Справа № 2-1848/10
"18" листопада 2010 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі
головуючої - судді Висоцької Г.А.
при секретарі - Будім І.С.
з участю позивача - ОСОБА_1
третьої особи - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,
14.09.2010 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила права на користування житловим приміщенням.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 28.10.2006 року йому належить житловий будинок № 20 по вул. Піонерській у м. Вознесенську. В даному будинку прописаний ОСОБА_3 колишній власник будинку, який з 2000 року у даному будинку не проживає, але та не бажає добровільно виписатись з будинку, тому позивач просить визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житлом.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свої вимоги викладені в позовній заяві, просить позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 в двічі судове засідання не з"явився, судом належним чином був повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим згідно ч.4 ст.169 ЦПК України слухати справу у відсутність відповідача та відповідно до ст. 224 ч.1 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних по справі доказів. Позивач проти такого вирішення справи не заперечує.
Третя особа ОСОБА_2 проти позову не заперечує.
Вислухавши пояснення позивача, третьої особи, свідка ОСОБА_4, дослідивши також письмові докази по справі, суд встановив наступне.
Позивач ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами від 28.10.2006 року ( а.с.4-6) та витягу з реєстрації права власності на нерухоме майно від 27.03.2009 року (а.с.7) є власником житлового будинку № 20 по вул. Піонерській у м. Вознесенську.
Відповідно до будинкової книги будинку № 20 по вул. Піонерський в м. Вознесенську, дослідженої в судовому засіданні співвласниця і відповідно продавець будинку ОСОБА_2 знялася з реєстрації 15.03.2007 року, тобто через п»ять місяців після продажу, а 21.04.2007 року зняла з реєстрації свого неповнолітнього сина ОСОБА_3
Відповідач ОСОБА_3, як співвласник будинку не займався оформленням цивільно-правової угоди, оскільки доручив продаж третій особі ОСОБА_2 ( а.с.4)
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" суд враховує, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст. 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач на зазначеній житловій площі не проживає близько 10 років, фактично з 2000 року , а саме - акт від 21.04.2010 року( а.с.11), цей факт також підтверджуються поясненнями третьої особи та свідка ОСОБА_4
Згідно із ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Частиною 4 ст. 156 ЖК України передбачено, що припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє членів сім'ї їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.
Право членів сім'ї (в тому числі колишніх членів сім'ї) власника на користування жилим приміщенням є похідним від права власника і з припиненням для власника права власності на це приміщення члени його сім'ї (колишні члени сім'ї - за відсутності між ними договірних відносин, зокрема найму, оренди тощо) припиняється право користування жилим приміщенням. У зв'язку із реалізацією відповідачем та третьою особою належного їм житлового будинку їх право власності припинилося відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України.
Будь-яких яких інших договірних правовідносин між позивачем та відповідачем, як попереднім власником, що давали б підстави для обмеження прав ОСОБА_1, як нового власника будинку, не існувало, як не існує і передбачених законом підстав для цього.
Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України - місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому( гуртожиток, готель, тощо), у повідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Згідно будинкової книги та інформації начальника СГІРФО Вознесенського ВМ УМВС України в Миколаївський області (а.с.10,16,18) відповідач зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1.
Житловий Кодекс України регулює відносини з приводу володіння житлом, набуття статусу учасника цих відносин передбачає користування жилим приміщенням як самим власником, так і членами його родини, а як встановлено у судовому засіданні відповідач не є членом сім'ї позивача та користування жилим приміщенням ним не здійснювалося за встановленими ЖК України правилами.
Статтею 71 ЖК України передбачено випадки збереження жилого приміщення за тимчасово сутніми громадянами, які не проживають у ньому протягом шести місяців з поважних причин, а статтею 72 ЖК України передбачено визнання судом особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок її відсутності понад встановлені законом строки.
Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" №І382-ІУ від 11 грудня 2003 року знаття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Вимога позивача про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, підлягає задоволенню, оскільки правові підстави для цього визначені ст.ст. 71, 72 ЖК України, які дозволяють захистити його порушене право у спірних правовідносинах через наведений спосіб. Посилання позивача на вимоги ст. 405 ЦК України як на правову підставу для застосування при вирішенні спору на увагу не заслуговують і є необгрунтованими.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10,11,209,210,212,213,214,215 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим будинком № 20 по вул. Піонерській у м. Вознесенську Миколаївської області.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Висоцька Г.А.