Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2010 року

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі :

головуючого судді - Трофімова В.С.

при секретарі Рало Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, Державна архітектурно-будівельна комісія у Харківській області, про визнання права власності на частку у житловому будинку,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, Державна архітектурно-будівельна комісія у Харківській області, про визнання права власності на частку у житловому будинку №7, по ву.Піонерській, у м.Харкові.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що з жовтня 2003 року він почав зустрічатися з ОСОБА_4, з грудня 2003 року стали проживати однією сімєю в його будинку№65, по пр-ту 50річчя СРСР, у м.Харкові. оскільки в будику відповідачки по вул.Піонерській, у м.Харкові не було моливості проживати, оскільки був відрізаний газ, будинок, збудований у 1927 року руйнувався, ремонт не робився більше 20 років. Весною 2004 року, за згодою відповідачки, він почав робити ремонт у її будинку. У лютому 2004 року, у звязку з браком коштів на виконання ремонту, позивач продав свій автомобіль «М2140» за 7500 гривень, з цих коштів почав будівлю пристрою до будинку та капітальний ремонт у самому будинку відповідачки. На початку березня 2004 року він за свої кошти придбав будівельні матеріали на загальну суму 7400 гривень, 23.04.2004 року позивач продав свою частину в будинуу №65, по пр-ту 50річчя СРСР, у м.Харкові.08.05.2004 року сторони уклали шлюб. 16.05.2004 року позивач зробив капітальний ремонт однієї кімнати, у яку і переїхав проживати разом з відповідачкою, зареєструвавшись у спірному домоволодінні, ремонт він робив за свої кошти, наймав будівельників, дещо робив своїми руками. Позивач зазначає, що житловий будинок №7, по вул.Піонерській, у м.Харкові, складався з 3-х ізольованх кімнат, будинок був без водопроводу і без газу, який був відрізаний за несплату комунальних послуг, у будинку ніколи не робився ремонт, він був у жахливому стані, за власні кошти він зробив повний капітальний ремонт: новий дах, нова підлога, капітальна стяжка стін, нові шпалери, нова столярка, підведено водопровід, також сплатив борги за комунальні послуги, намагався підключити газ, але відповідачка вигнала газовиків, ним також була зроблена добудова 10,0 кв.м., нова цегляна огорожа, залізні ворота, збудовано гараж 70% готовності, загалом будівельні роботи коштували йому приблизно 75700 гривень. Під час спільного проживання відповідачка стала постійно виганяти його з дому, вчиняти сварки та бійки, робити все можливе для того, щоб зробити життя у спірному будинку неможливим, внаслідок чого сторони припинили шлюбні стосунки. Згодом позивачу стало відомо, що ОСОБА_4, без його відома, через Фрунзенський районни суд м.Харкова розірвала шлюб, після розірвання шлюбу сторони уклали в усній формі договір про порядок використання будинку.

Позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_5 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, пояснивши суду про обставини, викладені вище, просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі, пояснила суду, що з травня 2004 року по 2005 рік вона перебувала у шлюбі з позивачем. У спірному домоволодінні №7, по вул.Піонерській, у м.Харкові дійсно у 2004 році робився ремонт, але ремонт виконувався виключно за її кошти, допомогав її син ОСОБА_3, ОСОБА_1 ремонтом не займався.

Третя особа ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, пояснивши суду, що ремонт у спірному домоволодінні №7, по вул.Піонерській, у м.Харкові робився за кошти його кошти та кошти її матері ОСОБА_4, ОСОБА_1 лише виконував підсобні роботи та викорчовував дерева.

Представник третьої особи - Державної архітектурно-будівельної комісії у Харківській області у судове засідання не зявився, проч час та місце розгялду справи повідомлявся заздалегідь і належним чином,просив розглянути справу у його відсутність.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи суд вважає позов не обґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні відповідачу на праві власності, на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Дванадцятою Харківською державною нотаріальною конторою 05.02.1988 року, належить жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться по вул.Піонерській, 7 у м.Харкові.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з квітня 2004 року, який було розірвано 25.01.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Фрунзенського районного управління юстиції м.Харкова (свідоцтво про розірвання шлюбу серії 1-ВЛ №022643).

Згідно довідки, виданої 27.01.2006 року Фрунзенською районною у м.Харкові радою, в домоволодіння по вул.Піонерській, 7, у м.Харкові були зареєстровані і проживали: ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_3

Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 15.01.2009 року, задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_3, Відділ громадянства еміграції та реєстрації фізичних осіб Фрунзенського РВ ГУМВС України в Харківській області про виселення без надання іншого жилого приміщення та зняття з реєстрації, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, виселено з будинку №7, по вул.Піонерській, у м.Харкові та анульовано його реєстрацію за даною адресою.

Ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 23.04.2009 року, рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 15 січня 2009 року залишено без змін.

Допитані у судовому засіданні у якості свідків ОСОБА_7 - донька позивача, ОСОБА_8 сестра позивача, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 які є приятелями позивача ОСОБА_1, пояснили суду, що вони допомагали позивачу робити ремонт у спірному домоволодінні, ремонт виконувався за кошти ОСОБА_1, виручені за продаж частини його домолодіння, а також автомобіля, ані ОСОБА_4, ані її син таких коштів не мали, участі у ремонті не брали.

Як вбачається з висновку про незалежну оцінку майна за адресою: м.Харків, вул.Піонерська, 7, виконаного ФЛ-П ОСОБА_14 від 30.07.2008 року, вартість майна на дату оцінки становить 231640 гривень, ринкова вартість невідємних поліпшень, виконаних у 2004 році скаладж 75700 гривень.

У відповідності до ст. 62 Сімейного кодексу України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Однак позивачем не надано суду належних доказів, що вартість домоволодіння №7, по вул.Піонерській, у м.Харкові, істотно збільшилася у своїй вартості внаслідок його затрат, як грошових, так і трудових, і що внесок ОСОБА_4 є незначним.

Доводи позивача ОСОБА_1, пояснення свідків, про те, що відповідачка ОСОБА_4, не брали участі у здійсненні ремонту належного їй домовлодіння, не найшли підтвердження у ході судового розгляду, спростовуються поясненнями відповідача, третьої особи, наданими квитанціями, накладними, чеками на придбання будівельних матеріалів на імя відповідача ОСОБА_4

Окрім того, як встановлено у судовому засіданні, що спірне домовлодіння належить на праві власності ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Дванадцятою Харківською державною нотаріальною конторою 05.02.1988 року,

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про власність» встановлено, що житло є обєктом права приватної власності.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, згідно зі ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Таким чином, вимоги позивача про визнання права власності на частку у житловому будинку по вул.Піонерській, 7 у м.Харкові, що є власністю відповідача, не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про власність » ст. 41 Конституції України, ст. ст. 317, 319, 357 ЦК України, ст. ст.3, 10, 11, 60, 61,79 209, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, Державна архітектурно-будівельна комісія у Харківській області, про визнання права власності на частку у житловому будинку залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання заяви про апеляційне оскарження через Фрунзенський районний суд м. Харкова з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги або шляхом подачі апеляційної скарги у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано, якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження апеляційна скарга не подана після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, у разі подання апеляційної скарги після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя