Шевченківський районний суд м. Запоріжжя
Р І Ш Е Н Н Я

№ 2-1664 / 10

І М Е Н Е М У К Р А И Н И.

30 листопада 2010 р.

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя

У складі : головуючого судді Голубковій М.А.

Секретаря Дребущак О.О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Шевченківська районна адміністрація м. Запоріжжя , треті особи П»ята нотаріальна контора , ОП ЗМБТІ про визнання права на житловий будинок в порядку спадкування , суд-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та Шевченківській рай адміністрації м. Запоріжжя про визнання за ним права власності на 1/3 частину житлового будинку № 65 по вул. Антарктичної м. Запоріжжя , пояснив у судовому засіданні , що 25 травня 1993 р. померла ОСОБА_4, після її смерті залишилось спадкове майно на 2/3 частини житлового будинку № 65 по вул.. Антарктична м. Запоріжжя .

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті матери є він та його брат ОСОБА_2

При житті матері та після її смерті вони з братом мешкали у будинку , і таким чином прийняли спадщину після смерті матері.

Крім того , вони з братом були співвласниками спірного житлового будинку , після смерті батька, вони отримали спадщину і кожний з них отримав свідоцтво с на спадщину, вони з братом по 1/6 частині , а мати на 2/3 частини цього будинку.

Позивач вважає, що на час смерті матери він проживав у будинку , він не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, просить встановити факт його мешкання та відповідача разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 , яка померла 25.5. 1993 р. на час відкриття спадщини. Так, позивач просить визнати за ним та його братом право власності по 1/3 частині спірного житлового будинку. Він звертався до нотаріальної контори , але йому відмовили у видачі свідоцтва.

Представник відповідача позов визнала повністю , пояснила, що дійсно до і після смерті матері він та його брат проживали у будинку, з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався . Просить визнати за ними з братом право власності по 1/3 частини кожному.

Шевченківська рай адміністрація м. Запоріжжя не заперечує проти позовних вимог позивача.

Суд, вислухав сторони, свідків, вивчивши матеріали справи , приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає за мотивами:

як вибачається із матеріалів справи , ОСОБА_4 померла 25 .05. 1993 р.Після її смерті залишились спадкоємці, сторони по справі.

Ст.. 549 УК України / в реакції 1963 р/, яка діяла на той час, передбачає, що дії , які свідчать про прийняття спадщини:

1. якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2. якщо він подав нотаріальному органу по місцю мешкання заяву про прийняття спадщини.

Ні позивач , ні відповідач не звернулись з заявою про прийняття спадщини після смерті матері.

Позивач надав суду довідку про мешкання ОСОБА_1 за адресою м. Запоріжжя вул… Антартическая 65. На цій довідці не вказана дата видачі її, на який час вона видана, суд дає критичну оцінку цієї довідки , і не вважає її доказом мешкання позивача.

Згідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона забов»язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач взагалі не надав суду доказів його мешкання у будинку на травень 1993 р. , як того передбачає ст.. 23 Пленуму Верхового Суду України № 7 від 30.05. 2008 р. : якщо постійне проживання особи зі спадкоємцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв»язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкоємцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Свідки , які дали пояснення у суду також не підтвердили факт постійного проживання позивача та відповідача у спірному будинку. Вони пояснювали, що позивач проживав у будинку під час життя матері, в відповідач виїхав із міста раніше, проживає у м. Києві

Суд також приймає до уваги, що з 1993 р.. ні позивач , ні відповідач не звертались з позовом до суду , не визнавали свого права на спадщину , згідно ст.. 74 ЦК України в редакції 1963 р./ , загальний строк позовної давності за позовом особи, право якої порушено, встановлено в три роки.

Керуючись ст. 60, 208, 209, 212, 213, 214 ЦПК України, ст.. 549, 71 ЦК України в редакції 1963 р., суд

В И Р И Ш И В :

У позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , Шевченківській рай адміністрації м. Запоріжжя, треті особи П»ята нотаріальна контора м. Запоріжжя, ОП ЗМБТІ відмовити .

Строк оскарження рішення суду до Запорізького апеляційного суду протягом 10 діб.

Суддя Голубкова М.А.