Справа № 2-262/2010
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2010 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Чех Н.А.

при секретарі Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, треті особи: Приватне підприємство "Фемелі-Хіт", Київська Митрополія Української Православної Церкви про стягнення збитків, моральної шкоди, витрат на правову допомогу, судових витрат,

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що між нею та відповідачем було укладено договір на туристичне обслуговування. Відповідно до даного договору відповідачка взяла на себе обов"язок надати їй туристичні послуги по відвідуванню Єрусалиму з 14.04.2009 року по 18.04.2009 року. Вартість послуг становить 21 827 грн., згідно квитанцій вона на виконання умов договору сплатила відповідачці 22 337 грн. 14.04.2009 року відповідачка повідомила, що подорож до Ізраїлю, яку вона (позивачка) замовила та оплатила, не відбудеться, тобто умови договору не були виконані. Повертати кошти, які були сплачені за подорож, відповідачка відмовилася. У зв"язку з цим вона зверталася до Державної служби туризму і курортів про порушення законодавства, звідки отримала відповідь, в якій зазначалося, що відповідачка підтвердила їм невиконання умов укладеного договору у зв"язку з невиконанням умов договору туроператором, укладеним між нею (відповідачкою) та туроператором ПП "Фемелі Хітт". Оскільки нею (позивачкою) були виконані умови договору, а подорож не відбулася саме із-за невиконання умов договору відповідачкою, у відповідності до п.8.9 договору, їй має бути сплачено відповідачкою подвійну вартість замовленої подорожі, а саме 44 674 грн. На протязі всього часу при зверненні її до відповідачки з проханням повернути кошти вона кожен раз відчуває душевні страждання, так як їй доводиться принижуватися перед відповідачкою. Весь цей час вона знаходиться в нервовому напруженні, намагаючись повернути кошти та постійно зазнає душевних страждань. Моральну шкоду оцінила в 19 375 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Пояснила, що позивачка укладала договір тільки з відповідачкою, вона ніяких відносин, договорів з третіми особами не мала та не укладала. Просила врахувати, що відповідно до п.5.4.2. договору відповідачка зобов"язана надати позивачці туристичні послуги по замовленню згідно цього договору в обсягах, на умовах та в строки, передбачені договором. Крім того, п.8.9 договору передбачена відповідальність відповідачки за невиконання або неналежне виконання договору. Зазначила, що посилання представника відповідача на Закон України "Про туризм" в даному випадку не може бути враховано, так як правовідносини між сторонами регулюються умовами укладеного договору та вимогами ЦК України. Стосовно моральної шкоди зазначила, що крім зазначеного в позові, моральними стражданнями є і те, що відповідачка за час судового розгляду також відмовляється щось робити для вирішення спору, знімає з себе вину, перекладаючи її на осіб, які не мають ніякого відношення до позивачки.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні та просив врахувати надані ним та самою відповідачкою письмові пояснення по справі. Зазначив, що між позивачкою та відповідачкою було укладено договір, предметом якого було замовлення, а не надання, туристичних послуг позивачці. Відповідно до ст.17 Закону України "Про туризм" тільки туристичний оператор має право на надання послуг з оформлення документів для виїзду за межі України, а туристичний агент, яким в даній справі є відповідачка, такого права не має. На виконання договору відповідачка вчасно оформила заявку на замовлення туру для позивачки туроператору ПП "Фемелі Хіт", з якими працюють на підставі договору, укладеного між ними. Від туроператора було отримано підтвердження на тур. Потім були зібрані кошти, документи для оформлення віз до Ізраілю та все це було передано туроператору. Позивачці було вчасно відкрито візу до Ізраілю. Таким чином, відповідачка виконала всі умови, зобов"язання по замовленню указаного туру. Враховуючи те, що відповідачка не є винною особою в тому, що тур не відбувся, та враховуючи, що кошти отримані від позивачки були передані туроператору, - відповідачка не повинна відшкодовувати позивачці як суму сплачених останньою коштів, так і дану суму в подвійному розмірі. Не заперечував, що кошти від позивачки отримувала саме відповідачка, що між позивачкою та третіми особами ніяких договорів не оформлювалося. Просив врахувати, що відповідачка, як турагент, керується в своїй діяльності, Законом України "Про туризм" та те, що суду надані підтвердження того, що кошти, отримані відповідачкою від позивачки, передані третім особам.

Представник третьої особи ПП "Фемелі Хіт" надав суду письмові заперечення по справі, які просив врахувати при постановленні рішення. Пояснив, що відповідачка виконала свої зобов"язання, як турагент. Вони, як туроператор, які працюють з відповідачкою на підставі укладеного між ними договору, також виконали свої зобов"язання, кошти позивачки за тур були передані їм відповідачкою, а вони їх передали третій особі - Київській Митрополії Української Православної Церкви, що підтверджено документально.

Представник третьої особи - Київської Митрополії Української Православної Церкви пояснив в суді, що вони є неприбутковими, некомерційними релігійними організаціями, покликаними сповідувати і поширювати Православну християнську віру та задовольняти інші духовні потреби православних віруючих України. Діють вони коштом добровільних пожертв, відрахувань релігійних організацій УПЦ до їх бюджету, надходжень від господарчої діяльності, заснованих нею підприємств. Надходження таких коштів здійснюється виключно в безготівковій формі, шляхом банківських переказів на їх розрахунковий рахунок. Ніяких розрахунків готівкою вони не ведуть, у зв"язку з чим прибуткові касові ордери їх бухгалтерією не використовуються. Кошти в сумі 10 744 грн. та в сумі 10 744 грн., які нібито надійшли до них згідно з квитанціями до прибуткових касових ордерів від 20.03.2009 року №79 та №80 відповідно за паломницький тур до Ізраїлю туристів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, насправді до них ніколи не надходили і бухгалтерією не обліковувалися; квитанції до прибуткових касових ордерів нібито за отримані ними кошти нікому не видавалися. Крім вищевказаного просив врахувати і надані ним документи на підтвердження порядку їх діяльності, оформлення документів. Зазначив, що не виключна можливість, що хтось з їх церкви, не маючи ні прав, ні повноважень, міг скористатися факсом, печаткою, однак наголосив ще раз, що сама Церква ніяких турів в той час не організовувала, ніяких договірних обов"язків з ПП "Фемелі Хіт" не мала, ніяких грошей від останніх не отримувала.

Вислухавши пояснення представників сторін, покази свідка ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

В суді встановлено, що 16.05.2008 року між позивачкою та відповідачем фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір на туристичне обслуговування. Відповідно до даного договору відповідачка взяла на себе обов"язок надати позивачці туристичні послуги по відвідуванню Єрусалиму з 14.04.2009 року по 18.04.2009 року. Вартість послуг становила 21 827 грн., згідно наданих квитанцій - позивачка на виконання умов договору сплатила відповідачці 22 337 грн. Встановлено, що подорож не відбулася, про що 14.04.2009 року відповідачка повідомила позивачку. З того часу, вже більше року, позивачка не отримує свої власні кошти, які передавалися на виконання умов вказаного договору, на подорож, яка не відбулася. У зв"язку з цим позивачка зверталася до Державної служби курортів і туризмі (а.с.11), які надали відповідь, з якої слідує, що позивачка має вирішувати питання про відшкодування коштів за надання неякісних або не надання туристичних послуг туроператором чи турагентом в суді. З листа Головного Київського міського управління у справах захисту прав споживачів (а.с.84), куди також зверталася позивачка, слідує, що останнім після проведеної ними перевірки встановлено, що відповідачка ФО-П ОСОБА_2 відносно позивачки здійснила порушення вимог ст.10 Закону України "Про захист прав споживачів" в частині ненадання останній туристичних послуг згідно сплачених позивачкою коштів.

Судом не можуть бути прийняті до уваги пояснення представника відповідача стосовно того, що відповідачка не є винною особою, не брала на себе обов"язок по наданню позивачці послуг, так як це спростовується змістом самого договору, а також тим, що договірні обов"язки були лише між позивачкою та відповідачкою, передача коштів була від позивачки відповідачці, ніяких стосунків, договірних відносин між позивачкою і третіми особами не було, відсутні докази того, що позивачка взагалі була повідомлена про третіх осіб, які мали якесь відношення до вказаного туру. Не можуть бути прийняті до уваги і пояснення представника третьої особи ПП "Фемелі-Хіт" з тих же підстав. Крім того, передача останніми коштів позивачки за вказаний тур, отриманих ними від відповідачки, третій особі - Київській Митрополії Української Православної Церкви спростовано та не визнано в суді представником вказаної церкви.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про туризм» туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, коли це відбулося з вини туриста.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про туризм» суб'єкти туристичної діяльності зобов'язані відшкодовувати в установленому порядку збитки, завдані туристам (екскурсантам), іншим особам та довкіллю.

Відповідно до п. 3.1. та 3.2 договору - агент повинен замовити туристичні послуги за цим договором особисто або покласти виконання цього договору на іншу особу. Туристичні послуги замовлені за цим договором надаються тільки після здійснення туристом 100% передплати вказаних послуг. По даній справі встановлено та не оспорено, що позивачка сплатила відповідачці 100% передплати послуг відповідно до квитанцій до прибуткового касового, тобто у відповідача виник обов'язок по наданню послуг відповідно до п. 3.2. договору.

Крім того, відповідно до п. 5.4.2. договору відповідач (агент) зобов'язаний надати туристичні послуги по замовленню згідно цього договору в обсягах, на умовах та в строки передбачені цим договором.

Відповідно до п. 8.9 договору, укладеного між позивачем та відповідачем, збитки завдані «Туристу» невиконанням або неналежним виконанням цього договору, підлягають відшкодуванню «Агентом», у разі наявності його вини, у повному обсязі, але в разі, якщо «Агент» несе одноособову відповідальність перед Туристом за шкоду, що виникла внаслідок дій (бездіяльності) одного з виконавців послуг, він обмежує свою відповідальність за цим договором розміром подвійної вартості замовленого «Туристом» туристичного продукту.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону України «Про туризм» до договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобов'язання.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник обов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Відповідно до ст.902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, в суді встановлено та доведено, що спірні правовідносини склалися між позивачкою та відповідачкою, саме ці особи брали на себе обов"язки позивачка по оплаті туру, а відповідачка по наданню туристичних послуг; позивачка не мала ніяких правовідносин з жодною з третіх осіб чи будь-якими іншими особами щодо надання їй туристичних послуг за сплачені нею відповідачці кошти. Виходячи з вказаних в договорі обов"язків, що взяла на себе відповідачка у разі невиконання умов договору, подвійний розмір суми, що має бути відшкодований позивачці, становить 44 674 грн. (сплачені позивачкою кошти 22 337 грн. помножені на два).

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Позивачка просила стягнути моральну шкоду з відповідачки у розмірі 19 375,00 грн., виходячи з розрахунку часу невиконання зобов"язань та мінімальної заробітної плати. Стосовно даної позовної вимоги, суд приходить до висновку, що позивачці відповідачкою заподіяно моральної шкоди, яка полягала в наступному: позивачка тривалий час (більше року) не може отримати свої кошти, вимушена була неодноразово звертатися до відповідачки з проханням повернути кошти, при чому кожен раз відчувала душевні страждання, так як їй доводилося принижуватися перед відповідачкою. Весь цей час вона знаходиться в нервовому напруженні, намагаючись повернути кошти та постійно зазнає душевних страждань. Моральними стражданнями є і те, що вже майже рік час знаходження справи в суді, відповідачка всіляко уникає виконання свого обов"язку по поверненню коштів, намагаючись перекласти свою вину на інших осіб, які також себе не визнають винними. На думку суду розмір моральної шкоди має становити 2 000 грн.

Відповідно до ч. З ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Прохання позивачки стягнути з відповідачки 10 000 грн. за надання правової допомоги не підлягає задоволенню, так як відсутні докази сплати цієї суми. Довідка адвоката ОСОБА_6 (а.с.14) не є доказом отримання вказаної суми, це не є платіжним документом. Крім того, даний адвокат не приймав участі в суді при розгляді справи, що мав би робити за умовами договору про надання правової допомоги (а.с.12-13).

У відповідності до ст. 88 ЦПК на користь позивачки з відповідачки має бути стягнуто судові витрати 485 грн.24 коп., які складаються з судового збору 455 грн. 24 коп. та витрат на ІТЗ 30 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 20, 24 Закону України "Про туризм", ст.ст.23, 526, 901, 902, 1167 ЦК України, ст.ст. 60, 88, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України,

В и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 збитки у розмірі 44 674 грн., моральну шкоду 2 000 грн., судові витрати 485 грн.24 коп.

В інших частинах позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Суддя: