Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2010 року

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого-судді Бондарчука В.В.

при секретарі Білоус О.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні в місті Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради про стягнення одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоровю,

встановив:

В липні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради про стягнення недоплаченої одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоровю, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом внаслідок катастрофи у розмірі ЗО мінімальних заробітних плат. На обґрунтування своїх позовних вимог, ОСОБА_2 зазначив, що він являється учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і внаслідок захворювання, повязаного з виконанням робіт із ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС його визнано інвалідом третьої групи з 29.10.2007 року і віднесено до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Згідно з ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» йому мала бути виплачена одноразова компенсація в розмірі 30 мінімальних заробітних плат. Фактично розмір виплаченої йому одноразової компенсації складав за встановлення 3 групи інвалідності 189,60 грн. Вважає розмір нарахованої та виплаченої відповідачем одноразової компенсації таким, що не відповідає розмірам гарантованим законом, а тому просить його позов задовольнити.

Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити з підстав наведених у позові.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, направив до суду заперечення проти позову та заяву про розгляд справи без його участі.

Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до ст.10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» 796-ХІІ від 28.02.1991 року (далі Закон №796-ХІІ), ОСОБА_2 являється учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і внаслідок захворювання, повязаного з виконанням робіт із ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС його визнано інвалідом третьої групи з 29.10.2007 року та віднесено до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, (серія А № 082283, виданого 6.06.2006 р.), довідкою МСЕК (№ 699 від 29.10.2007 р.).

У відповідності до Закону України від 06.06.1996 р. № 230/96-ВР « Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, язі постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» частину першу викладено в такій редакції: "Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть, яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, виплачується в таких розмірах інвалідам III групи - 30 мінімальних заробітних плат; інвалідам II групи - 45 мінімальних заробітних плат, а частину четверту цієї статті викладено в такій редакції: "Щорічна допомога на оздоровлення виплачується в таких розмірах: інвалідам III групи - чотири мінімальних заробітних плат; учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії - чотири мінімальних заробітних плат. Також ст.48 цього закону доповнено частинами шостою та сьомою такого змісту: "Виплати, зазначені | в цій статті, провадяться протягом одного місяця з дня встановлення інвалідності чи смерті потерпілого. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати".

Законом України «Про державний бюджет на 2007 рік» дію абзацу третього частини першої та дію абзацу третього частини четвертої статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зупинено на 2007 рік в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірі відповідно до мінімальної заробітної плати.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.01.2001 року визнано такими, що не відповідають Конституції України положення п.5 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік», яким зупинено на 2007 рік дію ст. 48 Закону Україна «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині виплати допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітні плати із вказівкою на те, що дане рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Згідно письмової відповіді на заяву позивача, він як учасник ліквідації наслідки аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії отримав одноразової компенсацію за встановлення 3 групи інвалідності 189,60 грн. Розмір даної виплати підтверджується листом Управління праці та соціального захисту населення від 19.02.2010 року № 1014. Виплати проведені в розмірах затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 р.

За конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами при визначенні розміру одноразової компенсації та щорічних грошових допомог застосуванню підлягає ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не Постанови КМУ від 26.07.19? р. № 836 та від 12.07.2005 р. № 562, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав. Тобто КМУ повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальне зарплати.

Зі статі 48 Закону випливає, що під час визначення розміру одноразові: компенсації та щорічної грошової допомоги, за основу їх нарахування береться і мінімальна заробітна плата.

За чинним законодавством розмір мінімальної заробітної плати визначається лиш на підставі Закону України, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір немає.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 8 ЦПК України у разі невідповідності нормативно- правового акту, суд застосовує акт, який має вищу юридичну силу.

Згідно ч.1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї і практику Європейського Суду, як джерело права. Відповідно до ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. При розгляді справи "Кечко проти України" Європейський суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок, вносячи відповідно зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих випадках, доки відповідні положення є чинними. При цьому органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання свої зобов'язань. Оскільки правові положення, які передбачають виплату компенсації за шкоду, заподіяну здоров"ю, щорічну допомогу на оздоровлення не скасовані, не змінені і позивач має право на їх отримання, органи державної влади не можуть свідомо зменшувати ці виплати.

Як вбачається з матеріалів справи, інвалідність ОСОБА_2 встановлена 29 жовтня 2007 року, отже компенсація за шкоду заподіяну здоровю, як учаснику ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС згідно ч.6,7 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» мала бути виплачена протягом місяця з дня встановлення інвалідності, тобто до 29 листопада 2007 року, в розмірі 30 мінімальних заробітних плат відповідно до ч.1 ст.48 Закону. Розмір мінімальної заробітної плати згідно ст.76 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» з 1.10.2007 року по 31.12.2007 року становив 460 грн.

З врахуванням викладено суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню і на користь позивача слід стягнути з відповідача недоплачену одноразову компенсацію як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом третьої групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, в розмірі 30 мінімальних заробітних плат, із врахуванням виплачених 186,2 гри., виходячи із розміру мінімального розміру заробітної плати встановленого на момент здійснення фактичної виплати, але не менше ніж 460 грн.

Посилання відповідача на відсутність бюджетного асигнування передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розмірів одноразової компенсації, як на причину невиконання покладених на нього зобовязань, до уваги не приймаються, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань, які встановлені статтею 46 Конституції України та ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», щодо визначення розміру допомоги.

Із врахуванням викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік», Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 № 6-рп/2007, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", ст.ст. 10, 60, 209, 213, 214, 215 ЦПК України, суд-

встановив:

Позов задовольнити.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради на користь ОСОБА_2 одноразову компенсацію за шкоду заподіяну здоровю, як інваліду 3 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи із врахуванням положень абз.3 ч.1 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі 30 мінімальних заробітних плат, виходячи із розміру мінімального розміру заробітної плати встановленого на момент здійснення фактичної виплати, але не менше ніж 460 грн.. в врахуванням вже виплачених сум.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а в разі, якщо апеляцію подають особи, як не були присутніми в судовому засіданні, то апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя