Справа №2-737/09 04.02.2010 04.02.2010 04.02.2010
Провадження №22ц-302/10
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 лютого 2010 року судова колегія в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого Данилової О.О.,

суддів Лівінського І.В., Шаманської Н.О.,

при секретарі Аніщенко Д.В.,

за участю позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 8 грудня 2009 року за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про стягнення аліментів

У С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2009 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 300 грн. на місяць протягом навчання, посилаючись на те, що син продовжує освіту у вищому навчальному закладі і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, яку відповідач має можливість надати.

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 8 грудня 2009 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, посилаючись на недоведеність неспроможності відповідача надавати матеріальну допомогу сину та невірне застосування норм сімейного законодавства.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до статей 199, 200 СК України обов'язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання, виникає за обов'язковою сукупністю таких юридичних фактів, як певний вік /від 18 до 23 років/, продовження ними навчання, потреба у звязку з тим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При цьому суд має врахувати матеріальне становище сторін, стан здоров'я платника аліментів, наявність у нього інших непрацездатних членів сім'ї та інших обставин, що мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 має сім'ю, двох неповнолітніх дітей ( а.с.14,15,19). Дружина відповідача - ОСОБА_4 не працює, перебуває у відпустці по догляду за донькою Веронікою, ІНФОРМАЦІЯ_2, отримує соціальну допомогу ( а.с.18).

Відповідач ОСОБА_2 є субєктом підприємницької діяльності, але офіційного доходу протягом останніх років не має ( а.с.20).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність спроможності ОСОБА_2 у теперішній час надавати допомогу повнолітньому сину у зв'язку з навчанням.

Відсутність цієї умови, яка відповідно до правил статті 199 СК України є обовязковою для покладання аліментних обовязків на батьків, стало підставою для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1

Посилання апелянта на те, що суд не проявив будь-якої ініціативи щодо перевірки платоспроможності відповідача суперечать принципу диспозитивності цивільного судочинства щодо розгляду справи на підставі доказів, наданих сторонами (стаття 11 ЦПК України) та обовязку позивача довести ті обставини, на які вона посилається, як підставу своїх позовних вимог ( стаття 60 ЦПК України).

При цьому будь-яких доказів того, що ОСОБА_2 має доходи та може надавати грошову допомогу повнолітньому сину, ОСОБА_1 суду не надала. Надані відповідачем ОСОБА_2 докази про відсутність у нього постійного доходу позивачем не спростовано.

Не можна вважати обґрунтованим і посилання апелянта на правила статті 198 СК України, як підставу задоволення позовних вимог, оскільки ця норма передбачає обов'язок батьків утримувати непрацездатних доньку чи сина і до спірних правовідносин не застосовується.

Інші доводи апеляційної скарги, а саме ухилення відповідача від сплати аліментів у попередні роки, самоусунення від виховання сина тощо, не мають правового значення, бо не є підставою виникнення чи припинення аліментних обовязків батьків.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення та&nbsp;задоволення позову.

Керуючись статтями 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 8 грудня 2009 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення, але протягом двох місяців з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України.

Головуючий:

Судді: