30.09.10 ,
Апеляційний суд Херсонської області
Справа №22ц-5352, 2010р. Головуючий в 1-й інстанції
Категорія: 20 Доповідач Цуканова І.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року вересня місяця 30 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Цуканової І.В.

Суддів: Полікарпової О.М., Приходько Л.А.

при секретарі Кримцевій І.І.

з участю адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_4 на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 4 березня 2010 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про визнання договору купівлі-продажу дійсним і визнання права власності та за позовом ОСОБА_10, ОСОБА_11 до Катеринівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області про визнання права власності,

в с т а н о в и л а:

В травні 2009 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.11.2008 року між ним та відповідачами було укладено договір купівлі-продажу складу 10-11, загальною площею 203,2кв.м, навісу розміром 5,8х18,40, та асфальтової площадки площею 266,8кв.м, розташованих по вул. Жовтнева, 16 б в с. Катеринівка Великолепетиського району Херсонської області, які належать відповідачам на підставі свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства .

Оскільки між ним, позивачем, як покупцем, та відповідачами, як продавцями, досягнуто згоди щодо вартості предмету договору, відбулася передача обумовленої за нерухомість суми та самої будівлі, проте відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, то ОСОБА_4 просив задовольнити його позовні вимоги на підставі ч.2 ст.220 ЦК України, згідно якій суд може визнати договір дійсним, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, і відбулося повне або часткове виконання умов договору, але одна із сторін ухилялася від його нотаріального посвідчення.

У червні 2009 року ОСОБА_10 та ОСОБА_11 звернулися до суду з позовом до Катеринівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області про визнання права власності на ті ж складські приміщення 10-11, на які претендує ОСОБА_4 При цьому покликалися на те, що при розпаюванні майна СТОВ «Катеринівське» у 2001 році вони отримали свідоцтва про право власності на майновий пай на загальну суму 10 458грн. На майнові сертифікати їм було виділено складське приміщення 10-11, яке вони надали у користування ОСОБА_5 Останній майно не повертає, оформлює документи на спірне майно на своє імя. Оскільки Катеринівська сільська рада відмовляється оформити за ними право власності на нерухоме майно, то ОСОБА_10 та ОСОБА_11 просили визнати за ними право власності на частину складу 10-11 вартістю 10 458грн. та зобовязати Катеринівську сільську раду надати їм відповідні документи на право власності на це майно.

Ухвалою суду від 26.06.2009 року обидва позови обєднано в одне провадження /а.с.70/.

Рішенням Великолепетиського районного суду Херсонської області від 04.03.2010 року у задоволенні позову ОСОБА_4 та у задоволенні позову ОСОБА_10 і ОСОБА_11 відмовлено.

ОСОБА_4 подав на рішення суду апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення в частині відмови йому у задоволенні позову, покликаючись на невідповідність висновку суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права.

В іншій частині рішення суду ніким не оскаржено.

Заслухавши доповідача, осіб, які зявилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_7 у листопаді 2001 року кожний отримали свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП «Прапор», реорганізованого у СТОВ «Катеринівське» /а.с.19-24/.

17.11.2008 року зазначені особи написали розписки про продаж своїх майнових паїв ОСОБА_4 /а.с.14-18/.

Відмовляючи ОСОБА_4 у задоволенні позову, суд виходив з того, що ч.2 ст.220 ЦК України, якою позивач обґрунтовує позовні вимоги, не застосовується до правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, т.я. момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст.210 та 640 ЦК України повязується з державною реєстрацією, у разі нездійснення такої реєстрації правочин не є вчиненим.

Крім того, суд вважав недоведеним наявність у продавців спірного майна права власності на нього та, відповідно, право його відчуження.

Такі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, підтверджуються дослідженими судом доказами, яким дана відповідна юридична оцінка, ґрунтуються на вимогах закону, узгоджуються з розясненнями Пленуму Верховного Суду України в Постанові №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Рішення в зазначеній частині ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги до уваги не приймаються, оскільки зводяться до захисту прав апелянта як добросовісного набувача спірного майна з посиланням на ст.388 ЦК України про право власника на витребування майна від добросовісного набувача, яка до спірних правовідносин не відноситься і якою ОСОБА_4 свої позовні вимоги не обґрунтовував.

Що стосується рішення суду в частині позовних вимог ОСОБА_10, ОСОБА_11, то, оскільки рішення суду у вказаній частині ніким не оскаржується, то в силу принципу диспозитивності судова колегія йому юридичної оцінки не дає.

Керуючись ст.ст.303,308,315, п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 4 березня 2010року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: