№ 2-323/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

09 липня 2010 року Млинівський районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді Коваленко В.М.

при секретарі: Драган Л.М.

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача -адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Млинів, Млинівського району, Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про стягнення шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок порушення правил дорожнього руху, та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в Млинівський районний суд Рівененської області із позовом до ОСОБА_3, про стягнення шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок порушення правил дорожнього руху, та моральної шкоди, що були спричинені 04.08.2009 року в результаті ДТП.

Ухвалою суду від 07.04.2010 року гр. ОСОБА_4 залучено в якості співвідповідача у даній справі.

В позовній заяві позивач зазначив, що відповідач ОСОБА_3, 04.08.2009 року близько 23.50 год. керуючи автомобілем МАН на автодорозі Київ-Чоп не врахував дорожніх умов та безпечної швидкості руху,, здійснив зіткнення із стоячим транспортним засобом марки ОСОБА_5, яким керував позивач та який належить йому на праві власності, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, а позивачу було заподіяно матеріальної та моральної шкоди.

Суддею Білопільського районного суду Сумської області за справою про адміністративне правопорушення № 3-1649/09 16.10.2009 року винесено постанову про притягнення відповідача ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності. У постанові № 3- 1649/07 від 16.10.2009 року зазначено вину відповідача в порушенні ним п.п.12.1 Правил дорожнього руху України і в його діях встановлено склад правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. Вказана постанова набрала законної сили в загальному порядку.

За заявою позивача, внаслідок ДТП він отримав тілесні ушкодження, проходиа курс стаціонарного лікування в Хірургічному відділенні Млинівської ЦРЛ, з діагнозом - забійно-рвані інфіковані рани правої ступні, посттравматичний тромбофлебіт глибоких вен правої гомілки, струс головного мозку.

У позовній заяві позивач вказав, що відповідач завдав йому також моральної шкоди. Вона виражається в тому, що позивач зазнав ушкодження здоров'я, тривалого фізичного болю, а також було пошкоджено його майно. В результаті травмування під час ДТП, що сталась з вини відповідача, позивач тривалий час був позбавлений можливості в повній мірі та в звичному режимі спілкуватись із сім'єю та вирішувати свої поточні питання, оскільки знаходився на стаціонарному лікуванні.

В судовому засіданні позивач просить стягнути з відповідачів на його користь матеріальну шкоду в розмірі 401,24 гривень, понесену на лікування, витрати понесені на сплату судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи судом, витрати понесені на отримання правової допомоги в сумі 500 гривень, та моральну шкоду в розмірі 3000 гривень.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлений позивачем позов підтримав, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, матеріалах справи, просить позов ОСОБА_1 задоволити.

Відповідачі в судове засідання на 09.07.2010 року не з'явились. Про завчасне і належне повідомлення їх про час і місце розгляду справи судом свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень.

Позивач проти розгляду справи за його позовом в заочному порядку не заперечує.

Разом з тим, співвідповідач ОСОБА_4 надіслав до суду заперечення проти позову ОСОБА_1, одержане судом 22.06.2010 року. В запереченні зазначив, що проти позову заперечує, нести майнову відповідальність не може, оскільки по справі встановлено особу, винними діями якої заподіяно майнову і немайнову шкоду позивачу. При цьому посилається на положення ст.1187 ЦК України та п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», згідно яких шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі здійснювала експлуатацію такого джерела підвищеної небезпеки.

Суд, заслухавши позивача, його представника, з урахуванням позиції відповідача ОСОБА_4, викладеної ним в запереченні, дослідивши матеріали справи та оцінивши усі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному та об'єктивному дослідженні обставин справи в їх сукупності вважає позов таким, що підлягає до задоволення частково, з наступних підстав.

Судом в судовому засіданні встановлено, і сторонами та їх представниками в ході розгляду справи не оспорювався той факт, що 04.08.2009 року відповідач по даній справі ОСОБА_3 на правах користування на автодорозі Київ-Чоп, керував автомобілем марки МАН, порушив п.12.1 Правил дорожнього руху України, здійснив зіткнення з транспортним засобом марки ОСОБА_5, яким володіє та керував позивач.

Дані обставини підтверджуються також постаново юсудді Білопільського районного суду Сумської області за справою про адміністративне правопорушення № 3-1649/09 від 16.10.2009 року.

Щодо позивача провадження у справі про адміністративне правопорушення за порушення правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження транспортних засобів, не відкривалось.

Відповідно до довіреності на експлуатацію транспортного засобу, посвідченої приватним нотаріусом ОСОБА_5 15.08.2006 року, номер в реєстрі 1346, відповідач ОСОБА_4 надав відповідачу ОСОБА_3 право представляти її інтереси в органах ДАІ по питаннях, які пов'язані з експлуатацією належного йому автомобіля моделі MAN23.343, з реєстраційним номером ВМ 9216 АВ, для чого надав останньому право експлуатувати автомобіль відповідно до його цільового призначення та інші права, які охоплюються поняттям права користування транспортним засобом. Дана довіреність була дійсна до 15.08.2009 року.

У відповідності до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання, або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вирішуючи питання про майнову відповідальність відповідачів, її обсяг та розмежування у відповідальності, суд виходить з наступного.

Суд бере до уваги посилання відповідача на те, що володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає майно у себе. Таким чином, на час вчинення ДТП 04.08.2009 року відповідач ОСОБА_3 був наділений щодо джерела підвищеної небезпеки, яким заподіяно шкоду, правом володіння та користування.

Таким чином, заявлений позов повинно бути звернуто до ОСОБА_3, а співвідповідач ОСОБА_4 не повинен відповідати за заподіяну шкоду та щодо стягнення коштів із нього позивачу повинно бути відмовлено.

Крім того, згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Моральна шкода, заподіяна ОСОБА_1 в результаті ДТП знайшла в судовому засіданні доказове підтвердження частково, та з огляду на наявні у матеріалах справи докази та обставини справи підлягає до задоволення в межах 1000 грі:.

Правовідносини регулюються ст.ст.З, 319, 1166, 1167, 1187, 1192 ЦК України, п.4 Постанови Пленуму Верховного суду від 27 березня 1992 року N 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», -

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, суд,

РІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про стягнення шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок порушення правил дорожнього руху, та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 н; користь ОСОБА_1 401,24 гривню матеріальної шкоди, заподіяної в результаті ДТП, 671 гривню судових витрат, та 1000 гривень моральної шкоди, заподіяної ДТП.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст.294 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

Заяву про апеляційне оскарження рішення Млинівського районного суду Рівненської області може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються Апеляційному суду Рівненської області через Млинівський районний суд Рівненської області.

Суддя В.М. Коваленко