Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 2-12/10
Провадження № -
РІШЕННЯ

Іменем України

24 грудня 2010 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі:

Головуючого судді Шимон Л.С.

при секретарі Мельник Ж.А.

за участю представника позивачів ОСОБА_1 представника відповідачів ОСОБА_2 представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Коростишеві цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 з участю третіх осіб - ВАТ «Коростишівський льонозавод», орган опіки та піклування Коростишівської районної державної адміністрації про визнання такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, та за зустрічним позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 з участю третіх осіб - ВАТ «Коростишівський льонозавод», орган опіки та піклування Коростишівської районної державної адміністрації про зобов'язання звільнити житлове приміщення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 з урахуванням уточнень позовних вимог, в якому просили визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме - квартирою №42 в гуртожитку по вул.Телевея 99а в м.Коростишеві у зв'язку із вибуттям на інше постійне місце проживання в квартиру ІНФОРМАЦІЯ_1. В обґрунтування позовних вимог зазначають, що на підставі виданого ВАТ «Коростишівський льонозавод» ордера від 08.07.2002р. проживають в кв. №42 гуртожитку разом із неповнолітньою донькою, 2000р.н. Вказують, що оскільки на законних підставах проживають в даному гуртожитку, то відповідно мають право на реєстрацію за даним помешканням, однак реалізувати своє право не можуть, оскільки за даною квартирою залишились зареєстрованими попередні мешканці, які фактично змінили місце проживання і отримали інше житло для проживання. Для вирішення даного питання звертались до власника та балансоутримувача гуртожитку, однак в добровільному порядку питання н вирішили, в зв'язку з чим вважають, що мають право як законні користува житла особисто виступити на захист своїх інтересів. Зазначають також, щ відповідачі фактично змінили місце проживання на інше постійне - квартир №41 по вул..Потєхіна №27 в м.Коростишеві.

ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 звернулись до ОСОБА_4, ОСОБА_5 із зустрічним позовом про зобов'язання звільнити житлове приміщення - кімнату №42 в гуртожитку по вул.Хелевея 99а в м.Коростишеві. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що на підставі ордеру на житлову площу від 30.01.1988р. мають право на проживання в кімнаті 42 в буд.99а по вул.Хелевея в м.Коростишеві; 01.06.2000р. між ОСОБА_6 та ВАТ «Коростишівський льонозавод» було укладено договір найму і відповідачу в користування передано вказану кімнату. Як їм стало відомо від адміністрації ВАТ «Коростишівський льонозавод», 08.07.2002р. на вказану кімнату було видано ордер позивачам по справі, і під їх тиском вимушені були звільнити кімнату, хоча вважають, що ордер позивачам був виданий в порушення вимог ст.58 ЖК України, оскільки ордер може бути виданий лише на вільне жиле приміщення. А кімната 42 в даному випадку не була вільна, так як мався на неї інший раніше виданий ордер. ОСОБА_6 перебував в трудових відносинах з ВАТ «Коростишівський льонозавод» до 09.08.2002р., а з 03.08.2009р. був знову прийнятий на роботу ВАТ «Коростишівський льонозавод» різноробочим і як робітник підприємства має першочергове право проживання в кімнаті гуртожитку. Вважають первісний позов безпідставним і таким, що суперечить Житловому кодексу України.

В судовому засіданні представник позивачів за первісним позовом його вимоги підтримав в повному обсязі, просить позов задовольнити, зазначив також, що відповідачі - сім'я ОСОБА_6 фактично змінили місце проживання і понад 6 місяців мешкають в іншому місці, та не проживають за зареєстрованою адресою більше 10 років. Коли позивачі вселялись в дану кімнату, вона була вільна, чужих речей не було, ОСОБА_8 в цей час мешкали в квартирі по вул.Потєніна 27, під час вселення конфліктів не було, ніхто з цього приводу до правоохоронних органів не звертався. Пояснив також, що сім'я ОСОБА_4 вселилась у кімнату гуртожитку на законних підставах, виданий їм ордер є дійсним. Зустрічний позов не визнав, вважає його безпідставним, не надані докази та не наведені правові підстави для його задоволення.

Відповідачі - позивачі за зустрічним позовом та їх представник в судовому засіданні проти вимог первісного позову заперечили, просять в його задоволенні відмовити, натомість задовольнити зустрічний позов. Відповідач ОСОБА_6 пояснив, що дійсно з 2002р. проживає сім'єю в Коростишеві в будинку на вул..Потєхіна 27, будинок має світло, газ, двері, вікна, готовий на 70%, однак не прийнятий в експлуатацію. Пояснив суду, що дійсно залишив місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2, в суд про оспорення ордеру ОСОБА_4 не звертався. Відповідач ОСОБА_8 суду пояснила, що ключі від кімнати в гуртожитку були і в її сім'ї, і у позивачів, однак згодом ключі позивачу ОСОБА_5 вона віддала сама, він змінив замки; коли переїжджали, то власні речі, меблі та консервацію залишили в кімнаті гуртожитку. Після переїзду власні речі збирала сама, із письмовими скаргами до адміністрації ВАТ «Коростишівський льонозавод» та правоохоронних органів не звертались. В даний час проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3. Представник відповідачів за первісним позовом додав, що з відповідачем ОСОБА_6 існує , крім всього, факт трудових відносин, він працює і по даний час, при цьому сім'я ОСОБА_5 жодних правових підстав проживання в гуртожитку не має, оскільки ордер їм видано з порушенням, а посилання на те, що відповідачі не проживали понад 6 місяців, спростовується поважністю причин такого не проживання, він не міг втратити право проживання, бо працює.

Представник Зї особи - ВАТ «Коростишівський льонозавод» в судовому засіданні проти вимог первісного позову заперечив, вимоги зустрічного позову підтримав. Пояснив суду, що відповідач ОСОБА_6 прийнятий на роботу в ВАТ «Коростишівський льонозавод», там і працює, вказаний гуртожиток призначений для проживання робітників. ВАТ «Коростишівський льонозавод» не позбавляв відповідачів за первісним позовом права користування кімнатою в гуртожитку, ордер їм було видане на вільне житлове приміщення, договір найму не розривався, підприємство не зобов'язувало їх звільнити житлове приміщення. Вказує, що відповідачі не зможуть зареєструватись в будинку по вул..Потєхіна, оскільки він ще не прийнятий в експлуатацію. Додав, що з будь-якими скаргами до ВАТ «Коростишівський льонозавод» щодо неможливості вселення ОСОБА_8 не звертались. Вважає, що незаконність виданого ОСОБА_4 ордеру полягає в тому, що адміністрація ВАТ «Коростишівський льонозавод» та профком допустили порушення ст..58 ЖК, оскільки приміщення вільним не було,так як на нього мався інший ордер від 1988р. При цьому ВАТ «Коростишівський льонозавод» не зверталось з позовом про визнання цього ордеру недійсним. Представник вважає, що законне право проживати має родина відповідачів ОСОБА_6.

Представник третьої особи - орган опіки та піклування Коростишівської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду клопотання проводити розгляд справи за відсутності повноважного представника.

Заслухавши пояснення сторін, представників позивачів, відповідачів, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний та зустрічний позов не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що спірна кімната №42 знаходиться в будинку по вул..Гелевея 99а в м.Коростишеві, який має статус гуртожитку та належить ВАТ «Коростишівський льонозавод», що підтверджується наказом 20.12.1995р. про створення акціонерного товариства, додатковим переліком нерухомого майна, переданого у власність ВАТ «Коростишівський льонозавод», від 02.02.2004р., витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (Ухвалою Верховного Суду України від 21.09.201 залишено без змін рішення апеляційного суду Житомирської області в" 03.02.2010р., яким, зокрема, відмовлено в задоволенні позову в части визнання недійсною реєстрації житлового будинку, розташованого п вул.Хелевея 99а в м.Коростишеві, як гуртожитку).

Згідно довідки №1340 від 29.04.2009р., що не заперечується, учасниками процесу, ОСОБА_4, ОСОБА_5Л та неповнолітня донька проживають без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 з 2002 року. За вказаною адресою зареєстровані ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, що підтверджується копіями паспортів з відповідними відмітками.

08.07.2002р. ОСОБА_4 було видано ордер на право зайняття із родиною житлової площі в гуртожитку - кімнати №42 в буд.99а по вул.Телевея в м.Коростишів, ордер видано на підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету ВАТ «Коростишівський льонозавод». Згідно акту депутата №268 від 13.04.2009р. за адресою АДРЕСА_2 проживає ОСОБА_4, ОСОБА_5Л та неповнолітня донька з липня 2002року.

30.01.1988р. ОСОБА_6, який працює на льонозаводі слюсарем, було видано ордер на право заняття із сім'єю житлової площі в гуртожитку по вул..Гелевея 99а кімната 42. 01.06.2000р. було укладено договір найму вказаного вище житла між ВАТ «Коростишівський льонозавод» та ОСОБА_6. ОСОБА_6 був прийнятий 03.08.2009р. на 0,5 ставки різноробочим (наказ по ВАТ «Коростишівський льонозавод» №16-к від 03.08.2009р., копія трудової книжки).

Як вбачається з протоколів спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету ВАТ «Коростишівський льонозавод» від 11.12.1996р. та 17.02.1997р., постановлено недобудовану секцію 95-квартирного житлового будинку розподілити згідно черги, ОСОБА_6 - №41 житловою площею 37,26кв.м. Згідно рішення виконавчого комітету Коростишівської міської ради від 21.02.1997р. №64, було затверджено протокол спільного засідання адміністрації і профкомітету льонозаводу від 17.02.1997р. про попередній розподіл квартир будинку №27 по вул..Потєхіна в м.Коростишеві.

Порядок надання жилої площі в гуртожитках підприємств, установ, організацій, користування та виселення з гуртожитків, їх утримання регулюються ст. ст. 127 - 132 ЖК України, Примірним положенням про гуртожитки, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 року № 208.

Суд також враховує, що глава 2 ЖК України (в тому числі ст. ст.. 71, 72 ЖК) регулює правовідносини щодо користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду, а глава 4 ЖК щодо користування гуртожитками (яка не передбачає підстав для визнання осіб такими, що втратили право на користування гуртожитком, або можливість зобов'язання звільнити житлове приміщення). І в останній немає посилання а те, що на правовідносини, які нею регулюються, поширюється дія глави 2 ТС.

Частиною 2 ст. 128, ст. 129 ЖК, пунктами 9, 10, 14 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 року № 208, передбачено, що жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства та відповідного профспілкового комітету...., на підставі якого організація видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

У спірній кімнаті на підставі такого ордера, проживали до 2002р. ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, та проживає з 2002р. ОСОБА_4, ОСОБА_5 з неповнолітньою донькою. Правомірність вселення (ордери) в зазначену кімнату гуртожитку не оспорюються.

Зокрема, статтею 127 ЖК України визначено, що для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання призначені гуртожитки.

Відмовляючи в позові, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно чинного законодавства особи, які проживають в гуртожитку, мають право на заняття в ньому койко-місця і не наділені правом на звернення до суду з вимогами про визнання іншої особи такою, що втратила право користування ним чи проживання в ньому, а також покладення обов'язку звільнити житлову площу. Натомість, особа, яка наділена таким правом, до суду із відповідним позовом про захист можливо порушеного права,не зверталась.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позови ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, -та зустрічний позов ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про зобов'язання звільнити житлове приміщення є необгрунтованими, такими, що заявлені безпідставно, в зв'язку з чим відмовляє в їх задоволенні.

Керуючись ст.ст. 10,11,58,60,209,212,213,214,215,218 ЦПК України, суд та ст.ст.9,127-132 ЖК України,-

ВИРІШИ В:

В позові ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 з участю третіх осіб - ВАТ «Коростишівський льонозавод», орган опіки та піклування Коростишівської районної державної адміністрації про визнання такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, відмовити за безпідставністю.

В зустрічному позові ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 з участю третіх осіб - ВАТ «Коростишівський льонозавод», орган опіки та піклування Коростишівської районної державної адміністрації про зобов'язання звільнити житлове приміщення відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської

області через Коростишівський районний суд Житомирської області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти

днів з дня його проголошення.

Суддя Л.С.Шимон