Справа № 2-1576/2010
"15" квітня 2010 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Чех Н.А.
при секретарі Бурдейна С.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Житлово-будівельний кооператив «Будівельник 72» про усунення перешкод у здійсненні права власності та зняття з реєстрації,
Позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що спірна квартира знаходиться в будинку ЖБК «Будівельник-72», членом якого вона являється з 28.04.1975 року та належить їй на праві приватної власності відповідно до реєстраційного посвідчення з 17.01.1992 року. Квартира складається з двох ізольованих кімнат, загальною площею 51,9 кв.м., з яких житлова 33,2 кв.м. Відповідачка є її дочкою та зареєстрована в квартирі з 1975 року. В 1990 році дочка залишила квартиру добровільно, забрала з собою належні їй речі, маючи намір влаштувати своє особисте життя. В подальшому вона навідувалася до квартири періодично, без наміру в ній проживати. У березні 2004 року відповідачка зателефонувала їй та повідомила, що відїжджає до Франції з метою влаштувати своє особисте життя та дала зрозуміти що вона в майбутньому не повязує своє проживання не тільки за місцем свої реєстрації, але і країні, яку вона залишає. У листопаді 2004 року в звязку з постійним не проживанням відповідачки в квартирі, виїздом її за межі України та додатковими невиправданими матеріальними витратами за утримання житла з урахуванням непроживачої в квартирі особи, вона звернулася до правління ЖБК «Будівельник-72» з заявою про перерахунок платежів враховуючи те, що квартирою фактично користується одна особа. Починаючи з грудня 2004 року оплата за квартиру здійснюється за одну особу, тобто за неї. Відповідачка залишила спірну квартиру в 1990 році з власної ініціативи, перешкод їй у користуванні спірним житлом не чинилися, замки у вхідних дверях не мінялися. З заявами про те, що будь-хто їй чинить перешкоди у користуванні квартирою до ЖБК «Буревісник-72» не зверталася. В квартирі відсутнє майно, яке могло б належати відповідачці. Крім того, починаючи з 1990 року дочка припинила з нею нормальне спілкування як з матірю, самостійно приймала рішення у вирушенні своєї долі без урахування її думки та порад, тим самим вона вважає, що відповідачка не є членом її сімї . В судовому засідання позивачка підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, додатково пояснила, що дочка не проживає в квартирі з 1990 року, пішла добровільно, речі її відсутні. В 2004 році відповідачка поїхала до Франції, про що повідомила по телефону. Адреса проживання їй невідома, дочка не хотіла її називати. З 1990 року по 2004 рік вона платила квартплату та комунальні платежі за дочку, але після звернення в 2004 році до правління ЖБК з заявою, проводить оплати тільки за себе. Спірна квартира належить їй на праві приватної власності, замки в квартирі не міняла. Представник позивача підтримав пояснення позивачки, пояснив, що до 2004 року відповідачка періодично з»являлася в спірній квартирі, але з 2004 року її не було, особисті речі відсутні, перешкод у проживанні їй ніхто не чинив.
Відповідачка в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не сповіщала, про день та час розгляду справи повідомлялася за останньою відомою адресою.
Третя особа до суду не зявилася, надала заяву в якій просила розглядати справу у її відсутність.
Вислухавши позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
В суді встановлено, що позивачка ОСОБА_1 являється членом ЖБК «Будівельник 72» і власником квартири № 75, по бульвару Давидова, 13-А в м. Києві. Дана квартира складається з двох кімнат, загальною площею 51,9 кв. м., житлова площа становить 33,2 кв.м. Відповідно до довідки форми 3 в спірній квартирі зареєстровано дві особи, сторони по справі. Згідно акту обстеження квартири від 24.02.2010 року № 15, в спірній квартирі відповідачка - ОСОБА_2 не проживає з 2004 року по теперішній час, при огляді квартири було встановлено що, її особисті речі та майно відсутні. Акт підписано сусідами позивачки, які є і членами житлово-будівельного кооперативу, та затверджено печаткою ЖБК «Будівельник 72». 14.11.2004 року позивачка звернулася до голови ЖБК «Будівельник 72» з заявою про не стягнення квартирної плати за дочку ОСОБА_2 у звязку з виїздом її за кордон та наміром проживати за межами України, починаючи з грудня 2004 року. На даній заяві головою правління ЖБК ОСОБА_3 була накладена резолюція про проведення перерахунку на одну людину з 01.12.2004 року. Відповідно до довідки ЖБК «Будівельник 72» за підписом голови правління ОСОБА_3М від 24.02.2010 року, комунальні послуги за ОСОБА_2, за реєстровану в квартирі АДРЕСА_1 не сплачуються з грудня 2004 року, а сплачуються тільки за одну особу.
Відповідно до ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів сімї. З пояснень позивачки встановлено, що відповідачка з 1990 року не являється членом її сім»ї припинивши спілкування як з матірю в односторонньому порядку.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник квартири має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном.
Відповідно до ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. По даній справі встановлено, що відповідачка не проживає в спірній квартирі вже біля двадцяти років.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст.60, 212-215, 218, 223,224-228, 233, 294 ЦПК України, суд
Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1, належним їй на праві власності житлом, квартирою № 75, в будинку № 13-А, по бульвару Давидова, в м. Києві з боку ОСОБА_2, шляхом зняття її з реєстраційного обліку за даною адресою.
Заочне рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання заяви про апеляційне оскарження на протязі 10 днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається на протязі 20 днів з дня подачі заяви про апеляційне оскарження.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, яка подається на протязі 10 днів з дня отримання копії рішення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
Суддя: