07.10.10 ,
Апеляційний суд Херсонської області
Справа №22ц-6712/2010р. Головуючий в І інстанції Шкіндер O.A. Категорія: 57 Доповідач: Полікарпова О.М.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року жовтня місяця 07 дня колегія суддів судової плати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Кузнєцової O.A.

Суддів: Полікарпової О.М.

ОСОБА_1 при секретарі: Корольчук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Генічеському районі Херсонської області на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 26 серпня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Генічеському районі Херсонської області про зобов'язання вчинити певні дії,

встановила:

В травні 2010 р. ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом. Позивач зазначала, що відповідно до Закону України від 18.11.2004 р. «Про соціальний захист дітей війни» вона є дитиною війни. Ст. б зазначеного вище Закону дає їй право на щомісячну допомогу в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, яку вона не отримує. Вважає, що її право на зазначену соціальну допомогу було порушено через прийняття неконституційних законодавчих актів.

Просила зобов'язати Управління Пенсійного фонду в Генічеському районі Херсонської області (далі - Управління) нарахувати та виплатити на її користь недоплачену як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу за період з січня 2.007 року по травень 2010 року в розмірі 3 696,60 грн..

26 серпня 2010 р. Генічеський районний суд Херсонської області ухвалив у зазначеній справі рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково. Зобов'язано Управління нарахувати та виплатити ОСОБА_2 щомісячну недоплачену соціальну допомогу як дитині війни за період з травня 2007 р. по травень 2010 р. включно у розмірі 3 651,70 грн.. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 26 серпня 2010 р. та постановити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність та обгрунтованість рішення в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 частково, суд першої інстанції виходив з того, що державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені Законом України «Про соціальний захист дітей війни», не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно - правовими актами.

Проте такого висновку суд дійшов з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 р. передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 має статус дитини війни (а.с. б), а тому її пенсія повинна бути перерахована відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Згідно з п. 12 ст. 71 Закону України від 19.12.2006 р. «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» на

2007рік було зупинено, але рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. таке зупинення визнано неконституційним.

Законом України від 28.12.2007 р. «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесені зміни до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ст. 6 цього Закону викладено в такій редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни (відповідно до п. 20 ст. 14 Закону України від «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» зазначена надбавка становить 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.)

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. зміни, внесені підпунктом 2 п. 41 розділу II Закону України від 28.12.2007 p., щодо розмірів підвищення пенсії дітям війни визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, положення Конституції України щодо дії нормативно - правових актів у часі, а також положення ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у редакції 2004 року, які поновили свою дію у 2007 році - з 09.07.2007 p., а у

2008році - з 22.05.2008 p., право на здійснення перерахунку підвищення до пенсії у розмірах, визначених Законом України «Про соціальний захист дітей війни», мають діти війни за періоди з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 p.. Відповідно у 2007 році у період із 01.01.2007 р. до 09.07.2007 р. та у 2008 році з

01.01.2008р. до 22.05.2008 р. положення законів про Державний бюджет на ці періоди були чинними та підлягали виконанню.

Законами України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» та «Про Державний бюджет України на 2010 рік» дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не зупинялася і будь - які обмеження щодо її застосування не встановлювалися.

Отже, позивач має право на здійснення перерахунку підвищення до пенсії у розмірах, визначених Законом України «Про соціальний захист дітей війни», за періоди з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 p., з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 p., з 01.01.2009 р. по

31.12.2009p., з 01.01.2010 р. по 31.05.2010 p..

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції не звернув уваги на зупинення дії вищевказаних законів України та зміни в законодавстві, що призвело до неправильного вирішення спору по суті заявлених вимог.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 1 ЦК України до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Ураховуючи наведене та відповідні спеціальні законодавчі акти, які підлягають застосуванню у справах про соціальний захист дітей війни, що носять публічно - правовий характер, суд може визнати дії відповідачів законними чи незаконними та в разі незаконності їхніх дій - зобов'язати провести нарахування/перерахування та виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнення конкретних сум.

Оскільки суд першої інстанції не мав правових підстав визначати конкретний розмір підвищення до пенсії, який відрізняється від установленого Законом України «Про соціальний захист дітей війни» розміру, а також не врахував, що обов'язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії, яка передбачена вищевказаним законом, покладено саме на органи Пенсійного фонду України, у зв'язку з чим Управління має можливість відкоригувати конкретний розмір підвищення до пенсії самостійно, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті заявлених позовних вимог.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо посилання на постанову Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» №530 від 28.05.2008 р. та відсутність поняття «мінімальна пенсія за віком» як розрахункової величини для вказаного підвищення пенсії, оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. З Закону України «Про соціальний захист дітей війни» державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно - правовими актами, в том^ чмсп/ / постановою Кабінету Міністрів України. Розмір же мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни судом апеляційної інстанції до уваги не приймаються, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом спору. Проблеми надання бюджетних коштів управлінню Пенсійного фонду України для виконання покладених на нього обов'язків виходять за межі заявлених вимог. Також не приймаються до уваги доводи апелянта щодо можливого нецільового використання коштів Пенсійного фонду України, оскільки суд не приймав рішення про проведення виплат з власних джерел фінансування останнього.

Керуючись ст.ст. 301, 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Генічеському районі Херсонської області задовольнити частково.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 26 серпня 2010 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Генічеському районі

Херсонської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2

з підвищенням її на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого

ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», та

провести відповідні виплати за періоди з 09.07.2007 р.^по 31.12.2007 р., з

22.05.2008р. по 31.12.2008 р., з 01.01.2009 р. по 31.05.2010р.

Рішення набирає чинності після проголошення, є остаточним і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: