Справа № 2-898/2010
"11" лютого 2010 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Виниченко Л.М.
при секретарі Суддя А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням,-
Позивач звернулась до суду з позовом в якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на проживання у жиловому приміщенні за адресою АДРЕСА_1 та зобов'язати відповідні органи реєстрації зняти з обліку та виписати ОСОБА_2 із зазначеної квартири.
Вимоги мотивує тим, що на даний час вона разом зі своєю родиною проживає за вищевказаною адресою, відповідач є її колишній чоловік, в шлюбі з ним перебувала з 03.09.1982 р. по 18.05.2007 р. Проте фактично шлюбні відносини між ними були припинені з 22.12.2002 р. З цього ж часу відповідач проживає окремо. Спірну квартиру було приватизовано 29.12.1997 р., проте пізніше свою частину ОСОБА_2 подарував своїй онуці за договором дарування від 17.12.2003 р. Відповідач по даний час залишається зареєстрованим в АДРЕСА_1, проте ніякої участі в утриманні даного житла не приймає та ним фактично не користується, вона змушена сплачувати за відповідача комунальні послуги.
В подальшому позивачем були уточнені заявлені позовні вимоги, згідно яких просила винести рішення про визнання відповідача втратившим право користування вищезазначеним житловим приміщенням, згідно ст. 405 ЦК України. В заяві зазначила, що з відповідачем будь-яких домовленостей з приводу користування спірним житлом не було, дане питання ніяким чином не вирішувалось та не погоджувалось.
Судом до участі у справі було залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, повнолітніх співвласників спірного житлового приміщення ОСОБА_3 та ОСОБА_4.
В судовому засіданні позивач підтримала уточнені позовні вимоги та обставини, викладені в позові, доповнила, що відповідач пішов жити до іншої жінки, з якою два роки тому уклав шлюб; з 2002 року ОСОБА_2 у їхній квартирі жодного разу не з'являвся, всі свої речі забрав при виселенні та залишив ключі, хоча його просили не залишати сім»ю; сварок між ними ніколи не було, перешкод у проживанні відповідачу ніхто не чинив; добровільно зніматися з реєстрації ОСОБА_2 не бажає, їй матеріально тяжко нести оплату за відповідача, який ніякої участі в утриманні житла не приймає; судові витрати просила покласти на неї.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки, про причини неявки суд не повідомив, в зв'язку з чим суд, враховуючи думку позивача, вважає за можливе у відсутність відповідача ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, згідно ст. ст. 76, 224, 169 ч. 4 ЦПК України (а.с. 21).
Треті особи ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явились, суду надали заяви з проханням розглянути справу у їх відсутності, в заявах зазначили, що позов підтримують (а.с. 22, 23).
Свідок ОСОБА_5, яка є сусідкою позивача, в судовому засіданні засвідчила, що відповідача знає з часу одруження сторін по справі, останні 7-8 років ОСОБА_2 в спірній квартирі не проживає та ніколи там не з»являвся, всі свої речі забрав, зустрічала відповідача на вулиці з іншою дружиною; за час сумісного проживання сварок між позивачем та відповідачем ніколи не було, всі умовляли ОСОБА_2 повернутися в сім'ю; житло відповідач не утримує, за квартиру не сплачує, спірне житло залишив добровільно; їй говорив, що квартиру не отримував, тому до квартири будь-яких вимог не має.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні засвідчила, що є сусідкою позивача, живуть на одній площадці, знає останню з 1972 р., відповідач вже років 5-7 в квартирі позивача не живе, залишив житло добровільно, речей його там немає, за квартиру не платить та ніколи не приходив.
Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається із довідки форми № 3 ЖРЕО № 418 від 11.12.2009 року, в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані сторони по справі, треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також малолітня ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6).
Згідно свідоцтва про право власності на житло від 29.12.1997 року, спірна квартира належала на праві власності у рівних долях позивачу, відповідачу, третім особам та ОСОБА_7 (а.с. 11).
Як вбачається із договору дарування від 20.12.2003 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Меліховою О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 5920, відповідач подарував належну йому 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_7 (а.с. 7).
Шлюб між сторонами був розірваний 18.05.2007 р. (а.с. 5).
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Факт непроживання відповідача в спірній квартирі без поважних причин терміном більше одного року, окрім пояснень позивача та показів свідків, також підтверджується актами від 16 липня 2009 року, від 10 вересня 2009 року та від 11 листопада 2009 року, затверджених начальником ЖРЕО № 418 (а.с. 8-10).
З довідки Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 09.02.2010 року № 48-С-277 вбачається, що відповідач за період з 2006 р. по 2010 р. із заявами з приводу перешкоджання проживання в АДРЕСА_1 в райуправління не звертався (а.с. 25).
Повідомлення ЖРЕО № 418 від 29.01.2010 свідчить, що від ОСОБА_2 будь-яких заяв до ЖРЕО № 418 не надходило (а.с. 24).
Отже, за вищевикладених обставин судом встановлено, що відповідач більше року без поважних причин не проживає в спірній квартирі, його майно там відсутнє, витрат по оплаті квартирної плати та обслуговуванню будинку не несе, будь-які домовленості з приводу користування спірним житловим приміщенням між відповідачем та власниками спірної квартири відсутні, позивач сплачує за відповідача квартирну плату та комунальні послуги, не може належним чином користуватися та розпоряджатися вищевказаною квартирою, а тому позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 317, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 76, 88, 169, 208, 215, 218, 224-226 ЦПК України суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Дніпровського районного суду м. Києва протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя