Справа № 2 - 339/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2010 р. Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Шестака О. І.

за участю секретаря Тріщук К. В., Демченко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,

встановив:

24.10.2008 р. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь борг в розмірі 65000,00 грн., стягнути суму судового збору в розмірі 650,00 грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ в розмірі 30,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача, що діє на підставі довіреності в обґрунтування заявленого позову пояснила, що позивачем 10 вересня 2008 р. було надано відповідачу 65000,00 грн. в борг, що підтверджується розпискою, відповідно до умов якої останній зобов'язався щомісячно частинами повертати отримані грошові кошти з урахуванням 2 % щомісячно від суми боргу. Однак, після передачі грошової суми та складання розписки відповідач повідомив, що гроші він повертати взагалі не збирається і не буде сплачувати відсотки за користування грошима. Відповідач не заперечує того факту, що ним отримано гроші в борг, але у добровільному порядку відмовляється їх повернути, що порушує права позивача, в зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача вказану суму боргу і сплачені ним судові витрати.

В судовому засіданні відповідач та його представник проти заявленого позову заперечували, просили суд в його задоволенні відмовити, так як ніяких грошових коштів від ОСОБА_1 відповідач не отримував. В обгрунтування заперечень проти позову відповідач пояснив, що він працював з липня 2006 по вересень 2008 року менеджером у СПДФО ОСОБА_4 за адресою :м.Харків. вул. Кіргизська, 19. 10.07.2008 р. він виявив пропажу на своєму робочому місці трьох банківських карток в трьох валютах платежу-гривня, долар, євро, на які клієнтами фірми, де він працював, зараховувались кошти за отриманий від фірми товар, про що повідомив ОСОБА_4 та його підлеглого ОСОБА_1 За вказівкою ОСОБА_4 ним було отримано в банку нові платіжні картки, а 10.09.2008 р. його викликав на роботу ОСОБА_4 та повідомив, що в нього є борг перед ним в сумі 63000,00 грн. З використанням психічного впливу, який виражався в погрозах йому, членам його сім'ї, ним було написано розписку на ім'я ОСОБА_1 про борг перед ним на вищевказану суму. При складанні цієї розписки йому погрожували їхніми зв'язками у правоохоронних органах і про позбавлення його волі. В присутності його матері йому погрожував та примушував написати розписку ОСОБА_1 і охоронець фірми, що мати може підтвердити в суді. В зв'язку з чим просить в позові відмовити.

Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

10.09.2008 року відповідачем було складено розписку, відповідно до умов якої відповідач отримав у позивача в борг суму в розмірі 65000,00 грн., яку зобов'язався повертати щомісячно частинами. Розписку було написано ним особисто та вірно, заходи фізичного впливу до нього не застосовувались, про що відповідачем було зазначено в її тексті.

Позивачем грошові кошти в сумі 65000,00 грн. було передано відповідачу 10.09.2008 p., що підтверджується виданою відповідачем розпискою.

Однак, відповідачем прийняті на себе зобов'язання не виконано, ніяких дій щодо повернення позивачу суми боргу у визначеному в розписці розмірі та строку-щомісячно не проведено.

Відповідно до ст.1047 ЦК України в підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надано розписку позичальником або інший документ, що підтверджує передачу йому позикодавцем певної грошової суми або відповідної кількості речей.

Тобто, за своєю правовою природою, розписка підтверджує укладення договору позики між позивачем і відповідачем.

Відповідно до ст.218 ЦК України недотримання сторонами письмової форми договору, встановленої законом, не тягне за собою його недійсність, крім випадків, встановлених законом. ЦК України, які і інші законодавчі акти, не містять умов, про те, що договір позики, складений не в письмовій формі, є недійсним. Таким чином, недотримання позивачем і відповідачем письмової форми договору позики, не тягне за собою недійсність договору позики, а відтак, надана відповідачем розписка від 10.09.2008 р. підтверджує відношення позики.

Відповідно до СТ.202 ЦК України правочином визнаються дії особи, що направлені на виникнення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 11 ЦК України передбачено, що підставою

виникнення цивільних прав і обов'язків є договори та інші правочини. Відповідно до ст.509 ЦК України з договорів та інших правочинів виникають зобов'язання.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, що визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю таку саму суму грошових коштів (суму позики) або таку саму кількість речей того самого роду та якості.

Згідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позику у строк, встановлений договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики, позика повинна бути повернена позичальником на протязі 30 днів з дня пред'явлення позикодавцем вимоги. Вимогу на адресу відповідача позивачем було надіслано 18.09.2008 року, станом на теперішній час її не виконано, борг не повернуто.

Статтями 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк їх виконання.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Неповернення відповідачем грошових коштів призвело до виникнення заборгованості перед позивачем. Однак, всупереч, виниклій заборгованості, відповідачем оплату суми боргу позивачу проведено не було, що є порушенням права позивача, яке підлягає захисту судом і порушення якого підлягає усуненню відповідачем.

Підпис відповідача з вказаним прізвищем і ініціалами на розписці від 10.09.2008 р. про отримання в борг грошових коштів в сумі 65000,00 грн. свідчить про згоду особи, яка його проставила з текстом та всіма умовами, викладеними в цьому документі.

Відповідачем не надано суду доказів, які спростовують виниклі у нього зобов'язання по поверненню отриманих в борг грошових коштів та розмір заборгованості перед позивачем в сумі 65000,00 грн. Тому, суд вважає ці обставини доведеними, а позов, таким, що підлягає задоволенню.

Що стосується заперечень відповідача проти позову, то суд вважає їх необгрунтованими з наступних

підстав.

Судом неодноразово роз'яснювалось відповідачу право на подачу зустрічного позову до ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним, однак на протязі тривалого часу розгляду справи відповідач своїм правом не скористався, зустрічний позов не подав. Належних доказів того, що відповдач, складаючи та підписуючи розписку про отримання грошових коштів в борг від позивача, діяв проти власної волі, під примусом, тиском та погрозами зі сторони позивача та/або інших осіб, сприймаючи їх як реальні, відповідачем суду не надано.

В обґрунтування заперечень проти позову відповідач посилається на наявність кримінальної справи за № 19080106, яку порушено за фактом шахрайських дій за ознаками складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, за якою, ніби-то, ОСОБА_5 давав показання про той факт, що його змусили написати розписку від 10.09.2008 р. про отримання в борг від ОСОБА_1 63000,00 гривень.

Однак, вищевказану кримінальну справу було порушено за заявою ПП ОСОБА_6 за фактом скоєння шахрайських дій стосовно нього гр-ном ОСОБА_2, який в період часу з червня по вересень 2008 року шляхом зняття грошових коштів з платіжних карток в АКБ «Надра», шахрайськими діями заволодів грошовими коштами ПП ОСОБА_6 на загальну суму 93359,00 грн.

Кримінальну справу було порушено за заявою ПП ОСОБА_6 Цей факт підтверджує виникнення боргу у ОСОБА_5 перед ПП ОСОБА_6, а не перед ОСОБА_1 Завданням розслідування за вищевказаною кримінальною справою було скоєння шахрайських дій ОСОБА_2В, відносно гр-на ПП ОСОБА_6, що не є пов'язаним з особою ОСОБА_1

Ніяких слідчих дій відносно правовідносин між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 в рамках даної кримінальної справи не провадилось, і не встановлено ніяких фактів незаконних дій з боку ОСОБА_1 відносно ОСОБА_5

При цьому, відповідач з моменту подачі позову до ухвалення рішення по справі так і не надав суду доказів, які підтверджують факт його належного звернення до правоохоронних органів по факту незаконних дій, проведених ОСОБА_1 щодо застосування останнім психічного впливу для примусового написання боргової розписки.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка по справі мати відповідача - ОСОБА_7, пояснила, що ніяких грошових коштів від ОСОБА_1 її син не отримував, він працював у СПДФО ОСОБА_4 менеджером, в липні 2008 р. виявив пропажу на своєму робочому місці банківських карток, про що повідомив ОСОБА_4 За його вказівкою ним було отримано в банку нові платіжні картки, а 10.09.2008 р. їй зателефонував ОСОБА_4, запропонував приїхати на роботу сина і там повідомив, що в сина є борг перед ним в сумі 63000,00 грн. Її сина примусили написати розписку про отримання цих грошей з використанням психічного впливу, який виражався в погрозах йому, членам його сім'ї. При цьому, свідок пояснила, що погрожував та примушував написати розписку сина саме ОСОБА_4, що протирічить свідченнями відповідача, який вказував на погрози та примус зі сторони ОСОБА_1 та охоронця фірми, а ОСОБА_4 зі слів відповідача лише спостерігав за ними зі свого кабінету через систему відеоспостереження. При цьому свідок пояснила, що до органів міліції та прокуратури вони з сином не звертались, так як вважали ОСОБА_4 порядною людиною.

Заперечення відповідача проти позову базуються лише на свідченнях його самого та його матері, однак, посилання на свідчення матері стосовно підтвердження погроз та примусу, застосованих до нього зі сторони позивача ОСОБА_1 щодо написання боргової розписки, не можуть бути прийняті судом до уваги, бо між ними та свідченнями самого ОСОБА_5 є невідповідність один з одним. Той факт, що до органів міліції та прокуратури відповідач та його мати не звертались, так як вважали ОСОБА_4 порядною людиною, свідчить про відсутність зі сторони цієї особи протиправних дій, таких, як погрози та примус щодо написання боргової розписки.

Таким чином, обставини, викладені відповідачем, на підставі яких обґрунтовуються заперечення проти позову, не є підтвердженими ніякими належними доказами, а базуються лише на припущеннях, в зв'язку з чим суд вважає ці обставин не доведеними, а заперечення такими, що не приймаються до уваги.

Одночасно, з ОСОБА_2 у відповідності до ст.88 ЦПК України підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 сума витрат по сплаті судового збору в розмірі 660,00 грн. та сума витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справи в розмірі 30,00 грн.

На підставі ст.ст. 11, 202, 509, 525, 526, 530, 625, 1046, 1047, 1049,ЦК України, керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 79, 88, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 65000,00 грн. (шістдесят п'ять тисяч гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 650,00 грн. (шістсот п'ятдесят гривень 00 копійок) і витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду цивільних справ в сумі 30,00 грн. (тридцяти гривень 00 копійок).

Заяву про апеляційне скарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження через суд першої інстанції.

Головуючий