Комінтернівський районний суд м.Харкова
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«29» грудня 2010 p

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі: ОСОБА_1 '

при секретарі - Буняєвій М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комінтернівського районного суду м Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до TOB HBO «СУЗІР Я», 3- особа ОСОБА_3 про визнання недійсним викладеного у формі рішенні загальних зборів учасників TOB HBO «СУЗІРЯ» від 01.02.2008 p., протокол N° 4. і акту внесення майна, що передається в статутний фонд TOB HBO «СУЗІРЯ» засновником ОСОБА_4. правочину щодо внесення ОСОБА_4 С В. до статутного фонду TOB HBO «СУЗІРЯ» нежитлових будівель, які знаходяться за адресою м. Харків, вул. Зернова. 4; про визнання за ОСОБА_5 права на частку в розмірі ? у праві спільної часткової власності на нежитлові будівлі, які знаходяться за адресою м. Харків, вул. Зернова. 4,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_5 звернулася .до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить визнали недійсним викладений у формі рішенні загальних зборів учасників TOB HBO «СУЗІР Я», від 01.02.2008 р. протокол №4 і акту від 20.02.2008 p.; внесення майна, що передається в статутний, фонд TOB HBO «СУЗІРЯ» засновником ОСОБА_4. правочин щодо внесення ОСОБА_4 С В. до статутного фонду TOB HBO «СУЗІРЯ» нежитлових будівель літ. «Б-1» загальною площею 1756.1 кв. м.. літ. «В-1» загальною площею 643.2 кв. м., літ. «Ж-3» загальною площею 1152.4 кв. м.. літ. «К-2» загальною площею 340.7 кв. м.. літ. «Л-1» загальною площею 147.8 кв. м.. які знаходяться за адресою м. Харків, вул. Зернова. 4. а також визнати за ОСОБА_5 право на частку в розмірі ? у праві спільної часткової власності на дані нежитлові будівлі.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що спірне нерухоме майно було спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 і ОСОБА_4. в зв'язку з чим ї чоловік міг розпорядитися ним зокрема шляхом внесення до статутного фонду товариства, лише за умови отримання її нотаріально посвідченої згоди.

Такої згоди на внесення спірного нерухомого майна до статутного фонду TOB НВО «СУЗІРЯ» вона не надавала і заперечує проти зазначених дій.

Позивачка зазначає, що вказані дії з передачі майна TOB НВО «СУЗІРЯ» є правочином, який внаслідок наведених нею обставин вона вважає недійсним.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов в повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, які викладені у позовній заяві.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував посилаючись на те, що законодавством не передбачено необхідності отримання згоди дружини при здійсненні внеску до статутного фонду господарського товариства нерухомим майном, яке є спільною сумісною власністю подружжя, та просив відмовити задоволенні позову повністю і здійснювати розгляд даної справи за відсутності TOB НВО «СУЗІРЯ».

3-особа ОСОБА_3 визнала позов в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб. які беруть участь у праві і з'явилися в судове засідання, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

В протоколі № 4 загальних зборів учасників TOB HBO «СУЗІР'Я» від 01.02.2008 р. викладено рішення внести в статутний фонд товариства нежитлові будівлі літ. «В- 1». «Ж-3». «Б-1». «К-2». «Л-1» загальною вартістю 192970,00 грн.. ОСОБА_4

В протоколі № 4 від 01.02.2008 р. зазначено, що нежитлові будівлі літ. «В-1». «Ж- 3», «Б-1». «К-2» «Л-1», які знаходяться по вул. Зерновій. 4 в м. Харкові, належали ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу ВЕК N° 608902.

Спірне майно було передано ОСОБА_4 відповідачу 20.02.2008 р. за актом внесення майна, що передається в статутний фонд TOB HBO «СУЗІР'Я».

Суд погоджується з доводами позивача про те, що протоколом № 4 загальних зборів учасників TOB HBO «СУЗІР'Я» і актом внесення майна від 20.02.2008 р. оформлено погоджену дію двох осіб: ОСОБА_4 щодо припинення права власності на спірне майно і ТОВ НВО «СУЗІРЯ» в особі найвищого органу управління товариства - загальних зборів учасників товариства щодо прийняття у власність такого майна.

Згідно з ч. 1 cm. 202 ЦК України дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, є правочином. Погоджена дія двох або більше сторін є дво- чи багатостороннім правочином (ч. 4 cm. 202 ЦК України).

Тому суд приходить до висновку, що рішенням загальних зборів учасників ТОВ НВО «СУЗІРЯ» від 01.02.2008 p., протокол № 4 і актом від 20.02.2008 р. внесення майна, що передається в статутний фонд ТОВ НВО «СУЗІРЯ» засновником ОСОБА_4, оформлено двосторонній правочин з розпорядження ОСОБА_4 спірним майном.

Такий правочин є недійсним, що підтверджується нижчевикладеним.

Позивачка ОСОБА_5 з 12.12.1975 р). перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4. що підтверджуєшся свідоцтвом пpo укладення шлюбу.

09.06.1998 р. шлюб між позивачкою і ОСОБА_4 В, було розірвано, про що видано свідоцтво від 09.06.1998 р 1-ВЛ № 093147, запис № 437.

19.04.2002 р. позивачка і ОСОБА_4, знов одружились що підтверджується свідоцтвом про одруження від 19.04.2002 р. 1-ВЛ N° 157426, запис № 254.

У зазначеному шлюбі позивачка і ОСОБА_6 перебували з 19.04.2002 р. до моменту смерті ОСОБА_4 16 червня 2010 р.

Право власності на спірне майно було набуто ОСОБА_4 за час шлюбу з позивачкою на підставі договору купівлі-продажу від 13.11.2007 р. ВЕК № 608902. реєстровий N° 842, і зареєстровано за ним в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, що підтверджується витягом з державного реєстру № 16648472 від 14.11 2007 р.

Відповідно до ч. З cm. 368 ЦК України, ч. 1 cm. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ і набуту за час шлюбу крім речей індивідуального користування, є об'єктом права цільної сумісної власності подружжя (ч. 2 cm. 60 СК України).

Таким чином, спірне майно з моменту його набуття ОСОБА_4 за вищевказаним договором купівлі-продажу належало ОСОБА_4 та позивачці ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності.

Згідно зі cm. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Позивачка зазначає, що інше не було встановлено домовленістю між нею та чоловіком - ОСОБА_4 Доказів протилежного також не надано відповідачем.

Відповідно до ч. 1 cm. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Ч. 2 cm. 65 СК України встановлено: що при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

В ч. З тієї ж, статті закріплено, що для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Відчуження такого обсягу спільного нерухомого майна виходить за межі дрібного побутового договору. Письмової чи нотаріально засвідченої згоди на відчуження ОСОБА_4 спірного майна позивачка не Давала. При цьому відповідачу як випливає з відзиву на позовну заяву було відомо про відсутність згоди позивача на передачу ОСОБА_4 товариству нежитлових приміщень.

В ч. ч. 1-2 ст. 369 ЦК України вказано, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

В ч. 4 ст. 369 ЦК України зазначено, що правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Таким чином, ОСОБА_4 за погодженням з відповідачем в порушення вимог закону відчужив належні як подружжю на праві, спільної сумісної власності нежитлові будівлі та передав їх у власність ТОВ НВО «СУЗІР'Я», чим порушив право спільної сумісної власності на вказане майно, вищезазначені приписи законодавства щодо порядку розпоряджання майном, яке було об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а також права та інтереси позивача як співвласника майна.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства.

Зміст оспорюваного позивачем правочину суперечить вищенаведеним приписам ЦК України і СК України, а саме ст. 63. ч. ч. 1-3 ст. 65 СК України, ч. ч. 1-2 ст. 369 ЦК України, щодо порядку розпоряджання майном, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тому відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК Україну оспорюваний правочин є недійсним

Враховуючи вищевикладене судом відхиляються доводи відповідача про те що ні Цивільним кодексом України, ні Законом У краяни «Про господарські товариства» не передбачене необхідності отримання згоди дружини при здійсненні внеску до статутного фонду господарського товариства нерухомим майном, яке є спільною сумісною власністю подружжя.

16.06.2010 р. ОСОБА_4 помер в лікарні, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 17.06.2010 р. серії 1-ВЛ № 267112, актовий запис № 8349.

Внаслідок смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України до складу спадщини можуть бути включені лише визначені права та обов 'язки спадкодавця

В постанові ПВСУ від 22.12.95р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

В ч. 1 ст. 70 СК України вказано, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК Україні у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Позивачка зазначила, що інше не було визначено домовленістю між нею і ОСОБА_7, шлюбний договір між ними ,не укладався, рішення суду щодо поділу спільного майна відсутні.

В п. 241 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Мінюсту від 03.03.2004 р. № 20/5 зазначено, що у разі

смерті одного з подружжя свідоцтво про право- власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видане на половину спільного майна.

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини визначаються частки в спільній сумісній власності подружжя ОСОБА_4 і ОСОБА_5 які в силу вищезазначених приписів законодавства є рівними, тобто складають по 1А.

Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою, а не спільною сумісною, то внаслідок зазначеного припиняється і право спільної сумісної власності на майно подружжя.

Згідно з абз. З п. 242 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» якщо до складу спільного майна подружжя входить майно, що підлягає реєстрації, нотаріус повинен дотримуватись також вимог пункту 216 цієї інструкції.

В даному пункті Інструкції зазначено' що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві.

Позивачка звернулася до відповідача з вимогою про відновлення порушених прав та повернення спірного майна, однак TOB НВО «СУЗІР'Я» листом від 01.11.2010 р відмовило їй, посилаючись на те. що власником спірного майна є товариство.

Із зазначеного вбачається, що TOB НВО «СУЗІР'Я» не визнає права як співвласника спірного майна.

Позивачка не має можливості скористатися порядком, передбаченим Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», оскільки на підставі оспорюваного правочину спірне майно зареєстроване за відповідачем, а без правовстановлюючих документів і реєстрації права власності на спірне майно на ім'я ОСОБА_4 вона не може визначити свою частку в позасудовому порядку.

Кожна особа має право на захист свого ,цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України)

Відповідно до ч 2 ст. 16 ЦК Україні способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним: відновлення становища, яке існувало до порушення. *

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання йозо права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вказано, що позови про визнання недійсними правочинів щодо нерухомого майна та застосування наслідків недійсності пред'являються відповідно до частини першої статті 114 ЦПК за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Оскільки спірне майно знаходиться на території Комінтернівського району м. Харкова даний спір також підлягає вирішенню в Комінтернівському районному суді м. Харкова

Позов пред'явлено в межах встановленого ст. 257 ЦК України строку позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦП Україиу стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в зв'язку з чим з TOB НВО «СУЗЇРЯІ на користь позивачки підлягають стягненню понесені при поданні позовної заяві витрати зі сплати державного мита в сумі 1700,00 грн. і 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 114, 209, 112, 213 - 215, 218 ЦПК України, на підставі ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 356. ч. З ст. 368, ч. ч. 1 -2, 4 ст. 369, ч. 2 ст. 370 ЦК України, ст. 392, ч. 1 ст. 1220 ЦК України, ч. ч. 1-2 ст. 60, ст. 63, ч. ч. 1 - 3 ст. 65, ч. 1 ст. 70 CK України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_5 задовольнити повністю

Визнати недійсним викладений у формі рішенні загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого об'єднання «СУЗІР'Я» (61093, м. Харків, вул. Полтавський шлях, буд. 115; ІК 31982294) від 01 лютого 2008 р. (протокол N° 4) і акту від 20 лютого 2008 р. внесення майна, що передається в статутний фонд ТОВ НВО «СУЗІР'Я» засновником ОСОБА_4, правочин щодо внесення ОСОБА_4 (61045. м. Харків, вул. Аральська, 70; ІН НОМЕР_1) до статутного фонду товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого об'єднання «СУЗІР'Я» (61093, м. Харків, вул. Полтавський шлях, буд. 115; ІК 31982294) нежитлових будівель літ. «Б-1» загальною площею 1756.1 кв м.. літ. «В-1» загальною площею 643.2 кв. м.. літ. «Ж-3» загальною площею 1152,4 кв. м., літ. «К-2» загальною площею 340.7 кв. м., літ. «Л-1» загальною площею 147,8 кв. м., які знаходяться за адресою Харківська область, місто Харків вулиця Зернова. 4.

Визнати за ОСОБА_5 (61045. м. Харків, вул. Аральська, буд. 70; ІН НОМЕР_2) право на частку в розмірі 1А у праві спільної часткової власності на нежитлові будівлі літ. «Б-1» загальною площею 1756,1 кв. м.. літ. «В-1» загальною площею 643.2 кв м літ. «Ж-3» загальною площею 1152,4 кв. м., літ. «К-2» загальною площею 340,7кв. м.. літ. «Л-1» загальною площею 147,8 кв. м.. які знаходяться за адресою Харківська область, місто Харків, вулиця Зернова. 4.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого об'єднання «СУЗІР'Я» 61093. м. Харків, вул. Полтавський шлях, буд. 115; ІК 31982294) на користь ОСОБА_5 61045, м. Харків, вил. Аральська, буд. 70: ІН НОМЕР_2) витрати на інформаційно-технічне в сумі 120,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі. але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -