16.04.10 ,
Апеляційний суд Херсонської області
Справа №22ц-832/2010 р. Головуючий в І інстанції Шкіндер O.A.
Категорія: 39 Доповідач: Полікарпова О.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року квітня місяця 15 дня колегія суддів судової плати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючої: Кузнєцової O.A.

Суддів: Полікарпової О.М.

ОСОБА_1 при секретарі: Кримцевій І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє від імені ОСОБА_3, на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 01 лютого 2010 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності та ділової репутації,

встановила:

В жовтні 2009 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому вказав, що в серпні 2009 року ОСОБА_4 подала скаргу до Голови Верховної Ради України, в якій просила розглянути його незаконні дії як голови Спілки споживчих товариств відносно належного їй торгівельного ларька. Як зазначила відповідачка у скарзі, вищевказаний ларьок було збудовано нею за власні кошти, потім його визнано безхазяйним і, шляхом обману, передано голові правління «Рибкоопу». Скарга ОСОБА_4 стала предметом розгляду державних установ не лише області, а і за її межами, що на думку позивача,порочить його честь, гідність та ділову репутацію.

Просив визнати недостовірною інформацію, викладену у скарзі ОСОБА_4 та зобов'язати відповідачку спростувати її шляхом публікації в газеті «Голос України» резолютивної частини рішення, яке буде прийняте Генічеським районним судом Херсонської області по зазначеному спору та надати до суду відомості про виконання рішення суду.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 01 лютого 2010 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2, який діє від імені ОСОБА_3Г, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм процесуального права, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 в повному обсязі.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши законність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи позивачеві у задоволенні позову, суд виходив з того, що наявні у справі докази, в тому числі показання свідків та аудіо записи зборів підприємців вказують, що ОСОБА_3 впливав на вирішення питань, пов'язаних з реалізацією права власності на торгові об'єкти, які були збудовані, як ОСОБА_4, так і іншими підприємцями за їх власні кошти.

Ці обставини, на думку суду, посприяли висловлюванню відповідачкою своїх суджень щодо цих дій позивача.

Колегія суддів погоджується висновком суду першої інстанції про те, що припущення відповідачки про незаконність дій позивача за своєю суттю є оціночним судженням, вважає, що суд повно та всебічно встановив обставини справи, характер спірних правовідносин, належно оцінив надані сторонами докази та правильно застосував норми матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що 25 серпня 2009 р. ОСОБА_4 звернулась до Голови Верховної Ради України зі скаргою на незаконні дії голови Спілки споживчих товариств ОСОБА_3Г.(а.с. 5).

Відповідно до ст. 4 0 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно з положеннями ст. 277 ЦК України позивач повинен довести факт

поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок її поширення було порушено його особисті немайнові права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 47-1 Закону України «Про інформацію» від

02.10.1992 р. ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Отже, ОСОБА_4 лише реалізувала конституційне право, передбачене ст. 40 Конституції України, а не поширювала недостовірну інформацію. Крім того, факт звернення відповідачки зі скаргою до компетентного органу, який може перевірити таку інформацію та надати відповідь, не може бути підставою для задоволення позову.

Порушень норм матеріального і процесуального права судом не допущено, у зв'язку з чим, підстави для скасування рішення відсутні. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2М, який діє від імені ОСОБА_3, колегією суддів до уваги не приймаються як такі, що не спростовують правильних по суті висновків суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє від імені ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 01 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий:

Судді::