Справа № 2-о-11/2010
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2010 р. Дніпровский районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

при секретарях Кузьміна О.О., Біляр Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи Державний департамент у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб МВС України, Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві, про встановлення факту постійного проживання на території України,-

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в якій просить встановити факт його постійного, безперервного та на законних підставах проживання на території України в період з лютого 1991 року по теперішній час.

Вимоги мотивує тим, що народився у 1963 р. у с. Паракар, Ечміадзінського району Вірменії. У 1989 р. переїхав на проживання до рідного брата ОСОБА_2, який на той час проживав з дружиною ОСОБА_3 та сином ОСОБА_4 в АДРЕСА_1. В період з 1989 року по 1991 рік торгував квітами. У лютому 1991 року був прийнятий на роботу у радгосп «Жердовський» у Броварському районі, який займався закупівлею м»яса у населення з подальшою його переробкою на ковбасні вироби. З липня 1991 року він здійснював закупівлю м»яса в с. Торговиця, Кіровоградської області, в зв»язку з чим проживав там постійно. У грудні 1993 р. з роботи в радгоспі «Жердовський» звільнився та переїхав до села Торговиця, де займався торгівлею. На своє ім»я купив будинок, в якому у 1997 р. прописався та здійснив обмін паспорту старого зразка на паспорт громадянина України. З часом переїхав проживати у м. Бориспіль, де тимчасово був зареєстрований у своїх знайомих до часу поки придбав квартиру у м. Києві. З 24.05.2001 р. по даний час постійно зареєстрований за адресою АДРЕСА_2.

Згідно поданої заяви до паспортного відділу Дніпровського району про заміну паспорту через його пошкордження 09.06.2005 р. отримав новий, який 18.09.2009 р. у нього вилучили. Зі слів працівників паспортного відділу підставою для вилучення було порушення порядку видачі першого паспорта громадянина України.

В судовому засіданні заявник підтримав подану заяву, доповнив, що в Україну приїхав на початку 1989 р. на запрошення брата, який тут мешкав, з того часу проживає тут, у Вірменії живуть його мати, старший брат та родичі.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні заяву підтримала, пояснила, що рішення суду потрібне для оформлення ОСОБА_1 громадянства України, а в подальшому для отримання паспорту громадянина України. У заявника паспорт було вилучено після проведення працівниками прокуратури перевірки щодо дотримання вимог процедури набуття громадянства та правомірності видачі паспортів, оскільки у ОСОБА_1 не було прописки в паспорті відповідно вимог закону.

Заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, судом встановлене наступне.

Заявник просить встановити факт його постійного, безперервного та на законних підставах проживання на території України в період з лютого 1991 року по даний час.

В підтвердження заявлених вимог ОСОБА_1 суду надав копію трудової книжки із записом про те, що з 21.02.1991 року по 01.12.1993 р. він працював робітником підсобного цеху у радгоспі «Жердовський» Броварського району Київської області (а.с. 5).

З наданих суду копій форми № 1 та додатку № 1 до форми № 1 вбачається, що ОСОБА_1 15.10.1997 р. отримав паспорт у зв»язку із обміном та 09.06.2005 р. у зв»язку з його пошкодженням (а.с. 7, 8). В додатку № 1 міститься запис с. Торговиця та дописка «(16.07.1991)», відмітки про прописки відсутні. Суду надано також копії невідомо ким зроблених двох записів «по запросу 16 июля 91» та «16 июня 91» (а.с. 7 зв.).

Паспорт громадянина України у ОСОБА_1 був вилучений та 12.09.2009 р. знищений, як неправомірно виданий (а.с 8).

В судовому засіданні заявник та представник заінтересованої особи пояснили, що встановлення факту за заявленими вимогами необхідно для набуття громадянства України.

Підстави набуття громадянства України та коло осіб визначені Законом України «Про громадянство України». Зокрема, п. 1 ч. 1 ст. 3 вказаного закону передбачено, що громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Разом з тим, ст. 1 Закону України «Про громадянство України» визначено, що проживання на території України на законних підставах - це проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України.

Будь-яких доказів на підтвердження прописки ОСОБА_1 на території України за заявленими вимогами за період з лютого 1991 року та по 24.08.1991 р. суду не надано, про відсутність даного факту також свідчить вилучення у заявника правоохоронними органами паспорта громадянина України. Запис в трудовій книжці заявника про його період роботи з 21.02.1991 року по 01.12.1993 р. у радгоспі «Жердовський» не є належним доказом щодо підстав законності перебування ОСОБА_1 та його постійного проживання в зазначений період на території України.

Заявник також пояснив, що з кінця 1990 р. до кінця 1991 р. проживав в АДРЕСА_3 де знімав приватний будинок в якому зареєстрований не був, при цьому мешкав там не постійно (тиждень через два), так як періодично на два тижні виїзжав для реалізації м»яса, закупку якого робив в селі. В підтвердження пояснень ОСОБА_1 щодо його тимчасової по пів року реєстрації у 1991 - 1993 р.р. доказів суду не надано.

Отже, за вищевикладених обставин, з урахуванням вимог закону, заявником не доведено факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р. на законних підставах, оскільки на той час відмітки про постійну чи тимчасову прописку в паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 р. він не мав, в с. Торговиця мешкав тимчасово та не постійно, в даний населений пункт приїхав для закупівлі м»яса з метою подальшої його реалізації.

Таким чином, суд вважає, що заявлені вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, в зв»язку з чим заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 1, 3 Закону України «Про громадянство України», ст. ст. 234 ч.2 п.5; 235, 256, 257, 259 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересовані особи Державний департамент у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб МВС України, Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві, про встановлення факту постійного проживання на території України відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Виниченко Л.М.