Справа №2-157/10 27.05.2010 27.05.2010 27.05.2010
Справа № 22-ц- 2350/10р. Головуюча суду 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія 6 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Козаченка В.І.,

суддів: Мурлигіної О.Я., Довжук Т.С.,

при секретарі судового засідання Аніщенко Д.В.,

за участю позивачки ОСОБА_3,

представника позивача міськради ОСОБА_4,

відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

представника відповідачів ОСОБА_8,

представника третьої особи ОСОБА_9,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_5,

ОСОБА_6

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 лютого 2010 року за позовом

ОСОБА_3

до

ОСОБА_5, ОСОБА_6,

ОСОБА_7,

треття особа - Адміністрація Центрального району виконкому Миколаївської міської ради (далі адміністрація Центрального району),

про усунення перешкод шляхом знесення самочинного будівництва та відшкодування моральної шкоди,

за позовом

Миколаївської міської ради (далі міськрада)

до

ОСОБА_5, ОСОБА_6

про звільнення земельної ділянки шляхом зносу самовільно побудованої будівлі,

ВСТАНОВИЛА:

25 березня 2008 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про знесення самочинного будівництва, яке розташоване по пров. Зустрічному, 5А в м. Миколаєві, стягнення 1600 грн. моральної шкоди та судових витрат.

Позивачка вказувала, що 13 вересня 1996 року вона та її сестра ОСОБА_10 на підставі свідоцтва про право на спадщину стали власниками жилого будинку № 5 по пров. Зустрічному і їм належало по ? частині вказаного будинку. 27 грудня 2001 року сестра розпорядилась своєю часткою шляхом продажу її відповідачам по справі. Рішенням Миколаївської міської ради від 12 грудня 2003 року відповідачам надана у власність земельна ділянка загальною площею 448 кв.м. для будівництва та обслуговування індивідуального жилого будинку та змінена адреса на будинок № 5А по пров. Зустрічному. Але замість жилого будинку відповідачі без належних дозволів самочинно побудували станцію технічного обслуговування (далі СТО), чим також порушили цільове призначення земельної ділянки. Самочинне будівництво істотно порушує і її права, а саме: при будівництві СТО відповідачі відступили від межі земельної ділянки всього на 0,5 метрів, звели 2-поверхову будівлю напроти її єдиного вікна, що позбавляє її будинок денного світла, водостік з самочинної будівлі постійно затоплює її підвал, а вона проживає на відстані 1 метра від СТО, дихає вихлопними газами та слухає гуркіт машин. Із-за використання СТО фактично у неї у дворі на протязі 7 років, вона втратила душевний спокій та придбала безсоння і головних болів.

Посилаючись на вказане, позивачка просила позов задовольнити.

В подальшому позивачка уточнила позовні вимоги та остаточно просила усунути перешкоду у користуванні власністю шляхом зносу самочинно побудованої СТО та стягнути з відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на її користь 5000 грн. моральної шкоди.

04 лютого 2010 року міськрада звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки під самовільним будівництвом площею 35 кв.м., шляхом зносу СТО за власний рахунок відповідачів.

Вказаний позов ухвалою суду був обєднаний з первісним позовом в одне провадження.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Останнім рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 лютого 2010 року обидва позови задоволені. Зобовязано відповідачів знести самовільно побудовані обєкти нерухомого майна нежитлові одно і двоповерхові споруди по пров. Зустрічному, 5А у м. Миколаєві та звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 35 кв.м. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди та її позовних вимог до ОСОБА_7 про усунення перешкод із зобовязанням знести самочинно побудовану споруду і про відшкодування моральної шкоди, відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні двох позовів. На думку апелянтів, рішення суду є незаконним та ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, представника відповідачів та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга в межах її доводів не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, в межах заявлених вимог, повно з'ясував обставини справи, дав належну оцінку доказам, які були представлені сторонами, і дійшов правильного висновку про те, що відповідачами здійснено самочинне будівництво нежитлових приміщень з істотним порушенням будівельних, санітарних і протипожежних норм і правил, з самозахватом земельної ділянки площею 35 кв.м., яка належить територіальній громаді, що відповідачами не була дотримана відстань від межі земельної ділянки ОСОБА_3 та, що другий поверх самочинної будівлі затемнює єдине вікно житлового будинку ОСОБА_3 Тому суд обґрунтовано зобовязав відповідачів знести самовільно побудовані обєкти нерухомого майна нежитлові одно і двоповерхові споруди та звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 35 кв.м.

З матеріалів справи вбачається, що власниками по ? частини домоволодіння № 5 по провулку Зустрічному в м. Миколаєві, з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13 вересня 1996 року стали ОСОБА_10 та ОСОБА_3 (а.с. 15).

Згідно договору купівлі-продажу від 27 грудня 2001 року ОСОБА_10 продала ОСОБА_5 та ОСОБА_6 свою ? частину зазначеного домоволодіння (а.с. 14).

Рішенням міськради від 12 грудня 2003 року ? частині домоволодіння за договором купівлі-продажу була надана нова адреса: провулок Зустрічний, 5А (а.с. 30).

Земельні ділянки під зазначеними житловими будинками були передані у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, відповідно, ОСОБА_5 13 квітня 2004 року - 448 кв.м. (а.с. 23, 53), ОСОБА_3 09 березня 2006 року - 455 кв.м. (а.с. 10, 13) та встановлена межа (а.с. 91).

Рішенням міськради від 28 листопада 2003 року ОСОБА_5 був наданий дозвіл на переведення ? частини жилих приміщень в нежилі для розміщення магазину по продажу автозапчастин та дозвіл на виконання проектних і ремонтно-будівельних робіт по реконструкції нежилих приміщень (а.с. 29).

Проектні роботи по реконструкції приміщень під магазин автозапчастин були проведені в цьому ж році (а.с. 37-46), але відповідачами був знесений належний їм житловий будинок і на його місці побудований не зазначений вище магазин, а СТО з 6 гаражних боксів (а.с. 56-66).

Згідно із ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Цією нормою передбачено загальне правило про те, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК України).

Згідно з ч. 4 ст. 376 ЦК України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі з питання розміщення СТО по пров. Зустрічному, 5А в управління архітектурній діяльності не зверталися та узгодження відповідних служб не отримали. Також СТО побудована з порушенням нормативної відстані від вікон житлового будинку позивачки ОСОБА_3, а саме на відстані 1,0 метра, а не 7,0 метрів, що передбачено п. 2.9 ДБН 79-92.

Згідно акту комісії адміністрації Центрального району від 03 червня 2008 року СТО функціонує та знаходиться в 1,0 метра від межі земельної ділянки, яка належить ОСОБА_3, а далі повздовж межи земельних ділянок відстань дорівнює 50 см. Також СТО двоповерхове та позбавляє будинок позивачки денного світла (а.с. 36).

Також, СЕС Центрального району було встановлено, що СТО має розміри 37,8 м х 12,0 м та знаходиться на відстані 1,0 м від житлового будинку ОСОБА_3, а не 15,0 м., які є санітарно-захисною зоною, що суперечить ДержСанПін № 173 від 19 червня 1996 року «Планування та забудова населених пунктів». Узгодження СЕС на розміщення СТО відповідачам не надавалось (а.с. 67).

З листа Управління земельних ресурсів вбачається, що поділ домоволодіння на дві самостійні земельні ділянки відповідає схемі поділу, погодженої співвласниками, на підставі якої виготовлені проекти відведення земельних ділянок № 5 та № 5А, але на земельній ділянці № 5А розміщені нежитлові одно та двоповерхові споруди, що не відповідає проекту землеустрою відведення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та споруди мають вигляд майстерень (а.с. 72).

Крім того, цільове призначення земельної ділянки, на якій побудована СТО, відповідачами не було змінено і використовується ними, в порушення вимог ст. 91 ЗК України, тобто не за цільовим призначенням.

Державним департаментом пожежної безпеки МНС при проведенні перевірки 27 січня 2009 року було встановлено, що СТО побудовано з порушенням норм та правил пожежної безпеки (а.с. 172-173).

Державною архітектурно-будівельною інспекцією 19 серпня 2008 року було запропоновано відповідачам негайно призупинити будівельні роботи до одержання дозволу на виконання будівельних робіт та на відповідачку ОСОБА_6 було накладено адміністративне стягнення (а.с. 219-221), але експлуатація СТО відповідачами була продовжена.

Також, з технічної документації та копій техпаспортів вбачається, що при самовільному будівництві СТО відповідачами здійснено самозахоплення земельної ділянки, площею 35 кв.м., що належить територіальній громаді, в тому числі шляхом виходу за встановлену червону лінію.

Тобто, 35 кв.м. земельної ділянки, на якій відповідачами збудовано СТО, знаходиться у власності територіальної громади, яка проти визнання права власності на нерухоме майно за відповідачами, зазначене самовільне будівництво нежитлових приміщень проведено без належного дозволу, затвердженого проекту, з істотним порушенням будівельних, санітарних, протипожежних норм і правил та з порушенням права користування та розпорядження своїм майном суміжного землекористувача.

Обставини, на які посилаються відповідачі в апеляційній скарзі, не можуть бути підставами для її задоволення, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги, що рішення суду є незаконним та ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, безпідставні та не знайшли свого підтвердження при розгляді справи.

Рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6 відхилити, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий Судді