АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-796/10
Головуючий у 1-й інстанції Халявка В.І.
Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого - судді Дряниці Ю.В.

Суддів Прядкіної О.В., Чернова С.І.

При секретарі Лимар О.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 сільської ради Семенівського району Полтавської області

на рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 12 січня 2010р.

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 сільської ради Семенівського району Полтавської області про визнання незаконним та скасування розпорядження про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшодування моральної шкоди

судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2009р. ОСОБА_3 звернулась до суду з зазначеним позовом. Вказувала, що рішенням апеляційного суду Полтавської області 27 серпня 2009р. поновлена на роботі на посаді директора ОСОБА_2 будинку культури. Однак фактично на цій посаді поновлена не була, неодноразово приходила до ОСОБА_2 сільської ради, однак сільського голову застати на роботі не могла.В письмовій заяві від 15 жовтня 2009р. просила виконати рішення суду.

Однак в цей день отримала листа, з якого дізналася про своє звільнення з роботи за прогули з 16 вересня 2009р.

Вважає звільнення незаконним, так як її на роботі не поновили, ключів від будинку культури та матеріальні цінності по акту не передали, а тому просила визнати незаконним та скасувати розпорядження ОСОБА_2 сільського голови про її звільнення, поновити на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, відшкодувати спричинену їй моральну шкоду, яку оцінила в 10 000грн. та витрати на правову допомогу.

Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 12 січня 2010р. позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Розпорядження ОСОБА_2 сільського голови №18 від 12 жовтня 2009р. про звільнення ОСОБА_3 з посади директора ОСОБА_2 будинку культури по п.4 ст.40 КЗпП України за прогули визнано незаконним.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді директора ОСОБА_2 будинку культури ОСОБА_2 сільської ради Семенівського району Полтавської області з 12 жовтня 2009р.

Стягнуто з ОСОБА_2 сільської ради Семенівського району на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 635,85грн. та 500 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним звільненням та 1000 грн. витрат по оплаті юридичної допомоги, на користь держави судовий збір та ІТЗ.

Рішення в частині поновлення на роботі ОСОБА_3 та стягнення заробітку за один місяць у розмірі 211,95 грн. допущено до негайного виконання.

Рішення суду оскаржено представником ОСОБА_2 сільської ради Семенівського району Полтавської області , який в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав :

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено районним судом, рішенням колегії суддів апеляційного суду Полтавської області 27 серпня 2009р. ОСОБА_3 поновлена на роботі на посаді директора ОСОБА_2 будинку культури.

10 вересня 2009р. відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного рішення суду, яке закінчене 25 вересня 2009р. у зв»язку з поновленням ОСОБА_3 на роботі.

Розпорядженням ОСОБА_2 сільського голови від 16 вересня 2009р. позивач була поновлена на роботі. Однак до роботи не приступила.

Суд першої інстанції, поновивши ОСОБА_3 на роботі, прийшов до висновку про те, що вона фактично не була поновлена на роботі, а тому немає підстав звинувачувати її в невиході на роботу та небажання приступити до роботи.

Між тим з таким висновком районного суду погодитись не можна.

ОСОБА_3 без поважних причин була відсутня при складанні акту державного виконався про поновлення її на роботі 17 вересня 2009р., не надано нею жодного підтвердження виходу на роботу і в інші дні - протягом з 18 вересня по 11 жовтня 2009р., як не надано і доказів того, що вона неодноразово зверталась до ОСОБА_2 сільського голови протягом цього періоду та їй перешкоджали у виконанні покладених на неї обов»язків. Після закінчення виконавчого провадження вона з відповідними заявами про невиконання рішення суду не зверталась .

Натомість відповідачем надані акти за період з 16 вересня по12 жовтня 2009р. про відсутність ОСОБА_3 на роботі ( а.с.38-57), які позивачем не спростовані.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що з боку ОСОБА_3 були допущені прогули з 16 вересня по12 жовтня 2009р. і її звільнення за п.4 ст.40 КЗпП України було вірним.

Проте, видавши 12 жовтня 2009р. розпорядження № 18, ОСОБА_2 сільський голова не взяв до уваги, що з цієї дати ОСОБА_3 знаходилась на амбулаторному лікуванні ( а.с.36), що підтверджується випискою з її історії хвороби.

Згідно ч.3 ст.40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника

або уповноваженого ним органу в період його тимчасової

непрацездатності.

За таких обставин за наявності допущеного ОСОБА_3 прогулу, її звільнення здійснено з порушенням ч.3 ст.40 КЗпП України, у зв»язку з чим вона підлягає поновленню на роботі.

-4-

Однак рішення місцевого суду підлягає зміні у зв»язку з неправильним застосуванням норм матеріального права та невідповідності висновків суду обставинам справи через невірне обґрунтування підстав поновлення на роботі.

Керуючись ст. 303, 304, 309ч.1п.3-4 , 313, 316 ЦПК України, колегія суддів ,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 сільської ради Семенівського району Полтавської області задовольнити частково.

Рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 12 січня 2010р. змінити у зв»язку з невірним обґрунтування підстав поновлення на роботі.

Вважати звільнення ОСОБА_3 ОСОБА_2 сільською радою Семенівського району Полтавської області з 12 жовтня 2009р. таким , що здійснене з порушенням ч.3 ст.40 КЗпП України.

Зменшити розмір морального відшкодування з 500 грн. до 100 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене протягом двох місяців шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду України.

С У Д Д І