Справа № 2-111
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2010 року Лубенський міськрайонний суд Рівненської області,

в особі головуючої судді Остапчук А.О.,

при секретарі Захарчук М.В.,

за участю представника позивачів ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засідання в місті Дубно справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про поділ майна, що є у спільній сумісній власності,

ВСТАНОВИВ:

В обгрунтування своїх позовних вимог, позивачі посилаються на те, що 24 грудня 1997 року Дубенською міською радою було видано свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності їм та відповідачу. Квартира приватизована згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Оскільки частки у квартирі, кожного із співвласників не визначені, то вона є спільною сумісною власністю. Вказана вимога слідує із ч.І ст.268 ЦК України. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Проте, на даний час вони позбавлені рівних умов забезпечення своїх прав шодо користування та розпорядження належним їм на праві приватної власності майном, оскільки воно не поділене із відповідачем. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Майно, що є у спільній сумісній власності може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними (ст..372 ЦК України). Вони запропонували відповідачу прийняти участь у добровільному поділі квартири, але він відмовився, що змусило їх звернутися із даним позовом до суду. Просять поділити спільне сумісне майно, а саме квартиру АДРЕСА_2 між відповідачем і ними. Подали до суду уточнені позовні вимоги та просять виділити їм % зазначеної квартири.

У судовому засіданні представник позивачів повністю підтримав позовні вимоги викладені у заяві та уточненні до неї. Пояснив, що ця квартира є об»єктом їх спільної сумісної власності сторін. Вони пропонували відповідачу добровільно її розділити між собою, на що він відмовився. На даний час проведена експертиза і вони просять виділити їм Va квартири, грошову частку ОСОБА_6 згідні виплатити по вартості вказаній в висновку. У квартирі він не проживає вже тривалий час, має будинок у селі. Просить задоволити позов у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_6 та його представник у судовому засіданні даний позов не визнав у повному обсязі. Пояснив, що квартира є його і позивачів спільною власністю, від якої він не має бажання відмовлятися. Він є зареєстрованим разом із бувшою жінкою та дітьми там і хоче там проживати. Йому чинять перешкоди у користуванні квартирою, через шо він звертався восени до міліції. На даний час він дійсно проживає у будинку в селі, але він записаний на його бувшу дружину. Про розподіл цього будинку теж поданий позов до суду ОСОБА_3 Згідно висновку експертизи розподіл квартири в частках близьких до ідеальних, без порушення чинних будівельних норм є неможливим. Позивачі не просять суд припинити його право власності та виплатити йому його частку на депозитний рахунок, не ставлять вимогою визначення порядку користування спільною квартирою. В зв»язку із цим, просить відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення із наступних підстав.

24 грудня 1997 року ОСОБА_6 та членам його сім»ї ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було видане свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_3, (а.с.9)

Згідно технічного паспорту зазначена квартира належить сторонам у справі, частки не виділені. (а.с.іО) Вони всі є зареєстрованими за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить будинкова книга(а.с.ІО)

Відповідно cm.cm.368, 370 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

Висновком будівельно-технічної експертизи №90914/1_ПС від 9 жовтня 2009 року встановлено, що ринкова вартість квартири АДРЕСА_4, що у м.Дубно Рівненської області на момент проведення експертизи становить 212 900 грн. Розподіл квартири в частках близьких до ідеальних, без порушення чинних будівельних норм є неможливим. Розмір ідеальної частки у власності відповідача становить 53 225 грн. (а.с.21-33)

За змістом ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Пунктом 14 Постанови Пленуму ВСУ №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» передбачено, що... квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторона?» ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 як співвласник не бажає отримувати компенсації вартості його частки, а сама квартира розподілу в частках близьких до ідеальних не підлягає.

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Така позовна вимога як встановлення порядку користування приміщеннями квартири позивачами заявлена не була.

За таких обставинах, керуючись ст.ст.3,6,1 ОД 1,209,212,214-215,218 ЦПК України, ст.ст.364,368,370,372 ЦК України, Постанови пленуму ВСУ №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», суд,-

РІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про поділ майна, що є у спільній сумісній власності - у зв»язку із безпідставністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Дубенський міськрайонний суд з поданням в 10-денний строк заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням в 20-деннний строк, після подачі цієї заяви, апеляційної скарги.

Рішення може бути також оскаржене і без подання заяви про апеляційне оскарження у випадку подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

У випадку неподання заяви про апеляційне оскарження в 10-денний строк, рішення набирає законної сили після закінчення 'цього строку.

У разі подання заяви про апеляційне оскарження, але неподання апеляційної скарги в 20-денний строк, рішення набирає чинності після закінчення цього строку.

Якщо подано заяву про апеляційне оскарження, але не подано скаргу в 20-денний строк, то рішення теж набирає законної сили.

Суддя: