Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2010 року Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Галича Ю.М.,

при секретарі: Яременко І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ставище Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права на спадщину,

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернулася ОСОБА_1, посилаючись на те, що як вбачається з погосподарських книг ОСОБА_2 сільської ради Ставищенського району Київської області за 1986-1990, 1991-1995 роки та довідки ОСОБА_2 сільської ради житловий будинок №26 го вулиці Набережна в селі Торчиця Ставищенського району Київської області належав до колгоспного двору.

На час припинення колгоспного двору 15 квітня 1991 року в ньому проживала ОСОБА_3, яка згідно діючих на той час ст. ст. 120,123 ЦКУРСР (1963 р.) та Закону України "Про власність набула права власності на вказаний будинок, як на майно колгоспного двору.

27 червня 2008 року в ОСОБА_2 сільській раді Ставищенського району Київської області за реєстром №86 ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла все своє майно ОСОБА_1.

18 березня 2009 року ОСОБА_3 померла, спадщину після смерті якої прийняла її спадкоємиця за вказаним заповітом, яка 20 липня 2010 року подала до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

На час смерті спадкодавці неповнолітніх або непрацездатних дітей, непрацездатного чоловіка, непрацездатних батьків і утриманців ОСОБА_3 не мала.

Вважає, що ОСОБА_3 за життя набула права власності на житловий будинок №26 по вул. Набережна в селі Торчиця Ставищенського району Київської області і це право увійшло до складу спадщини, яка відкрилася 18 березня 2010 року внаслідок смерті осінньої.

ОСОБА_2 сільська рада свідоцтва про право власності на ім'я померлої не видала, що позбавляє її можливості оформити свої спадкові права в Ставищенській державній нотаріальній конторі.

Вартість вищевказаного житлового будинку відповідно до технічного паспорта становить 48178 гривень. Будинок загальною площею 63,5 кв, метри, житловою площею - 28,8 кв. метри. Земельна ділянка, де розташований вказаний житловий будинок приватизована.

Позивачка просить визнати за нею право на спадщину за заповітом після смерті 18 березня 2010 року - матері ОСОБА_3 на житловий будинок №26 по вулиці Набережній в селі Торчиця Ставищенського району Київської області, загальною площею 63, 5 кв. метри, житловою площею - 28,8 кв. метри, вартістю 48178 гривень.

В судовому засіданні позивачка підтримала позов про визнання права на спадщину за заповітом, підтвердила обставини, на які посилаються в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов визнав, зробивши про це усну заяву.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, усну заяву представника відповідача про визнання позову та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання представником відповідача вказаного позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відносини власності на нерухоме майно в Україні регулюються Цивільним Кодексом України, Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень та іншими актами законодавства України.

Відповідно до абзацу 3 частини 3 статті 331 Цивільного Кодексу України (2003 року) якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість передбачена статтею 182 ЦК України. Пункт 1 частини 1 статті 4 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень також передбачає обов'язкову державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, зокрема права власності на нерухоме майно.

В той же час у відповідності з частиною 5 статті 3 вказаного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Згідно зі статтею 25 Цивільного Кодексу України (16.01.2003 року) здатність мати цивільні права та обовязки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент смерті. Цивільною дієздатністю фізичної особи є зокрема і її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати. Однією із підстав припинення права власності відповідно до статті 346 ЦК України є смерть власника.

У відповідності зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, або оголошення її померлою. Як вбачається із статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

При видачі свідоцтва про право на спадщину згідно абз. 4 п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженої наказом Мінюсту від 03.03.2004 року №20/5), нотаріус вимагає, крім правовстановлювального документа, витяг з Реєстру прав власності.

Відповідно до пункту 6.1. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно (затвердженого наказом Мінюсту України №7/5 від 07.02.2002 року) оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування. Первинна видача свідоцтв про право власності на імя померлих власників вказаним Тимчасовим положенням не передбачена.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що необхідно визнати за ОСОБА_1 право на спадщину за заповітом після смерті 18 березня 2010 року - матері ОСОБА_3 на житловий будинок №26 по вулиці Набережній в селі Торчиця Ставищенського району Київської області, загальною площею 63, 5 кв. метри, житловою площею - 28,8 кв. метри, вартістю 48178 гривень і оскільки представником відповідача ОСОБА_2 сільської ради ОСОБА_4 позов визнається, то він підлягає задоволенню.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 сільська рада до предявлення позову про визнання права на спадщину на житловий будинок і в судовому засіданні не оспорювала цього права, а тому відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на відповідача не може бути покладений обовязок по відшкодуванню судових витрат.

Керуючись ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР (1963 р.), ст. ст. 182, 392, 1220, 1223 ч. 2, 1261, 1268, 1270 Цивільного Кодексу України, ч. 5 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", п. 6.1. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Мінюсту України №7/5 від 07.02.2002 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 р. за N 283/8882, абзацу 4 п. 216 Інструкції Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року N 20/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 р. за N 283/8882, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 130, 174, 213-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на спадщину за заповітом після смерті 18 березня 2010 року - матері ОСОБА_3 на житловий будинок №26 по вулиці Набережній в селі Торчиця Ставищенського району Київської області, загальною площею 63, 5 кв. метри, житловою площею - 28,8 кв. метри, вартістю 48178 (сорок вісім тисяч сто сімдесят вісім) гривень.

Звільнити від сплати судового збору ОСОБА_2 сільську раду на підставі ст. 88 ЦПК України.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Київської області через Ставищенський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Ю.М. Галич