Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2010 р. Справа2-244/2010

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді ДЗЕРИНА М.М.

при секретарі ГУЛКОВСЬКІЙ Т.Т.

за участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Ямпіль Вінницької області

цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування спричинених матеріальних та моральних збитків та страждань, внаслідок невиконання зобовязань за договором оренди та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору оренди недійсним, повернення коштів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 Вказала, що 01 січня 2009 року між нею та ОСОБА_3 було письмово укладено договір оренди, за яким вона передала, а ОСОБА_3 прийняла в оренду нежиле приміщення розміром у 40 кв.м., для проведення торгівельної діяльності у магазині «Зодіак». На підставі договору оренди ОСОБА_3 брала на себе зобовязання щомісячно сплачувати їй орендну плату за використання приміщення у сумі 8 грн. за 1 кв.м., що передбачено п.3.1. Договору оренди. За вказаним договором оренди (п.3.2.) ОСОБА_3 за несвоєчасне внесення орендної плати брала на себе зобовязання сплачувати їй пеню у розмірі 1 процента від орендної плати за кожен день прострочення. На протязі 14 місяців та 11 днів роботи і оренди належного їй приміщення магазину «Зодіак» ОСОБА_3 жодного разу не провела оплати за користування приміщенням, так за п.3.1. заборгованість складає 4544 грн., за пунктом 3.2. заборгованість складає суму 8870 грн., а всього 13414 грн. Окрім того, ОСОБА_3 користуючись приміщенням і електроприборами, холодильниками і т.д. заборгувала перед Ямпільськими ЕМ 1184 грн. Крім того, вона сплатила 150 грн. за повторне підключення електроенергії. Тому матеріальна шкода складає 14748 грн. Окрім того їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює у 1699 гривень, так як ОСОБА_3 принижувала її та обзивала нецензурним и словами. Тому вона змушена звернутися до суду із даним позовом і просити суд винести рішення, яким визнати правочин укладений між нею та ОСОБА_3 01 січня 2009 року у формі договору оренди законним та чинним, який не суперечить діючому законодавству України, відшкодувати завдану матеріальну шкоду внаслідок невиконання договору оренди на суму 14748 грн., а також моральну шкоду у сумі 1699 грн., стягнути із ОСОБА_3 понесені матеріальні витрати на забезпечення процесу на суму 300 гривень, та 500 гривень понесених на адвокатські послуги.

Представник позивачки, та у свою чергу відповідачки - ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги ОСОБА_2 підтримав у повному обємі, просить суд їх задоволити. Заявлені позовні вимоги ОСОБА_3 не визнав, і суду пояснив, що зустрічна позовна заява є такою, що не відповідає обставинам справи, яка штучно створена з метою уникнення відповідальності. Просить суд у позові ОСОБА_3 відмовити, а задоволити позовні вимоги ОСОБА_2

Відповідачка, вона ж позивачка, ОСОБА_3 заявлені позовні вимоги ОСОБА_2 не визнала і суду пояснила, що ОСОБА_2 взагалі не мала права укладати договір, так як вона не є підприємцем. Крім того, даний договір ніде не зареєстрований, у договорі не вказано місцезнаходження магазину. Також не робився акт прийому-передачі. Звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 Вказала, що 01 січня 2009 року між нею та ОСОБА_2 було укладено договір оренди відповідно до якого ОСОБА_2 мала передати приміщення магазину відповідно до акту прийому-передачі для використання даного приміщення у торгівельних цілях, а вона зобовязувалася оплачувати щомісячну орендну плату. На момент укладення договору, вона вважала, що приміщення, яке вона брала в оренду відповідно до договору належить ОСОБА_2 ОСОБА_1, нещодавно їй стало відомо, що приміщення не належить ОСОБА_2, і відповідно вона не є власником даного приміщення, і вона фактично обманула, що являється власником даного приміщення. А відповідно ст..230 ЦК України даний правочин є таким, що вчинений під впливом обману, і тому ОСОБА_2 даний договір ніде не зареєструвала, у вказаному договорі не вказано місце знаходження приміщення магазину, не вказано форму розрахунку за орендну плату, усно було домовлено, що ОСОБА_2 буде особисто отримувати гроші. Зазначає, що відповідно ст..230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман мав місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобовязана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у звязку з вчинення цього правочину. Вказує, що відповідно до п.2.1 даного договору оренди Орендодавач зобовязаний передати приміщення Орендару не пізніше 10 днів з моменту укладання даного договору, передача в оренду приміщення проводиться по прийомо-передаточному акту, який додається до договору. Однак ніякого акту прийому-передачі ОСОБА_2 не складала (тобто умов договору ОСОБА_2 не дотримувалась з самого початку дії договору). Зазначає, що відповідно до договору вона виконувала всі умови договору, платила орендну плату щомісячно по 8 грн. за 1 кв.м. з урахуванням коефіцієнту інфляції, бо якби вона не платила орендну плату, то відповідно до п.2.2.2 вказаного договору Орендодавач мала право розірвати договір, але вона цього не зробила, а навпаки продовжила даю договору до 6 березня 2010 року. Сума внесених нею коштів становить 9650 грн. Просить визнати недійсним правочин договір оренди від 01.01.2009 року укладений між ОСОБА_2 з одного боку, та нею ОСОБА_3, з іншого боку, стягнути із ОСОБА_2 у порядку двохсторонньої реституції 9650 грн. внесеної орендної плати по недійсному договору.

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 заявлені позовні вимоги своєї довірительки підтримав у повному обємі, просить суд їх задоволити. Заявлені позовні вимоги ОСОБА_2 не визнає, просить суд в їх задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши надані матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_2 задоволити частково, у задоволенні заявлених позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Із показів свідка ОСОБА_5 даних нею у судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_3 гроші за орендну плату не платила, за використану електроенергію також не платила, у звязку із чим виникла заборгованість у сумі 1184 гривні. ОСОБА_3 орендувала приміщення з 01 січня 2009 року по 06 березня 2010 року. Це все вона знає зі слів своєї матері ОСОБА_2

Із показів свідка ОСОБА_6 даних нею у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 орендну плату не платила, просила відстрочити розрахунки, бо «вона ще не розкрутилася». Магазин взяла в оренду у кінці 2008 року, і займалася до 06 березня 2010 року. Мала платити по 8 гривень за 1 квадратний метр. Крім того, заборгувала за електроенергію 1400 гривень. Угоду підписували ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Із показів свідка ОСОБА_7 даних нею у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 орендну плату не плати. Просила неодноразово її особисто, щоб вона вплинула на ОСОБА_2 щоб відстрочили орендну виплату орендної плати. Знає, що ОСОБА_3 мала платити по 500 гривень у місяць орендної плати.

Із показів свідка ОСОБА_8 даних ним у судовому засіданні встановлено, що магазин дійсно був, працював без вихідних та обідньої перерви.

Із ксерокопії інвентаризаційної справи судом встановлено, що за ОСОБА_2 рахується житловий будинок, що розташований по вулиці Дністрянська,19 у місті Ямпіль Вінницької області.

Із ксерокопії рішення №169 від 25 червня 2005 року судом встановлено, що ОСОБА_2 надано дозвіл на переобладнання частини житлового будинку у торгове місце по вулиці Дністрянська,19 у місті Ямполі.

Із ксерокопії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН №146122 виданого 17 березня 2006 року на імя ОСОБА_2 судом встановлено, що остання є власником земельної ділянки площею 0,0669 га, яка передана для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

Із ксерокопії договору оренди судом встановлено, що між ОСОБА_2 з одного боку та ОСОБА_3 з другого боку було укладено01 січня 2009 року договір оренди нежилого приміщення розміром 40 кв.м.

Із ксерокопії свідоцтва про сплату єдиного податку судом встановлено, що ОСОБА_3 є субєктом підприємницької діяльності-фізична особа, і місцем здійснення діяльності є магазин «Зодіак», який розташований по вулиці Дністрянська,19 у місті Ямполі.

Відповідно ст..759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

А оскільки ОСОБА_2 було передано ОСОБА_3 в оренду нежиле приміщення, а ОСОБА_3 прийняла дане приміщення і користувалася ним протягом 14 місяців, ніяких претензій до орендодавця не висловлювала, тому суд приходить до висновку, що між ними було укладено договір оренди, і оскільки даний факт ніким не оспорюється, тому є всі підстави визнати його законним та чинним, і таким, що не суперечить діючому законодавству.

Відповідно ст..762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно ч.5 ст.762 ЦК України плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Враховуючи вище викладене, а також відповідно п.3.2 договору оренди ОСОБА_3 повинна була сплатити ОСОБА_2 орендні плату за 14 місяців у сумі 14748 гривень, з урахуванням пені, що і підлягає стягненню.

По-скільки ОСОБА_3 не виконувала договір оренди, та крім цього, поширювала неправдиві чутки, що ОСОБА_2 не чесна людина, суд приходить до висновку, що ці чутки заподіяли моральну шкоду ОСОБА_2, а тому вважає за необхідне часткового задоволити позовні вимоги моральної шкоди, а саме у сумі 1000 гривень.

Відповідно ст..88 ЦПК України, оскільки заявлені позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені, суд приходить до висновку, що із ОСОБА_3 необхідно стягнути понесені ОСОБА_2 судові витрати по оплаті судового збору у сумі 165 гривень, по оплаті витрат на ІТЗ розгляду справи у сумі 120 гривень, а також по оплаті послуг адвоката у сумі 500 гривень, а всього 785 гривень.

Суд не може взяти до уваги пояснення ОСОБА_3 та її представника про те, що вони сплачувати орендну плату на перед, оскільки їхні твердження не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. У договорі оренди від 01 січня 2009 року не відображено, те що ОСОБА_3 сплачувала кошти за оренду даного нежилого приміщення наперед. Ніяких розписок про сплату орендної плати за використання приміщення суду ОСОБА_3 не надала.

Крім того, суд не бере о уваги твердження відповідачки-позивачки ОСОБА_3 про те, що договір оренди є незаконним та оформлений із порушенням чинного законодавства України, оскільки своїми діями вона визнавала даний договір за дійсний, лише після звернення позивачки-відповідачки ОСОБА_2, вона почала оспорювати його законність. Даний факт суд розцінює як бажання відповідачки-позивачки ОСОБА_3 уникнути плати за користування майном нежилого приміщення.

За таких обставин, су приходить до висновку, про необхідність відмовити ОСОБА_3 у задоволені заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215, ЦПК України і на підставі ст.759-764, 793, 797, 546-548, 1167 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заявлені позовні вимоги ОСОБА_2 задоволити частково.

Визнати правочин укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладений 01 січня 2009 року у формі договору оренди законним та чинним, і таким, який не суперечить діючому законодавству України.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду внаслідок невиконання договору оренди у сумі 14748 (чотирнадцять тисяч сімсот сорок вісім) гривень.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 завдану моральну шкоду у сумі 1000 (однієї тисячі) гривень.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати у сумі 120 гривень по оплаті витрати на ІТЗ розгляду справи, у сумі 165 гривень по оплаті судового збору, у сумі 500 гривень по оплаті послуг адвоката, а всього 785 (сімсот вісімдесят пять) гривень.

У задоволенні заявлених позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору оренди недійсним, повернення коштів відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з наступного дня після його проголошення, шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення через Ямпільський районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий підпис ОСОБА_9