Справа №2-811/09 21.04.2010 21.04.2010 21.04.2010
Провадження №22-ц-418/10
Справа №2-811/09 21.04.2010
Провадження №22-ц-832/10
Державний герб України
Справа № 22ц-832/10 Головуюча суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Категорія 24 Доповідач апеляційного суду - ОСОБА_2
Рішення

Іменем України

21 квітня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Галущенка О.І.,

суддів - Кутової Т.З., Шолох З.Л.,

при секретарі судового засідання - Фірсовій Т.В.,

за участю відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27 серпня 2009 року у справі за

позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по оплаті за комунальні послуги,

встановила:

В січні 2009 року товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» (далі - МГЗ) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення 3841,42 грн. заборгованості по оплаті за комунальні послуги.

У вересні 2009 року позивач уточнив розмір позовних вимог, просив стягнути 1387,99 грн. заборгованості за період з 17 листопада 2006 року по 1 вересня 2009 року за надані комунальні послуги щодо централізованого теплопостачання та подачу гарячої води до квартири АДРЕСА_1.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_3 посилався на облаштування в квартирі автономного електричного опалення з 18 жовтня 2006 року та пропуск позивачем строку позовної давності.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27 серпня 2009 року позов задоволено частково. Стягнуто на користь позивача з ОСОБА_3 1 387,99 грн. заборгованості. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Додатковим рішенням того ж суду від 25 лютого 2010 року відмовлено у задоволенні позовних вимог МГЗ до ОСОБА_4

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення місцевого суду, просив його скасувати.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно ст. 24 Закону України від 2 червня 2005 року «Про теплопостачання» споживач послуги несе відповідальність за недодержання вимог договору та нормативно правових актів, що діють в сфері постачання теплової енергії.

Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630) визначено, що споживачі послуг зобовязані регулярно вносити плату за спожиту теплову енергію у відповідності до діючих норм та тарифів, в тому числі за опалення - відповідно до опалювальної площі квартири, незалежно від факту та кількості проживаючих за встановленими тарифами.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_3 перебував у договірних відносинах з МГЗ на теплопостачання та постачання гарячої води до квартири АДРЕСА_2, загальна площа якої 71,9 кв.м.

Із копії особового рахунку, відкритого на ОСОБА_3, вбачається, що оплату за комунальні послуги він проводив нерегулярно та не в повному обсязі, тому заборгованість за спожиті послуги накопичувалася починаючи з листопада 2002 року (а.с. 5,27).

Споживач погоджувався із зазначеними в особовому рахунку розмірами щомісячних нарахувань за спожиті послуги та сумами здійснених ним проплат.

18 жовтня 2006 року в квартирі відповідача встановлено автономне електричне опалення. З цього часу припинено споживання послуги щодо опалення квартири.

Зазначені обставини не оспорюються позивачем та підтверджуються затвердженою робочою та технічною документацією щодо облаштування електричного автономного опалення в зазначеній квартирі, дозволами адміністрації, довідкою КЖЄП про відключення станом на 18 жовтня 2006 року, заявою споживача до МГЗ про відключення, отриману позивачем в листопаді 2006 року. (а.с. 15, 16, 31-43).

Однак, суд неповно зясував усі обставини спору, що мають значення для вирішення справи, а тому невірно визначив розмір заборгованості.

Після облаштування автономного опалення в квартирі, відповідач продовжував отримувати від позивача послугу щодо гарячого водопостачання й сплачував за цю послугу у відповідності до показань встановленого лічильника, що не враховано судом.

Крім того, в порушення вимог ст. 214 ЦПК, суд першої інстанції не вирішив клопотання відповідача щодо застосування строку позовної давності, заявлене ним на підставі ст. 267 ЦК України.

Вирішуючи це питання та враховуючи вимоги ст. 267 ЦК України, колегія суддів не вбачає поважних причин для поновлення позивачу трирічного строку позовної давності, передбаченого ст. 257 ЦК, який обчислюється від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК).

Тому, виходячи з того, що МГЗ звернулося до суду з зазначеним позовом 14 січня 2009 року та з врахуванням трирічного строку позовної давності, заборгованість підлягала стягненню за період з 14 січня 2006 року по 14 січня 2009 року. Однак, в межах цього періоду, а саме з 18 жовтня 2006 року припинено теплопостачання до квартири. В звязку з чим підлягає обрахуванню заборгованість за період з січня 2006 року по жовтень 2006 року включно, тобто за десять місяців.

Тому, з врахуванням викладеного розмір заборгованості згідно особового рахунку (а.с.27) становить 391,06 грн. із такого розрахунку: нараховано (за тепло та гарячу воду) 715,06 грн. 324 грн. (сплачених відповідачем за цей же період).

Рішення районного суду в частині вирішення позовних вимог МГЗ до ОСОБА_4 та додаткове рішення цього ж суду від 25 лютого 2010 року не оскаржується, тому не є предметом апеляційного розгляду.

Враховуючи викладене, рішення районного суду зміні на підставі п.1 ч.1 ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27 серпня 2009 року змінити в частині стягнення розміру заборгованості з ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» заборгованість по оплаті за комунальні послуги в сумі 391,06 грн. (триста девяносто одна гривня 06 коп.).

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий Судді: