АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Омельченко Л.М., суддів: Бондаревської С.М., Панченка О.О., при секретарі: Буряк С.М.,

за участю представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Добробит

на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 жовтня 2010 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Добробит до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості по квартирній платі, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2010 року ТОВ Добробит звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості по квартирній платі в сумі 1327 гривень 50 копійок, а також судових витрат, повязаних з розглядом справи.

Позовні вимоги позивач вмотивовував тим, що відповідачі проживають в квартирі № ЗО будинку № 24/14 по вул. Леніна в м. Кременчуці, яка віднесена до приватного житлового фонду та знаходиться на обслуговуванні ТОВ Добробит. Всупереч вимогам чинного законодавства відповідачі не вносять плату за утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого у них утворилася заборгованість перед позивачем в розмірі 1327 гривень 50 копійок. Надіслана позивачем претензія у добровільному порядку не виконана.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 04 жовтня 2010 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Добробит до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості - відмовлено.

З даним рішенням не погодився позивач ТОВ Добробит та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити заявлені підприємством позовні вимоги.

Апелянт вважає рішення суду першої інстанції неправильним, оскільки суд дійшов невірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову по причині відсутності укладеного між сторонами договору.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення скасуванню за наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Виходячи з положень п 4 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено і не заперечується сторонами, що відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають в квартирі № ЗО будинку № 24/14 по вул.. Леніна в м. Кременчуці, що підтверджується довідкою про склад сім'ї ТОВ Добробут від 15 березня 2010 року. Відповідно до даної довідки ОСОБА_3 є власником даної квартири.

Будинок в якому проживають відповідачі перебуває на утриманні ТОВ Добробит, яке є виконавцем послуг з управління житловим фондом, який територіально розподілений за комунальними госпрозрахунковими житлово-експлуатаційними підприємствами Придніпровське та Крюківське, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Краківської районної ради № 818 від 08 серпня 2008 року про визначення виконавців послуг з управління житловим фондом, який знаходиться у комунальній власності міста, та договором про надання послуг з управління житловим фондом комунальної власності. Кременчука № 196 від 24 червня 2008 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ТОВ Добробит, районний суд виходив з того, що відносини у житлово-комунальній сфері здійснюються між їх учасниками виключно на договірних засадах. При цьому суд першої інстанції вказував на відсутність такого договору між сторонами, а звідси, і на відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Проте з таким висновком колегія суддів не може погодитися за наступних підстав.

Згідно зі ст. 1 Закону України від 24 червня 2004 року Про житлово-комунальні послуги, утриманням будинків і прибудинкових територій є господарською діяльністю, спрямованою на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та ( або ) ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них ( при будинкової ) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, передбачених законодавством.

Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до ст. 162 Житлового кодексу України , п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, наймач ( власник ) квартири зобов'язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Згідно зі ст. 179 Житлового кодексу України користування будинками (квартирами ) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і при будинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 13 Постанови КМУ від 12 липня 2005 року № 560 Про затвердження порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та при будинкових територій і типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та при будинкових територій витрати на технічне обслуговування внутрішньо

будинкових систем теплопостачання визначаються відповідно до укладених договорів між власником ( балансоутримувачем ) будинку або його уповноваженою особою та організацією, яка здійснює експлуатацію внутрішньо будинкових систем тепло-, водопостачання та зливної каналізації визначається центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Згідно із ч. 1 ст. 10 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду, п. 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених постановою КМУ від 08 жовтня 1992 року № 572, утримання приватизованих квартир ( будинків ) здійснюється за рахунок коштів її власників.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано акти прийому - здачі виконаних робіт з прибирання при будинкової території, з виготовлення дверей на технічний поверх, по про прочищенню димових та вентиляційних каналів та ін.

З огляду на це, посилання суду на те, що між сторонами не укладено договір про надання послуг, та на те, що відповідачам невідомо, які саме послуги надавалися, і чи взагалі вони надавалися, не заслуговують на увагу, оскільки фактично товариством надавалися відповідачам послуги з утримання будинку та прибудинкової території в обсязі, визначеному чинним законодавством.

У звязку з цим, з урахуванням також здійснення відповідачами оплати за послуги з утримання будинку та при будинкової території у період з липня 2008 по листопад 2008 року, колегія судців вважає, що надані відповідачами акти-претензії не спростовують самого факту надання позивачем цим послуг. В свою чергу, питання щодо належної якості таких послуг та зменшення розміру оплати за них у зв'язку з цим відповідачами не ставилося.

Згідно ч. З ст. 156 ЖК України визначено, що члени сім'ї власника будинку зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку ( квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку і при домової території та проведенню ремонту.

На підставі викладеного, беручи до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості ( а.с. 6), колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ТОВ Добробит та стягнення з відповідачів на його користь у солідарному порядку заборгованості, що становить - 1327 гривень 50 копійок за період з грудня 2008 року по лютий 2010 року включно.

З цих же підстав рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 04 жовтня 2010 року підлягає скасуванню з постановленням нового про задоволення позову ТОВ Добробит.

Судові витрати у справі підлягають розподілу з урахуванням вимог ст. 88 ЦПК України, враховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись п.2 ч.І ст. 307, п. 4 ст. 309, 315, 317, 319 ЦПК України, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Добробит -

задовольнити.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 жовтня 2010 року - скасувати. Ухвалити нове рішення.

Задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Добробит до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Добробит заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території в сумі - 1327 гривень 50 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Добробит судові витрати у справі по 10 гривень з кожного.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь держави судовий збір у справі по 17 гривень з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя :/ підпис/

Судді: /підписи/

Згідно: