Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа 2-1296/10
04 листопада 2010 року Новосанжарський районний суд Полтавської області
в складі: головуючого - судді Киричка С.А.
при секретарі - Коркішко А.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Нові Санжари справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та поділ спільного майна подружжя,- ветанФвив:
Позивачка ОСОБА_1 у грудні 2009 року звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 . Просила визнати житловий будинок з господарськими будівлями спільної власністю подружжя та поділити зазначене майно, визнавши за позивачкою право власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та за відповідачем право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями.
У квітні 2010 року позивачка доповнила позовні вимоги та просила визнати право власності та поділити також самочинно збудовані господарські споруди.
У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав частково та просив поділити зазначене майно, визнавши за позивачкою та за ним право власності на спільне майно в рівних частках.
Заслухавши позивачку та її представника, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову.
Судом встановлено, що 04 вересня 1999 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб у Лелюхівській сільській раді Новосанжарського району Полтавської області.
Згідно свідоцтв про народження (а.с.13,14) батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Відповідно до довідки Лелюхівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області (а.с.16) діти проживають разом з матір`ю ОСОБА_1 .
З березня 2008 року сторони припинили шлюбні відносини, а 26 квітня 2009 року згідно рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області шлюб між ними розірвано.
Згідно рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 07 травня 2009 року (а.с.25,26) з відповідача стягуються аліменти на користь позивачки в розмірі % частини заробітку (доходу) на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття.
10 квітня 2001 року за спільні кошти позивачка та відповідач придбали житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 .
Згідно технічного паспорту на житловий будинок встановлено наявність самочинно збудованих; добудови літ. «а1», літніх кухонь літ. «Г» та літ «г», навісу металевого «б», лазні літ. «Д», які відповідно до висновку, затвердженого начальником відділу регіонального розвитку, будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства Новосанжарської РДА (а.с.67-77) та рішення №55 виконавчого комітету Лелюхіської сільської ради Новосанжарського району (а.с.98) рекомендовано узаконити.
Стаття 60 Сімейного кодексу України передбачає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Згідно ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що сума аліментів, яка стягується з відповідача є меншою ніж мінімальний розмір аліментів, встановлений ч.2 ст.182 СК України, а саме 30 % прожитковогомінімуму для дитини відповідного віку. Діти потребують матеріального утримання, додаткових витрат на лікування, спеціальне харчування.
Згідно довідки Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім.О.Ф.Мальцева (а.с.29) відповідач є інвалідом другої групи.
Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 14 вересня 2010 року з участю депутатів Лелюхівської сільської ради відповідач ОСОБА_2 з березня 2008 року проживає внаслідок хвороби в господарстві своєї матері. Позивачка отримує допомогу на дітей в сумі 765 грн. 93 коп. та аліменти в розмірі 354 грн. 50 коп.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 N З „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-ХІУ "Про виконавче провадження" не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.
При прийнятті рішення судом враховується, що відповідач сплачує аліменти у максимальному розмірі, передбаченому законодавством, є інвалідом другої групи, позбавлений можливості працевлаштування, не чинить позивачці перешкод у користуванні житловим будинком та господарськими будівлями.
Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачкою не наведено доказів щодо необхідності збільшення її частки в нерухомому майні саме до 2/3 частин та яким чином це збільшення може вплинути на можливість забезпечення інтересів малолітніх дітей та їх матеріального утримання, якими мотивами вона керувалася, визначаючи саме таку пропорцію.
Керуючись ст. ст. 10, 58, 60, 63, 72, 86,174,209,212,214,215 ЦПК України,-
Позовні вимоги задовольнити частково.
Визнати житловий будинок з господарськими будівлями, в тому числі самочинно побудованими, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та складається з :
житлового будинку літ «А1» з добудовами літ. «а» та літ. «а1»;
-лазні літ «Д»; огорожі №2; колодязя питного №1;
-літньої кухні літ. «Г» та літ «г»;
-вбиральні літ. «Е»;
-навісу металевого «б»
об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Поділити житловий будинок з господарськими будівлями, в тому числі самочинно побудованими, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та складається з :
-житлового будинку літ «А1» з добудовами літ. «а» та літ. «а1»;
-лазні літ «Д»; огорожі №2;
-колодязя питного №1;
-літньої кухні літ. «Г» та літ «г»;
-вбиральні літ. «Е»;
-навісу металевого «б»
визнавши за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності за кожним на 'А частину вищезазначеного майна.
В решті позовних вимог відмовити. .
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні під час оголошення рішення в той же строк з дня отримання його копії.
Суддя (підпис)
Відповідає оригіналу
Суддя Новосанжарського
районного судуС.А. Киричок