він (позивач) виступив майновим поручителем за зобов"язаннями компанії "D.O.O.Holly Commerce" за договором позики №05/03/2009 від 17.03.2009 року, укладеного цією компанією з компанією "ОСОБА_4 ЛТД", тобто іпотекою офісу забезпечувалося виконання компанією "D.O.O.Holly Commerce" окремих умов вищевказаного договору позики. Про цей договір позики він (позивач) не знав, з цим договором його ніхто не знайомив, згоди на те, щоб виступити майновим поручителем зобов"язань компанії "D.O.O.Holly Commerce" за вказаним договором позики чи будь-яким іншим договором позики він у будь-якій формі ніколи не надавав. Договір іпотеки було укладено від його (позивача) імені ОСОБА_2, яка діяла на підставі довіреності від 13.03.2009 року, посвідченої приватним нотаріусом ОСОБА_7 Він (позивач) дійсно видавав вказану довіреність, якою уповноважив вказану особу користуватися та розпоряджатися офісом, проте ця довіреність була видана з відкладальною умовою, а саме: здійснювати передбачені цією довіреністю права ОСОБА_2 могла лише у разі невиконання зобов"язань за договором позики №06/03/2009 від 11.03.2009 року, укладеного між компаніями "D.O.O.Holly Commerce" та "GRISWOLD LTD", про що прямо вказано в цій довіреності. Враховуючи це, вважає, що іпотечний договір від 17.03.2009 року є незаконним і тому звернувся до суду з вказаним позовом для захисту свого права. В судовому засіданні представники позивача підтримала викладені в позовні заяві обставини, підстави, обґрунтування, просили позов задовольнити, просили врахувати надані ними письмові пояснення по справі. Просили врахувати, що згідно умов договору позики № 06/03/2009 від 11.03.2009 року, на який посилається наявна у довіреності відкладальна умова, невиконання зобов'язань могло настати лише через рік з моменту отримання позики, адже згідно з п. 6.1 Договору позики Фінансист надає Замовнику пільговий період 12 календарних місяців на виплату процентів і початок повернення суми позики і згідно п. 6.2 Договору позики протягом пільгового періоду проценти на позику нараховуються, але не сплачуються позичальником. Зважаючи на такі умови договору позики, а також на те, що перший транш позики за вищевказаним договором позичальник отримала 25 березня 2010 року, зазначена у довіреності відкладальна умова, при настанні якої ОСОБА_2 набувала права розпоряджатись Офісом (а отже й укласти договір іпотеки щодо цього майна), могла настати лише 25 березня 2010 року. Більш того, станом на 17 березня 2009 року позичальник не отримав від позикодавця жодних платежів, що також вказує на неможливість настання станом на цей день відкладальної умови, зазначеної довіреності ОСОБА_1 Таким чином, ОСОБА_2 перевищила свої повноваження за довіреністю, оскільки вчинила дії, спрямовані на розпорядження Офісом (уклала договір іпотеки), без узгодження та схвалення із його власником - ОСОБА_1, та до настання відкладальної умови, передбаченої довіреністю. Просили врахувати і те, що нотаріус, яка посвідчувала оспорюваний договір іпотеки, належним чином чи взагалі не перевірила настання відкладальної умови, а лише витребувала від ОСОБА_2 копію договору позики № 06/03/2009 від 11.03.2009 року, яка наявна в матеріалах відповідної нотаріальної дії, та розписку про настання відкладальної умови. Зазначили, що ОСОБА_1 ніколи не схвалював договір іпотеки, не знав про нього, не вчиняв і не мав наміру вчиняти якісь дії, які б свідчили про прийняття спірного договору іпотеки до виконання. А у відповідності до ч. 1 ст. 241 ЦК України - правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Зазначили, що оспорюваний договір іпотеки від 17.03.2009 року забезпечував зобов'язання за договором позики від 17.03.2009 року, укладеним між компаніями "D.O.O.Holly Commerce" та "ОСОБА_4 ЛТД", а в судовому засіданні у цій справі, представник ОСОБА_3 "ОСОБА_4 ЛТД" повідомив, що перший платіж (процесінгові платежі) було здійснено цією компанією на користь ОСОБА_3 "D.O.O.Holly Commerce" через кілька днів після укладення відповідного договору, вірогідно 19.03.2009 року. У відповідності до п. 9.1 цього договору позики взаємовідносини сторін за цим договором регулюються чинним законодавством України. В пункті 13.1 договору позики вказується, що цей договір вступає в силу від дати його підписання обома сторонами. Однак це положення договору суперечить абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України, в якій передбачено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ч. З ст. 6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Отже, згідно чинного законодавства України договір позики завжди є реальним, що передбачає набрання ним чинності з моменту вчинення однією із сторін певних дій (передачі грошей). Таким чином, договір позики від 17.03.2009 року, набув чинності з моменту передачі грошей, тобто на кілька днів пізніше від дати укладення оспорюваного договору іпотеки. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання (ч. 5 ст.З Закону України «Про іпотеку»). Відтак оспорюваний договір іпотеки має похідний характер від основного договору, зобов'язання з якого забезпечуються іпотекою. Таким основним договором є договір позики від 17.03.2009 року, укладений між компаніями "D.O.O.Holly Commerce" та "ОСОБА_4 ЛТД", який як вказувалось вище був укладений лише через кілька днів після 17.03.2009 року. Отже, станом на 17.03.2009 року сторони не могли укласти оспорюваний договір іпотеки, адже на цей час основний договір укладений не був. Частиною 4 ст.З Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Оспорюваний договір не містить умови щодо задоволення вимоги, яка може виникнути у майбутньому. Відтак при укладенні оспорюваного договору іпотеки не були дотримані приписи ст. З Закону України «Про іпотеку». Просили врахувати і те, що іпотечний договір не містить істотних умов, що передбачено ч.1 ст.18 Закону України "Про іпотеку", ст. 93 ЦК України, а саме мало бути зазначено для іпотекодавця та іпотекодержателя - юридичних осіб відомості про: для нерезидентів - найменування, місцезнаходження та державу, де зареєстровано особу; місцезнаходженням юридичної особи є адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені. В спірному договорі зазначено тільки місце проживання представника за довіреністю - ОСОБА_6, а саме місцезнаходження компанії "ОСОБА_4 ЛТД" не вказується. При цьому місце проживання представника за довіреністю не являється місцезнаходженням юридичної особи - нерезидента. Просили критично віднестися до пояснень представника компанії "ОСОБА_4 ЛТД" про те, що місцезнаходження цієї компанії було вказано у довіреності цієї компанії, виданої на ОСОБА_6, адже така довіреність невід'ємною частиною оспорюваного договору іпотеки не являється. Відповідно до частини 2 ст. 18 Закону України «Про іпотеку» у разі відсутності в іпотечному договорі однієї з вказаних вище істотних умов він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду. Зважаючи на це, ще однією підставою для визнання договору іпотеки недійсним є те, що він не містить однієї із істотних умов - місцезнаходження іпотекодержателя - ОСОБА_3 "ОСОБА_4 ЛТД". Відповідно до ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Отже, в разі визнання договору іпотеки недійсним є потреба повернути сторони цього договору в попередній стан, що передбачає, зокрема, необхідність зняття заборони відчуження нежилого приміщення № 23 - офісу, загальною площею 161,40 кв.м., розташованого в будинку № 4-Б на вулиці Раїси Окіпної в місті Києві, накладеної приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 17.03.2009 року (зареєстровано в реєстрі за № 259) у зв'язку із укладанням договору іпотеки. Просили врахувати і те, що відкладальна умова в довіреності від позивача на ОСОБА_2 стосувалась не лише повноважень «вчиняти будь-які дії необхідні для державної реєстрації права власності на майно», а й всіх повноважень за цією довіреністю, адже сполучник «а також» є єднальним та з логічної точки зору має значення «і», а не «або». Тому вважали безпідставними посилання сторони відповідача та третьої особи на те, що відкладальна умова стосувалася лише частини повноважень, які визначені в довіреності після слів "а також".

Представник відповідача ОСОБА_3 "ОСОБА_4 ЛТД" позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову. Так як він є безпідставним. Пояснила, що ОСОБА_3 "GRISWOLD LTD", директором якої є ОСОБА_1, та ОСОБА_3 "D.O.O.Holly Commerce", директором якої є ОСОБА_2, уклали договір позики № 06/03/2009 від 11.03.2009 року. Згідно умов вказаного договору, ОСОБА_3 "D.O.O.Holly Commerce" мала перерахувати за договором позики позивачу 300 000 Євро. Позивач зазначив, що перший транш у розмірі 150 000 євро ОСОБА_3 "GRISWOLD LTD" отримала 24.03.2009 року. Тобто перерахування компанією "D.O.O.Holly Commerce" 150 000 євро та отримання даних коштів компанією "GRISWOLD LTD", директором якої є ОСОБА_1 - є беззаперечним фактом. Просила врахувати, що доказів про те, що другий транж у такому ж розмірі не був отриманий, стороною позивача суду не було надано. Згідно п. 5.1.2. Договору позики: на суму позики в розмірі 300 000,00 (триста тисяч) євро, позичальник передає у заставу майно: приміщення під офіс 161 кв.м. по вул. Р.Окіпноі, 4-6, строком на 5 років (Генеральна довіреність). Умовою повернення заставного майна є акт про повний розрахунок, підписаний Сторонами, що підтверджується документом банку позичальника про зарахування грошових коштів на рахунок позикодавця. Розділ 7 вказаного договору передбачає, що в забезпечення виконання позичальником зобов'язань за даним договором буде укладено договір застави (іпотеки). В якості застави, позичальник передасть позикодавцю приміщення, що розташоване по вулиці Раїси Окіпної, 4-Б у м. Києві. У порушення п. 5.1.2 Генеральна довіреність, згідно б якої позичальник передав позикодавцеві у заставу майно: приміщення під офіс 161 кв.м. по вул. Р.Окіпноі, 4-Б, видана не була. І зобов'язання сторін, щодо розділу 7 Договору позики № 06/03/2009 від 11.03.2009 року, також виконано не було, тобто не було укладено договору застави (іпотеки): нежилого приміщення, що розташоване по вулиці Раїси Окіпної, 4-Б у м. Києві. Тобто, сторони не виконали зобов'язання один перед одним за договором позики № 06/03/2009 від 11.03.2009 року. З наведеного вбачається, що виконання або невиконання вказаними компаніями умов договору позики № 06/03/2009 від 11.03.2009 року в повному обсязі є недоведеним/недослідженим фактом. Зазначила, що сторони не намагалися врегулювати спірні питання, а саме: питання виконання або невиконання ними зобов'язань за договором позики, між собою або в судовому порядку. Тобто спір (первинний спір) між компаніями не вирішено. Твердження позивача стосовно того, що спірний договір застави набрав чинності лише з 24.03.2009 року, з моменту передання грошей, і що станом на 17.03.2009 року у ОСОБА_2 не було повноважень на розпорядження офісом, не відповідає дійсності:

-по-перше: згідно п. 13.1 договору позики «договір вступає в силу від дати його підписання обома сторонами»,

- по-друге: згідно з загальними положеннями про договір: «договір набирає чинності з моменту його укладення» (п. 2 ст. 631 Цивільного Кодексу України),

- по-третє: відповідно до п. З ст. 640 ЦК України: «Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення», - і головне: 13.03.2009 року Позивач сам видав довіреність на гр. України ОСОБА_2, якою уповноважив останню користуватись і розпоряджатись належним йому майном, а саме спірним нежилим приміщенням. Таким чином, станом на 17.03.2009 року (момент укладання договору іпотеки) у ОСОБА_2 були законні повноваження на розпорядження офісом, а договір позики укладений між компаніями "GRISWOLD LTD" та "D.O.O.Holly Commerce", який набрав чинності 11.03.2009 року, не має жодного відношення до укладання спірного договору іпотеки, оскільки укладення договору позики між компаніями та видача довіреності це різні правовідносини; довіреність не є договором застави і не може слугувати забезпеченням виконання позичальником своїх зобов'язань. Відповідно до ч. 1 ст. 249 ЦК України: особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність, що позивач 16.09.2009 року і зробив. Окрім того, гр. України ОСОБА_2 - не є позичальником за договором позики (не є стороною договору). Просила врахувати те, що в даній довіреності прямо вказано, що уповноважена особа має право користуватися та розпоряджатися майном (нежилим приміщенням, що розташоване по вулиці Раїси Окіпної, 4-Б у м. Києві), а саме «...розписуватись за позивача, в тому числі на договорах цивільно-правового характеру, що укладатимуться... від його імені пред'являти правоустановчий документ на вищевказане майно...тощо», а те, що позивач називає відкладальною умовою є фраза: «а також вчиняти дії необхідні для державної реєстрації права власності на майно, лише у разі невиконання зобов'язань за Договором позики № 06/03/2009 від 11.03.2009 року між сторонами: компаніями "D.O.O.Holly Commerce" та "GRISWOLD LTD". Беззаперечним фактом є те, що зобов'язання за Договором позики - не виконані. А також звертаємо увагу суду, що відповідачка дії необхідні для державної реєстрації права власності на майно до даного часу і не вчиняла, тобто діяла в межах виданої їй довіреності, яка була на момент укладання договору іпотеки чинною. Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 248 ЦК України: «представництво за довіреністю припиняється у разі скасування довіреності особою, яка її видала». На момент укладання договору іпотеки, позивач вказану довіреність не скасував, що дало законне право ОСОБА_2 укладати від його імені договір іпотеки. Таким чином, твердження позивача, що відповідачка порушила його право власності, враховуючи той факт, що він сам видав їй довіреність на право користування та розпорядження майном та уповноважив її укладати договори цивільно-правового характеру стосовно спірного майна, є таким, що не відповідає дійсності. Позивач з власної волі видав довіреність на ОСОБА_2, поряд з довіреністю видав їй довідку - характеристику, яку отримав в БТІ 16 березня 2009 року (яка є дійсною протягом 3-х місяців), а також надав їй оригінал документу, що посвідчує право власності позивача на нерухоме майно - і його твердження, що укладання договору іпотеки від його імені суперечить його волевиявленню, або моральним засадам суспільства, або що правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним - не відповідає дійсності, тобто підстави для визнання правочину недійсним, згідно п. 1 ст. 215 ЦК України, відсутні. Просили врахувати і те, що вказані позивачем обставини відсутність в спірному договорі строку дії договору, місцезнаходження компанії «ОСОБА_4 ЛТД» - не є підставами для визнання договору недійсним. Всі повноваження та інші необхідні для укладення спірного договору дані були встановлені та перевірені нотаріусом при посвідченні спірного договору, а зазначення строку дії договору в самому договорі не є його істотною умовою.

Представник третьої особи приватного нотаріуса ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги є безпідставні. Пояснив, що обґрунтування позивача щодо визнання недійсним спірного договору іпотеки не відповідають дійсності. Спірний договір від імені позивача було укладено ОСОБА_2, що діяла на підставі довіреності від 13.03.2009 року, посвідченої нотаріусом ОСОБА_8, номер запису в реєстрі 123, вказана довіреність підписана особисто позивачем, факт видачі довіреності ним не оспорюється. Згідно тексту довіреності вона видана на користування та розпорядження приміщенням, що було передане в іпотеку. Серед наданих ОСОБА_2, згідно цієї довіреності, повноважень зокрема є право підпису на цивільно-правових угодах без обмеження кола таких угод. Посилання позивача на наявні в довіреності обмеження не можуть бути взяті до уваги, оскільки вказані обмеження стосуються виключно вчинення дій, необхідних для державної реєстрації права власності на нерухоме майно що передане в іпотеку, що при укладенні іпотечного договору не відбувається. Посилання позивача на те, що вказана довіреність видана для забезпечення виконання зобов'язань між юридичними особами спростовується тим, що вказана довіреність видана фізичною особою іншій фізичній особі. Таким чином ОСОБА_2 мала повноваження на укладення договору. Щодо строку дії договору зазначив, що договір іпотеки є за своєю суттю похідним договором від договору позики на забезпечення якого він укладений. П. 4.11. договору визначено, що він діє до повного виконання обов'язків за договором позики, що відповідає вимогам ч. 5 ст.3 Закону України «Про іпотеку», яким встановлено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Крім того п. 2 ч. 1 ст.18 Закону України «Про іпотеку», згідно якого в договорі іпотеки має бути зазначено зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов'язання. Вказана норма закону дотримана в повному обсязі - вказана інформація міститься п. 1.1, 1.2, Статті 1 та в Статті 2 іпотечного договору. Таким чином договір іпотеки містить посилання на строк його дії та угоду на забезпечення якої його укладено. Щодо зазначення адреси сторони договору - ОСОБА_3 «ОСОБА_4 ЛТД» зазначив, що місцезнаходження офісу сторони договору - ОСОБА_3 «ОСОБА_4 ЛТД» зазначена в довіреності на особу, що підписала спірний договір від імені ОСОБА_3 «ОСОБА_4 ЛТД». Вказана довіреність є невід'ємною частиною Договору. Крім того, в установчих документах ОСОБА_3 «ОСОБА_4 ЛТД», які надаються нотаріусу для укладення договору, адреса вказаної компанії не зазначається, оскільки зазначення адреси не вимагається законодавством Кіпру. Щодо посвідчення договору без надання нотаріусу оригінала правовстановлюючого документу на нерухомість, що передається в іпотеку пояснив, що вказане твердження є безпідставним та надуманим, оскільки є вигідним позивачу, не підтверджене жодним доказом. Спірний договір було посвідчено з дотриманням всіх вимог законодавства і, безперечно, за умови подання оригіналу правовстановлюючого документу.

Відповідач ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 "D.O.O.Holly Commerce" в судове засідання не з"яилися, про день та час розгляду справи сповіщалися належним чином за вказаними в позові адресами.

Вислухавши пояснення представників позивача, представника відповідача "ОСОБА_4 ЛТД", представника третьої особи приватного нотаріуса ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в суді та підлягають задоволенню.

В суді встановлено, що 11.03.2009 року між компанією "D.O.O.Holly Commerce", в особі директора ОСОБА_2 (відповідачка), та компанією "GRISWOLD LTD", в особі директора ОСОБА_1 (позивач), було укладено договір позики №06/03/2009, відповідно до якого компанія "D.O.O.Holly Commerce" мала перерахувати за договором позики компанії "GRISWOLD LTD" 300 000 Євро до 31.05.2009 року. Згідно з п. 6.1 договору позики компанія "D.O.O.Holly Commerce" Фінансист, надає компанії "GRISWOLD LTD" Зайомщику, пільговий період 12 календарних місяців на виплату процентів і початок повернення суми позики і згідно п. 6.2 договору позики протягом пільгового періоду проценти на позику нараховуються, але не сплачуються позичальником. З пояснень сторони позивача, який є зайомщиком по даному договору, слідує, що він отримав перший транш у розмірі 150 000 євро 24.03.2009 року, другу частину він не отримав. Листом за підписом відповідачки ОСОБА_2 від 24.06.2009 року (відповідь на лист за підписом ОСОБА_1 від 16.09.2009 року) повідомлено останнього про те, що платіж сумою 150 000 євро надійде йому не пізніше 30.06.2009 року. Даних про те, що вказані в договорі кошти надійшли суду не надано. Згідно п. 5.1.2. вказаного договору позики позичальник передає у заставу майно належне йому (директору компанії зайомщика) на праві власності приміщення під офіс 161 кв.м. по вул. Р.Окіпноі, 4-6, строком на 5 років (Генеральна довіреність). Умовою повернення заставного майна є акт про повний розрахунок, підписаний сторонами, що підтверджується документом банку позичальника про зарахування грошових коштів на рахунок позикодавця. Розділ 7 вказаного договору передбачає, що в забезпечення виконання позичальником зобов'язань за даним договором буде укладено договір застави (іпотеки). В якості застави, позичальник передасть позикодавцю приміщення №23, що розташоване по вулиці Раїси Окіпної, 4-Б у м. Києві. Встановлено та підтверджено документально, що вказане приміщення належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності, вданого 24.12.2008 року на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 22.12.008 року. По справі встановлено, що договір застави не укладався. Однак, 13.03.2009 року ОСОБА_1 (директор компанії зайомщика) видав на ім"я ОСОБА_9 (директор компанії займодавця фінансисту) довіреність, якою надав останній право користуватися та розпоряджатися належним йому на праві власності приміщенням №23 офіс по вулиці Раїси Окіпної, 4-Б у м. Києві. В даній довіреності вказано які саме надаються права для цього. Довіреність містить відкладальну умову, а саме: право користуватися та розпоряджатися вказаним офісом "лише в разі невиконання зобов"язань за договором позики №06/03/2009 від 11.03.2009 року, укладеного від сторонами: компанія "D.O.O.Holly Commerce" та "GRISWOLD LTD".

Встановлено, що 17.03.2009 року між компанією "ОСОБА_4 ЛТД", в особі повноважного представника ОСОБА_6, та ОСОБА_1, від імені якого на підставі довіреності від 13.03.2009 року діє ОСОБА_2, як майновий поручитель за зобов"язаннями компанії "D.O.O.Holly Commerce", було укладено договір іпотеки в забезпечення договору позики, укладеного 17.03.2009 року між компаніями "ОСОБА_4 ЛТД" (кредитором) та "D.O.O.Holly Commerce" (позичальником), сума позики становила 4 000 000 євро. За вказаним договором іпотеки іпотекодавець ОСОБА_1 передає іпотекодержателю компанії "ОСОБА_4 ЛТД" нерухоме майно нежиле приміщення №23 офіс, загальною площею 161,40 кв.м., що розташоване за адресою: місто Київ, вулиця Р.Окіпної, будинок 4-Б. З наданих документів та пояснень сторін встановлено, що позивач ОСОБА_1 (як фізична особа, чи як директор або представник будь-якої юридичної особи) не мав ніякого відношення та не був учасником договору позики від 17.03.2009 року, укладеного між компаніями "ОСОБА_4 ЛТД" та "D.O.O.Holly Commerce".

Суд не може погодитися з запереченнями представників відповідача "ОСОБА_4 ЛТД" та третьої особи приватного нотаріуса ОСОБА_5 стосовно того, що довіреність від 13.03.2009 року на ім"я ОСОБА_2 від ОСОБА_1 містить відкладальну умову - "лише в разі невиконання зобов"язань за договором позики №06/03/2009 від 11.03.2009 року, укладеного від сторонами: компанія "D.O.O.Holly Commerce" та "GRISWOLD LTD", яка стосується лише щодо права: «а також вчиняти дії необхідні для державної реєстрації права власності на майно". Вказане право (вчиняти дії необхідні для державної реєстрації права власності на майно)є не окремо виділено, а зазначено одним реченням разом з усіма іншими вказаними в довіреності правами; слова "а також" свідчать про продовження переліку прав, а не виділ окремо вказаного права. Дане, а також умови договору позики від 11.03.2009 року свідчать про те, що ОСОБА_9 станом на 17.03.2009 року не набула права користуватися та розпоряджатися майном нежилим приміщенням №23 офіс, по вулиці Р.Окіпної, будинок №4-Б в місті Києві.

Статтею 212 ЦК України передбачено, що особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Відповідно до ч. 1 ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. По даній справі встановлено, що ОСОБА_1 взагалі не знав про спірний договір, по якому він виступив майновим поручителем за забов"язаннями компанії, до якої він не має ніякого відношення.

Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Крім того, що спірний договір було укладено представником позивача ОСОБА_2, по довіреності, яка на день укладення спірного договору іпотеки не давала такого права, суд враховує і наступне.

Встановлено, що по спірному договору ОСОБА_2 була одночасно представником майнового поручителя ОСОБА_1 (за довіреністю від 13.03.2009 року) Іпотекодавцем, та директором компанії "D.O.O.Holly Commerce", яка є позичальником у компанії "ОСОБА_4 ЛТД", яка є одночасно і Позикодавець та Іпотекодержатель. Відповідно до ст.11 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення боржником основного зобов"язання майновий поручитель відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя нерухомим майном, що є предметом іпотеки. Доказів того, що ОСОБА_1, майно якого було передано в іпотеку, та який зазначений як майновий поручитель, знав про такий договір іпотеки, чи був ознайомлений з договором позики, який забезпечувався договором іпотеки, з сумами позики, порядком повернення суду не було надано.

Крім зазначеного вище, враховується і те, що довіреність від 13.03.2009 року, на підставі якої діяла ОСОБА_2, укладаючи спірний договір іпотеки, містить право останньої "розписуватися від імені ОСОБА_1, в тому числі на договорах цивільно-правового характеру, що укладатимуться". Саме на це право посилаються сторона відповідача та третьої особи в своїх запереченнях. Однак, суд не може погодитися з тим, що вказане в довіреності право може відноситися до укладання договору іпотеки, який має певні особливості, має прямий безпосередній зв"язок з договором позики, при тому, що ОСОБА_1 нічого про ці договори не знав.

З наданих документів та пояснень сторони позивача слідує, що видана позивачем відповідачці довіреність від 13.03.2009 року прямо пов"язана з договором займу від 11.03.2009 року, укладеного між компаніями в особі директорів, якими є ці ж особи, що і в довіреності. Тобто, відповідачка ОСОБА_2, знаючи 11.03.2009 року про те, що спірне майно, яке належить на праві власності позивачу ОСОБА_1, має бути оформлено як застава по договору позики від 11.03.2009 року, є предметом забезпечення виконання грошових зобов"язань по вказаному договору, а саме щодо повернення її ж компанії позики, і при цьому через 3 дні це саме майно передає в заставу іншій компанії, вже в забезпечення свого зобов"язання по поверненню позики. Враховується те, що нотаріус при посвідченні спірного договору іпотеки не здійснив перевірку всіх документів, не з"ясував питання стосовно відкладальної умови в довіреності, на підставі якої діяла ОСОБА_2

Всі вищевикладені обставини та факти дають суду підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 212, 216, 241 ЦК України, Закону України "Про іпотеку", ст. ст. 60, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України,

В и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати недійсним Договір іпотеки від 17.03.2009 року, укладений між ОСОБА_3 "ОСОБА_4 ЛТД", як Іпотекодержателем, яка зареєстрована за законодавством республіки Кіпр, і від імені якої діяла повноважний представник ОСОБА_6, і ОСОБА_1, як Іпотекодавцем, від імені якого діяла ОСОБА_2 на підставі довіреності від 13.03.2009 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7, за реєстровим номером №123, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстровано в реєстрі за №258.

Скасувати заборону відчуження нежилого приміщення №23 офісу, загальною площею 161, 40 кв.м., розташованого в будинку №4-Б, по вулиці Раїси Окіпної, в місті Києві, накладену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 17.03.2009 року до припинення дії іпотечного договору (зареєстровано в реєстрі за №259).

Стягнути з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 "ОСОБА_4 ЛТД" солідарно судові витрати 1820 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: