Справа № 2-871/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2010 року Рівненський міський суд

під головуванням судді - Ковальова І.М.

при секретарі - Гоменюк О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності,-

встановив:

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав. Просять суд їх задоволити з підстави, викладених в позовній заяві та виділити 1/5 частку із спільної сумісної власності ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1, що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3; передати належну ОСОБА_1 1/5 частку у праві спільної сумісної власності в квартирі №2 62 в будинку №10 по вулиці Макарова у власність ОСОБА_2, ОСОБА_3; стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію його 1/5 частки згідно висновку експерта за мінусом вартості 1/5 части поліпшення квартири; право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 припинити; стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі, а саме сплачене державне мито в розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в розмірі 30,00 грн.

В судовому засіданні відповідачі та представник відповідача заявлені позовні вимоги позивача не визнали, просять суд відмовити у їх задоволенні посилаючись на ті обставини, що визначена вартість квартири згідно висновку експерта №156 від 13 листопада 2009 року є необєктивним, оскільки ними зроблено поліпшення у квартирі, а експертом дана обставина не врахована. Сам же відповідач участі у проведенні поліпшенні квартири не приймав.

Крім того, у них відсутні кошти для сплати позивачу компенсації вартості його частки квартири, що призведе до порушення їх майнових прав.

3 цих підстав просять суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги позивача підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що квартира №262 за адресою м.Рівне, вул.Макарова,10 належить на праві спільної сумісної власності сторонам по справі на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 10 грудня 1996 року, а також по праву спадкування відповідачем ОСОБА_2 після смерті своїх батьків. У звязку з чим, в спільній сумісній власності в звязку з вищевказаним позивачу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 належить по 1/5 частки квартири, а відповідачу ОСОБА_2 - 3/5 частки квартири, як спільного сумісного майна.

Відповідно до ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Відносини між сторонами щодо здійснення свого права власності на частки в спільному майні - квартирі, склались вкрай напружені, можливості належним чином здійснювати свої права співвласника квартири у позивача немає.

Крім того, шлюб між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 розірвано, вони є чужими людьми і проживання в одній квартирі чи якась інша форма володіння користування та розпорядження квартирою, яка перебуває у спільній сумісній власності сторін, на думку суду є неможлива.

Відповідно до ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності на принципі рівності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюються у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Відповідно до ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Квартира АДРЕСА_1 в натурі поділитись не може. Вона розташована на другому поверсі багатоквартирного будинку, є трикімнатною. Виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть як цього вимагає п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року " Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" неможливо.

Відповідно до вимог ст.183 ЦК України спірна квартира сторін є неподільною річчю.

3 дослідженого в судовому засіданні висновку №156 судової будівельно - технічної експертизи від 13 листопада 2009 року, виконаного ОСОБА_5 експертом КП Рівненське міське бюро технічної інвентаризації, дійсна ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 становить 303936 грн., а дійсна ринкова вартість 1/5 частки квартири №262 у будинку №10 по^вулиці Макарова в м.Рівне становить 60787 грн.

В судовому засіданні даний висновок підтримала експерт ОСОБА_6, крім того пояснила, що нею як спеціалістом враховано при визначенні ринкової вартості спірної квартири проведеного ремонту відповідачами.

З дослідженого в судовому засіданні локального кошторису №2-1-1 з розрахунком договірної ціни та актом виконаних робіт, розмір понесених витрат відповідачами на ремонт кухні, санвузла і коридору квартири за адресою АДРЕСА_3, становить 11199,00 грн.

Дані витрати на поліпшення квартири, які були понесені відповідачами, при визначенні вартості квартири та 1/5 частки експертом були враховані, а Представник позивача не заперечив той факт, що його довіритель не приймав ф участі в ремонті квартири і не ніс на це матеріальних затрат, тому не заперечив щоб ринкова вартість 1/5 частки квартири була зменшена на 1/5 частину вартості поліпшення квартири, яка в грошовому виразі становить 2239,80 грн.

Тому, розмір 1/5 частки квартири АДРЕСА_4 становить: 60787 грн. (вартість 1/5 частки спірної квартири згідно висновку експерта) - 2239,80 грн. (витрати понесені відповідачами за поліпшення квартири 11199,00 грн. : 5 = 2239,80 грн.) = 58547,20 грн.

Отже, грошова компенсація 1/5 частки квартири АДРЕСА_4 становить 58547,20 грн.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що подальше спільне проживання сторін в спірній квартирі є неможливим, у відповідності до вимог ст.364 ЦК України позивач вправі отримати від відповідачів грошову компенсацію вартості своєї частки в ринкових цінах, з врахуванням 1/5 частки понесених відповідачами витрат на поліпшення житлового приміщення, суд вважає що заявлені позовні вимоги знайшли своє повне у підтвердження, є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до І повного задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.8 8 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивачем, при подачі позову до суду було сплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в розмірі ЗО грн. згідно квитанції №К111/А/4 від 10 серпня 2009 року та державне мито в розмірі 51,00 грн., згідно квитанції №К111/А/2 від 10 серпня 2009 року. Пять

Оскільки рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідачів на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,60,73,88,212,213,215,218,294 ЦПК України, ст.ст.183,364,370 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності задоволити.

Виділити 1/5 частку із спільної сумісної власності ОСОБА_1 у квартирі №2 62 в будинку №10 по вулиці Макарова в м.Рівне, що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Передати належну ОСОБА_1 1/5 частку у праві спільної сумісної власності в квартирі АДРЕСА_5 у власність ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію його 1/5 частки в розмірі 58547,20 грн.

Право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 припинити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі, а саме сплачене державне мито в розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в розмірі 30,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь держави державне мито в розмірі 534,48 грн.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий: