АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-1197/10*
Головуючий у 1-й інстанції Логвінова О.В.
Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Прядкіної О.В.

Суддів : Макарчука М.А., Дряниці Ю.В.

При секретарі : Лимар О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою начальника Управління Пенсійного фонду України Київського району в м.Полтаві

на постанову судді Київського районного суду м.Полтави

від «30» грудня 2009 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України Київського району в м.Полтаві про нарахування недоплаченої допомоги дитини війни.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Апеляційного суду, -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою судді Київського районного суду м.Полтави від 30 грудня 2009 року адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України Київського району в м.Полтаві про нарахування недоплаченої допомоги дитини війни задоволено частково.

Визнано бездіяльність Управління Пенсійного фонду України Київського району в м.Полтаві протиправною в частині ненарахування підвищення до пенсії ОСОБА_2, передбаченого ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 01 січня 2009 року по 30 вересня 2009 року.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України Київського району в м.Полтаві здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», та провести відповідні виплати з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 01 січня 2009 року по 30 вересня 2009 року з урахуванням проведених виплат.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору у розмірі 01 грн. 70 коп.

З постановою судді не погодився начальник Управління Пенсійного фонду України Київського району в м.Полтаві, надавши апеляційну скаргу, в якій прохає її скасувати з підстав порушення норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що остання задоволенню не підлягає.

Відповідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України Київського району в м.Полтаві (надалі УПФУ Київського району в м.Полтаві) про визнання бездіяльності відповідача, в частині невиконання норм статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», за період з 01 січня 2006 року по 30 вересня 2009 року та стягнення з відповідача на його користь невиплаченого щомісячного підвищення до пенсії за вказаний вище період.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_2 посилалася на норми статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року в редакції до 01 січня 2008 року, відповідно до яких з 01 січня 2006 року особам з статусом «дитина війни» пенсії підвищуються щомісячно у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, що визначається частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

При цьому, розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність встановлювався Законом України «Про Державний бюджет України» на 2006, 2007, 2008, 2009 роки, але відповідач вказаного підвищення не застосовував й не виплачував.

Встановивши доводи по справі, застосувавши судову практику Європейського Суду з прав людини, рішення Конституційного Суду України у справах № 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року та № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, норми Конституції України, норми Законів України «Про соціальний захист дітей війни» та «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у їх взаємоповязаності щодо механізму правового регулювання спірних правовідносин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2.

Доводи апеляційної скарги не містять нових доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції щодо верховенства й пріоритету норм конституційного та міжнародного законодавства про непорушність прав і свобод людини і громадянина, в тому числі в галузі соціального захисту осіб з статусом «дитина війни».

У звязку з цим, колегія суддів приходить до висновку про те, що судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального права, а тому скасуванню або зміні не підлягає.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу начальника Управління Пенсійного фонду України Київського району в м.Полтаві - відхилити.

Постанову судді Київського районного суду м.Полтави від 30 грудня 2009 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий :

Судді: Підписи Згідно