23.09.10 ,
Апеляційний суд Херсонської області
Справа №22ц-4880, 2010р. Головуючий в 1-й інстанції
Категорія: 27 Доповідач Цуканова І.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року вересня місяця 23 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Цуканової І.В.

Суддів: Полікарпової О.М., Приходько Л.А.

при секретарі Кримцевій І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 5 травня 2010 року за позовом публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» про визнання кредитного договору та договору поруки недійсними,

в с т а н о в и л а:

У березні 2010 року ПАТ «Ерсте Банк» (далі Банк) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором в сумі 323 624,97грн. При цьому покликалося на те, що 21.03.2008 року ОСОБА_3 отримала за кредитним договором кредит у розмірі 40 000 доларів США строком до 20.05.2015 року. Поручителями за виконання ОСОБА_3 зобовязань виступив ОСОБА_2 на підставі договору поруки від 21.03.2008 року.

Оскільки відповідачі обовязки по погашенню кредиту, сплаті відсотків не виконують, Банк просив стягнути з них достроково солідарно суму заборгованості, розмір якої уточнив у судовому засіданні 323 624,97грн.

ОСОБА_2 подав зустрічний позов до ОСОБА_3 та ПАТ «Ерсте Банк» про визнання кредитного договору та договору поруки недійсними, покликаючись на укладення кредитного договору всупереч вимогам закону в іноземній валюті. Крім того ОСОБА_2 послався на умисне порушення Банком його права, як споживача послуг, на отримання повної і достовірної інформації про загальну вартість кредиту.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 05.05.2010 року первісний позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 323 624грн. 97коп. також стягнуто судові витрати 120грн.на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 1 700грн. судового збору.

В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, справу направити на новий розгляд, покликаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права.

В письмових запереченнях Банк доводи апеляційної скарги не визнав, просив рішення суду залишити без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що 21.03.2008 року між АТ ПАТ «Ерсте Банк» (нині ПАТ «Ерсте Банк») /а.с.27,29/ та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №014/3728/5/11998, відповідно до умов якого банком їй було надано кредит у розмірі 40 000,00 доларів США з кінцевим строком погашення до 20 березня 2015 року із сплатою 12,0% річних за користування кредитними коштами /а.с.11-15/.

Умовами пункту 1.3 вищевказаного кредитного договору передбачається щомісячне повернення кредиту в розмірі 1/84 від суми кредиту, що складає 476,19 доларів США, та щомісячна сплата відсотків з користування кредитними коштами відповідно до графіку платежів.

Також 21.03.2008 року між ОСОБА_3 та АСТ «Вексель» для виконання вищевказаного кредитного договору було укладені договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №202-60/08-ХРС та договір добровільного страхування від нещасних випадків позичальників за №101-256/08-ХРС, якими були застраховані автомобіль ОСОБА_1 СХ7, 2008 року та життя й здоровя ОСОБА_3 відповідно /а.с.18-19/.

З метою забезпечення належного виконання ОСОБА_3 умов кредитного договору між ПАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №014/3728/5/11998/2 від 21.03.2008 року, відповідно до якого ОСОБА_2 виступив поручителем ОСОБА_3 і взяв на себе зобовязання перед банком відповідати по зобовязанням, що виникають з умов вищевказаного кредитного договору в повному обсязі цих зобовязань /а.с.16-17/.

Судом встановлено, що відповідачі вищезазначені зобовязання перед ПАТ «Ерсте Банк» протягом грудня 2008 року, січня-грудня 2009 року, січня-лютого 2010 року не виконують, погашення заборгованості не здійснюють, чим порушують п.1.3, п.5.1, п. 5.2 кредитного договору, відповідно до яких ОСОБА_3 повинна щомісячно до 15-го числа кожного місяця здійснювати часткове погашення кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами.

22.04.2009 року за вих.№29.2.0/119 ОСОБА_3 було направлено повідомлення про необхідність поновлення дії договорів страхування заставного майна та власного життя /а.с.21/. 23.12.2009 року за вих.№29.2.0/514 - повідомлення-вимогу про порушення основного зобовязання, в якій Банк попередив ОСОБА_4 про необхідність сплати простроченої заборгованості та дострокового погашення усієї суми кредиту /а.с.22/.

З матеріалів справи та пояснень представника Банку вбачається, що у звязку з неналежним виконанням зобовязань відповідачів перед Банком, заборгованість за кредитним договором №014/3728/5/11998 від 21.03.2008 року станом на 01.03.2010 року складає 40 503,75доларів США (що станом на 01.03.2010 року еквівалентно 323 624,97грн. згідно офіційного курсу НБУ 1 долар США дорівнює 7,99грн.), що включає: заборгованість по кредиту у розмірі 36 190,31 доларів США (еквівалентно 289 160,58грн.); заборгованість по відсотках, що нараховані за серпень-грудень 2009 року, січень-лютий 2010 року у розмірі 2 295,74 доларів США (еквівалентно 18 342,96грн.); пеню за несвоєчасну сплату кредиту, що нарахована за період з 17.03.2009 року по 11.03.2010 року, у розмірі 1 570,42 доларів США (еквівалентно 12 547,62грн.); пеню за несвоєчасну сплату відсотків, що нарахована за період з 17.03.2009 року по 11.03.2010 року у розмірі 447,29 доларів США (еквівалентно 3 573,81грн.) - /а.с.9/.

Задовольняючи первісний позов, суд виходив з передбаченого ст.526 ЦК України обовязку відповідачів виконувати умови кредитного договору та договору поруки.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд виходив з того, що право Банку видавати кредит в іноземній валюті

підтверджується банківською ліцензією №224, виданою Національним банком України та зареєстрованою 25.01.2006 року за №303 на право здійснювати банківські операції, зазначені ч.1 та п.п.5-11 ч.2 ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність /а.с.87/,

ґрунтується на положеннях ст.ст.47,49 вищевказаного Закону та Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»,

відповідає висновку науково-правової експертизи, наданої Інститутом держави і права і м. В.М.Корецького щодо правових підстав надання кредитів в іноземній валюті /а.с.88-91/.

Суд не прийняв до уваги посилання ОСОБА_2 на порушення Банком при укладенні кредитного договору ст.11 Закону України «Про захист прав споживача», а саме: ненадання повної та достовірної інформації про загальну вартість кредиту, умови кредитування, несправедливий характер договору, оскільки ці доводи спростовуються зібраними по справі доказами та тривалими діями боржника по погашенню кредиту (до грудня 2009 року).

Такі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, підтверджуються дослідженими судом доказами, яким дана відповідна юридична оцінка, ґрунтуються на вимогах закону.

Рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про незаконність укладення кредитного договору в іноземній валюті, оскільки ці доводи висловлювалися ОСОБА_2 в ході судового розгляду і суд їм не дав належну юридичну оцінку.

Безпідставними є також посилання апелянта на удаваність кредитного договору, оскільки позов про визнання договору недійсним, як удаваного, ніким не заявлявся.

Керуючись ст.ст.303,308,315, п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 5 травня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді