Справа № 2-132/2010 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2010 року смт. Фрунзівка

Фрунзівський районний суд Одеської області України в складі:

головуючого судді Тростенюка В.А.

при секретареві Грабовій І.Г.

з участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Фрунзівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Онилівської сільської ради про визнання права приватної власності на успадковане майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулвся до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 4,83 га, яка розташована на території Онилівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області. Він вказує, що 13 березня 2010 року в с. Топорівка Фрунзівського району Одеської області померла його бабуся - ОСОБА_3 і після її смерті відкрилася спадщина у вигляді права власності на земельну ділянку розміром 4,83 га, масив № 58, ділянка № 399 вартістю 43603, 23 грн., розташовану на території Онилівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області, посвідчену Державним актом на право приватної власності, виданим 05 лютого 2009 року та зареєстрованим в Книзі записів реєстрації Державних актів на право приватної власності на землю за № 138.

Прийняти спадщину позивач не може через те, що відсутні правовстановлюючі документи на вказану земельну ділянку. , «ц

ОСОБА_3 - бабуся позивача, належним чином оформила заповіт, але не змогла належно оформити спадщину в вигляді вищевказаної земельної ділянки, яка дісталась їй у спадок після ОСОБА_4, що помер 15 січня 2007 року. Зважаючи на те, що ОСОБА_3 не встигла оформити спадщину на себе і померла 13 березня 2010 року, Державний акт про право власності на вказану земельну ділянку до сих пір записаний на імя ОСОБА_4, тому позивач не може належно отримати спадщину у вигляді права власності після своєї бабусі.

Тому позивач, звернувшись до суду, просить визнати за ним право власності на земельну ділянку розміром 4, 83 га, вартістю 43603, 23 грн., розташовану на території Онилівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області.

В судовому засіданні позивач позов підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача пояснив, що претензій щодо отримання гр. ОСОБА_1 у власність даної земельної ділянки і визнання за нею права власності немає.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Матеріалами справи встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть 1-ЖД № 065846, ОСОБА_4 помер 15 січня 2007 року в с. Топорівка Фрунзівського району Одеської області.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 лютого 209 року, виданого Фрунзівською районною державною нотаріальною конторою Одеської області, ОСОБА_3 є спадкоємцем майна ОСОБА_4. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 4, 83 га, яка розташована на території

Онилівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області, масив № 58, ділянка № 399, що належав спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку

серії Я А № 857063, виданим Фрунзівською РДА Одеської області 01 лютого 2006 року і зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 03.

Позивач отримав від Фрунзівської державної нотаріальної контори повідомлення, де вказувалось, що йому відмовлено у виданні свідоцтва про право на спадщину, так як він не має правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку. І тому йому було запропоновано звернутись до суду для встановлення факту належності вищевказаної земельної ділянки спадкодавцю.

У відповідності до заповіту, складеного 05 лютого 2005 року ОСОБА_3, все майно, яке їй належить, вона заповідає ОСОБА_1, 30 вересня 1980 року.

Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 219 ЦК України, у разі недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину, такий правочин є нікчемним. Суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі.

У відповідності зі ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за

законом.

Згідно ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить на загальних підставах, зі збереженням її цільового призначення.

Відповідно зі ст. 1234 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за законом або за заповітом може прийняти спадщину або не прийняти її.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову і визнання за ОСОБА_5 права власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки.

Керуючись ст.ст. 16, 204,219, 1217, 1225, 1234, 1268 ЦК України, ст. 174 ч.4, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 право приватної власності на земельну ділянку розміром 4,83 га, вартістю 43603, 23 грн., розташованої на території Онилівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області, масив 58, ділянка № 399, посвідчене Державним актом на право приватної власності серії Я А № 857063, виданим Фрунзівською РДА Одеської області 01 лютого 2006 року і зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 03, який належав ОСОБА_4, що помер 15 січня 2007 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі в десятиденний строк апеляційної скарги.

Суддя: