Броварський міськрайонний суд Київської області
справа 2-5100/10
РІШЕННЯ

Іменем України

30 листопада 2010 року Броварський міськрайонний суд Київської області

в складі:

Головуючого судді - Сердинського В.С.

при секретарі - Калита Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства ОПТ Банк, третя особа: відкрите акціонерне товариство Дженералі Гарант про визнання недійсним повідомлення про зміну розміру відсоткової ставки за кредитним договором, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ПАТ ОПТ Банк, третя особа: ВАТ Дженералі Гарант про визнання недійсним повідомлення про зміну розміру відсоткової ставки за кредитним договором.

Позивач зазначав, що 24 лютого 2006 року між ним та ЗАТ «ОТП Банк» був укладений кредитний договір № CL-008/090/2006. За умовами договору відповідач взяв на себе зобовязання надати позивачу кредит у сумі 64 872 доларів США на купівлю автомобіля, а позивач зобовязався повернути наданий йому кредит та сплатити усі передбачені договором проценти за користування кредитом. За умовами п. 3 частини № 1 договору сторони домовились, що для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка 12,00 %річних.

20 лютого 2007 року між ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» (страховик), позивачем (страхувальник) та ЗАТ «ОТП Банк» (вигодонабувач) був укладений трьохсторонній договір № 19/03 добровільного страхування транспортних засобів, з терміном дії з 24 лютого 2007 року по 23 лютого 2011 року. За умовами пп. 8.5 трьохстороннього договору страхування сторони домовились, що внесення змін та доповнень, а також дострокове припинення дії договору можливе лише за взаємною згодою страховика, страхувальника та вигодонабувача, але 12 лютого 2010 року позивач отримав від відповідача повідомлення від № 008-01-3/196 про збільшення розміру процентної ставки за кредитним договором. Вважає, що повідомлення підлягає визнанню недійсним, так як згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Отримання кредитодавцем письмового повідомлення про незгоду позичальника із новим розміром процентної ставки вважається незгодою позичальника з новим встановленим розміром процентної ставки. Зі змісту наведених умов договору вбачається, що вчинення відповідачем певних дій - направлення на адресу позивача повідомлення про зміну процентної ставки за кредитом - спрямоване на зміну певних прав та обовязків сторін договору. З моменту направлення такого повідомлення у позивача виникає обовязок сплачувати проценти за користування кредитом у новому розмірі, а у відповідача, відповідно, виникає право вимагати від позивача внесення процентів у новому розмірі. В разі невиконання цього обовязку позивачем у відповідача виникає право вимагати дострокового погашення кредиту, а у позивача обовязок достроково сплатити несплачену суму кредиту. Тобто повідомлення є за своєю правовою природою правочином, а саме правочином на виконання договору, у розумінні ч.3 ст. 206 ЦК України, а отже може бути визнано недійсним у судовому порядку.

Між позивачем та АТ «ОТП Банк» 24.02.2006 року був укладений кредитний договір № СL-008/090/2006. Відповідно до статті 1.3 (з підпунктами) кредитного договору позивачем були укладені наступні договори страхування: договір страхування автомобіля (повне КАСКО); договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів Строк дії договорів страхування закінчувався, що спонукало позивача застрахувати кредитний автомобіль на новий строк з 24.02.2010 року по 23.02.2011 року.

Згідно умов пп. 2.3.8.1 п.2.3.8 кредитного договору позичальник зобовязаний щорічно, не пізніше 20 (двадцяти) календарних днів до закінчення чергового річного періоду дії договору страхування, надавати банку оригінали платіжних документів, що підтверджують сплату страхових платежів (премій) на наступний період дії договорів страхування (календарний рік) чи оригінали страхових договорів (полісів) укладених на умовах, що задовольняють банк та з визначеною банком страховою компанією, якщо інше письмово не погоджено з банком. Вважає, що під час укладання трьохстороннього договору добровільного страхування транспортних засобів від 20.02.2007 року № 19/03 «інше письмово погоджено з банком» між сторонами: ВАТ «УСК «Дженералі Гарант», ОСОБА_1, ЗАТ «ОТП Банк».

ОСОБА_1 згідно умов кредитного договору, як позичальник належним чином виконав усі вимоги вищеназваних страхових договорів, 04.02.2010 року надав до банку оригінали платіжних документів, що підтверджують сплату страхових платежів (премій) на наступний період страхування. За два роки існування кредитної заборгованості ним жодного разу не були допущені затримки погашення відсотків чи основної суми боргу або інші порушення умов кредитного договору від 24.02.2006 року, він своєчасно та справно сплачує банку суми, які зазначені у графіку повернення кредиту та сплати відсотків. Заперечує проти порушень банком процедури реалізації рішення щодо зміни відсоткової ставки.

Відповідачем не надіслана додаткова угода до кредитного договору про зміну розміру річної процентної ставки за кредитним договором, як це передбачено підпунктами 5.3 договору. Письмове повідомлення фінансової установи про зміну умов кредитного договору повинно містити підпис уповноваженої особи, довіреністю та відтиск печатки фінансової установи. Відповідно до вимог статті 207 Цивільного кодексу України та умовами кредитного договору не передбачено використання при вчиненні правочинів навіть факсимільного відтворення підпису.

Відповідно до ч. 2 ст. 10561 ЦК України встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Названа норма з 10.01.2009 року прямо забороняє відповідачу реалізовувати своє право, встановлене договором, на зміну розміру процентної ставки інакше, як за згодою обох сторін договору.

Посилаючись на викладене позивач просив визнати недійсним повідомлення № 008-01-3/196 від 12 лютого 2010 року про зміну розміру відсоткової ставки за кредитним договором № CL-008/090/2006 від 24 лютого 2006 року, починаючи з 12 лютого 2010 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні позовним вимогам, просили задовольнити позов в повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_3 не зявився, про час і місце судових засідань повідомлявся належним чином. Надав суду письмові заперечення, в яких зазначав, що позивач у позові звертає увагу на п. 2.3.8.1 кредитного договору, відповідно до якого позивач зобовязаний не пізніше 20 календарних днів до закінчення чергового річного періоду дії договору страхування, надавати банку оригінали платіжних документів, що підтверджують сплату страхових платежів на наступний період дії договорів страхування чи оригінали страхових договорів (полісів), укладених на умовах, що задовольняють банк та з визначеною страховою компанією. Кредитним договором чітко визначено зобовязання позивача надавати відповідачу документи, що підтверджують пролонгацію договорів з визначеною страховою компанією. В звязку з неподання позивачем документів перелічених у вищезазначеному пункті кредитного договору, відповідач був змушений вжити заходів згідно п. 1.4.1.5. кредитного договору, а саме підняти відсоткову ставку на 4 %. Підписавши кредитний договір позивач, у відповідності до ч. 1 ст. 10561 ЦК України, висловив цим цілковиту згоду на зміну процентної ставки в разі порушення ним умов кредитного договору. Таким чином, дії відповідача не можуть бути розцінені, як зміна відсоткової ставки в односторонньому порядку.

Повідомленням від 11.02.2010 року позивача було повідомлено про зміну переліку погоджених відповідачем страхових компаній, крім того перелік рекомендованих страхових компаній розміщено на офіційному сайті банку. Необхідність укладання договорів страхування та погодження відповідних страхових компаній повязана з тим, що у випадку допущення позичальником прострочки за кредитним договором більше 30 календарних днів і використання банком свого права погасити заборгованість за рахунок продажу предмета застави, відповідач може бути позбавлений такого права (повністю або частково), що є порушенням п. 5 ст. 49 ЗУ «Про банки і банківську діяльність». Відповідно до ч. 2 п. 4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатись, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватись залежно від зміни обліку ставки Національного банку України або в інших випадках. Саме такий випадок передбачений умовами кредитного договору.

Таким чином, ввжають, що будь-яких підстав для задоволення вимог позивача не існує. Відповідач діяв в межах своїх прав та обовязків, керуючись чинним законодавством. Також повідомив суд про те, що назва позивача із закритого акціонерного товариства змінилась на публічне акціонерне товариство ОТП Банк. Просили відмовити в задовленні позову.

В судове засідання представник третьої особи ОСОБА_4 не зявилась, про час і місце судових засідань повідомлялась належним чином. Надала суду письмові заперечення, в яких проти задоволення позову не заперечувала, пояснила, що за умовами кредитування договору від 24.02.2006 року відповідач взяв на себе зобовязання надати позивачеві кредит у сумі 64872,00 доларів США на купівлю автомобіля, а позивач, зокрема, зобовязався повернути наданий йому кредит та сплатити усі передбачені договором проценти за користування кредитом. За умовами п. 3 частини № 1 договору сторони домовились, що для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка 12 % річних. Дійсно 20 лютого 2007 року між ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант», ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» був укладений трьохсторонній договір № 19/03 добровільного страхування транспортних засобів, з терміном дії з 23 лютого 2007 року по 23 лютого 2011 року. За умовами п. 8.5 трьохстороннього договору страхування сторони домовились, що внесення змін та доповнень, а також дострокове припинення дії договору можливе лише за взаємною згодою страховика, страхувальника та вигодонабувача, але позивач отримав від відповідача повідомлення від 12.02.2010 року № 008-01-3/196 про збільшення розміру процентної ставки за договором. Отримання кредитодавцем письмового повідомлення про незгоду позичальника із новим розміром процентної ставки вважається незгодою позичальника з новим встановленим розміром процентної ставки. Зі змісту наведених умов договору вбачається, що вчинення відповідачем певних дій: направлення на адресу позивача повідомлення про зміну процентної ставки за кредитом спрямоване на зміну певних прав та обовязків стбрін договору. З моменту направлення такого повідомлення у позивача виникає обовязок - проценти за користування кредитом у новому розмірі, а у відповідача, відповідно, виникає право вимагати від позивача внесення процентів у новому розмірі. В разі невиконання цього обовязку позивачем у відповідача виникає право вимагати дострокового погашення кредиту, а у позивача обовязок достроково сплатити несплачену сум) кредиту. Тобто повідомлення є за своєю правовою природою правочином, а саме правочином на виконання договору, у розумінні ч. 3 ст. 206 ЦК України, а отже може бути визнано недійсним у судовому порядку. Банк в односторонньому порядку провів підвищення розміру річної процентної ставки за вищезазначеним кредитним договором. Відповідачем не надіслана додаткова угода до кредитного договору про зміну розміру річної процентної ставки за Кредитним договором, як це передбачено підпунктами 5.3 цього Договору. Письмове повідомлення фінансової установи про зміну умов кредитного договору повинно містити підпис уповноваженої особи, довіреністю та відтиск печатки фінансової установи. Відповідно до вимог статті 207 Цивільного кодексу України та умовами Кредитного договору непередбачено використання при вчиненні правочинів навіть факсимільного відтворення підпису.

Відповідач безпідставно підвищив процентну ставку та змушував позивача розірвати договір із СК «Дженералі Гарант». Відповідач в порушення умов пп. 8.5. трьохстороннього договору страхування за співпрацю зі СК «Дженералі Гарант», -вирішив підвищити відсоткову ставку на 4% річних. Неправомірно пропонував позивачу укласти новий договір страхування з однією зі страхових компаній (крім СК «Дженералі Гарант»), які входять до списку рекомендованих Банком. Посилаючись на викладене, вважають, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі.

Судом встановлено, що 24 лютого 2006 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» був укладений кредитний договір № CL-008/090/2006 (а.с. 11-18). За умовами договору ЗАТ «ОТП Банк» взяв на себе зобовязання надати позивачу кредит у сумі 64872,00 доларів США на купівлю автомобіля, а позивач зобовязався повернути наданий йому кредит та сплатити усі передбачені договором проценти за користування кредитом. За умовами п. 3 частини № 1 договору сторони домовились, що для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка 12 % річних.

Відповідно до статті 1.3 (з підпунктами) кредитного договору позивачем були укладені наступні договори страхування: договір страхування автомобіля (повне КАСКО); договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів Строк дії договорів страхування закінчувався, що спонукало позивача застрахувати кредитний автомобіль на новий строк з 23 лютого 2007 року по 23 лютого 2011 року.

Згідно умов пп. 2.3.8.1 п.2.3.8 кредитного договору позичальник зобовязаний щорічно, не пізніше 20 (двадцяти) календарних днів до закінчення чергового річного періоду дії договору страхування, надавати банку оригінали платіжних документів, що підтверджують сплату страхових платежів (премій) на наступний період дії договорів страхування (календарний рік) чи оригінали страхових договорів (полісів) укладених на умовах, що задовольняють банк та з визначеною банком страховою компанією, якщо інше письмово не погоджено з банком.

20 лютого 2007 року між ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» (страховик), ОСОБА_1 (страхувальник) та ЗАТ «ОТП Банк» (вигодонабувач) був укладений трьохсторонній договір № 19/03 добровільного страхування транспортних засобів, з терміном дії з 24 лютого 2007 року по 23 лютого 2011 року (а.с. 19-26). За умовами пп. 8.5 трьохстороннього договору страхування сторони домовились, що внесення змін та доповнень, а також дострокове припинення дії договору можливе лише за взаємною згодою страховика, страхувальника та вигодонабувача.

Згідно повідомлення ЗАТ «ОТП Банк» від 12.02.2010 р. № 008-01-3/196 ОСОБА_1 було повідомлено про збільшення розміру процентної ставки за договором (а.с. 30).

Виходячи з вищевикладеного суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позову виходячи з наступного.

ОСОБА_1 згідно умов кредитного договору, як позичальник належним чином виконав усі вимоги вищеназваних страхових договорів, надав до банку оригінали платіжних документів, що підтверджують сплату страхових платежів (премій) на наступний період страхування, що підтверджується відповіддю банку від 12.02.2010 року (а.с. 30).

Відповідачем не надіслана додаткова угода до кредитного договору про зміну розміру річної процентної ставки за кредитним договором, як це передбачено підпунктами 5.3 договору. Письмове повідомлення фінансової установи про зміну умов кредитного договору повинно містити підпис уповноваженої особи, довіреність та відтиск печатки фінансової установи.

В ч. 2 ст. 10561 ЦК України встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Названа норма набула чинності з 10.01.2009 року та прямо забороняє відповідачу реалізовувати своє право, встановлене договором, на зміну розміру процентної ставки інакше, як за згодою обох сторін договору.

Отримання кредитодавцем письмового повідомлення про незгоду позичальника із новим розміром процентної ставки вважається незгодою позичальника з новим встановленим розміром процентної ставки. Зі змісту наведених умов договору вбачається, що вчинення відповідачем певних дій - направлення на адресу позивача повідомлення про зміну процентної ставки за кредитом - спрямоване на зміну певних прав та обовязків сторін договору. З моменту направлення такого повідомлення у позивача виникає обовязок сплачувати проценти за користування кредитом у новому розмірі, а у відповідача, відповідно, виникає право вимагати від позивача внесення процентів у новому розмірі. В разі невиконання цього обовязку позивачем у відповідача виникає право вимагати дострокового погашення кредиту, а у позивача обовязок достроково сплатити несплачену суму кредиту. Тобто повідомлення є за своєю правовою природою правочином, а саме правочином на виконання договору, у розумінні ч.3 ст. 206 ЦК України, а отже може бути визнано недійсним у судовому порядку.

Тому суд приходить до правильного висновку про визнання недійсним повідомлення № 008-01-3/196 від 12 лютого 2010 року про зміну розміру відсоткової ставки за користування кредитом на 4% за кредитним договором № № CL-008/090/2006 від 24 лютого 2006 року та зобовязання відповідача провести перерахунок заборгованості за кредитним договором № CL-008/090/2006 від 24 лютого 2006 року із розрахунку залишення відсоткової ставки за користування кредитом без змін від 12.02.2010 року.

Керуючись ст.ст. 202, 205-207, 651, 654, 10651 ЦК України та ст. ст. 224-226 ЦПК України,-

вирішив:

позов задовольнити.

Визнати недійсним повідомлення № 008-01-3/196 від 12 лютого 2010 року про зміну розміру відсоткової ставки за користування кредитом на 4% за кредитним договором № № CL-008/090/2006 від 24 лютого 2006 року, починаючи з 12 лютого 2010 року.

Зобовязати публічне акціонерне товариства ОПТ Банк провести перерахунок заборгованості за кредитним договором № CL-008/090/2006 від 24 лютого 2006 року із розрахунку залишення відсоткової ставки за користування кредитом без змін від 12.02.2010 року.

На рішення протягом десяти днів може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області.

Суддя В.С. Сердинський