Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 травня 2010 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі: головуючого - судді Алейникова В.А.

при секретарі Луговенко К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві цивільну справу за позовом

Адміністрації ЦЕНТРАЛЬНОГО району виконавчого комітету Миколаївської МІСЬКОЇ Ради до ОСОБА_1 про знесення самочинного будівництва

та

ОСОБА_1 до Миколаївської МІСЬКОЇ Ради

про визнання права власності на самочинне будівництво, -

Встановив

У липні 2008 року Адміністрація ЦЕНТРАЛЬНОГО району виконавчого комітету Миколаївської МІСЬКОЇ Ради звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1.

У позові зазначила, відповідачка самочинно здійснила переобладнання квартири АДРЕСА_1, зокрема, збудувала прибудову (сіні літер в3-1) до згаданої квартири.

Спираючись загалом про те, що згадане будівництво не може бути узаконене розпорядження адміністрації Центрального району міста Миколаєва через заперечення мешканців квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_2 та ОСОБА_3, позивач просив зобовязати відповідачку здійснити перебудову шляхом знесення самовільно побудованої прибудови до квартири.

У жовтні 2008 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Миколаївської МІСЬКОЇ Ради, просила суд про визнання за нею права власності на самовільно побудовану нежитлову прибудову (сіні літер в3-1) до квартира АДРЕСА_1, а також саму згадану квартиру, що утворилась внаслідок згаданої прибудови.

Позивачка стверджувала, що таке самочинне будівництво не потягло за собою порушення прав сторін та інших осіб.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва згадані справи обєднані в одному провадженні.

Під час судового розгляду справи представник позивача Адміністрація ЦЕНТРАЛЬНОГО району виконавчого комітету Миколаївської Міської ради - ОСОБА_4, діючи також в інтересах відповідача за позовом Голової JI.M. - Миколаївської МІСЬКОЇ ради просила ухвалити у справі законне та обґрунтоване рішення.

Вона пояснювала, що ОСОБА_1 здійснила перепланування та добудову належної їй квартири без належного дозволу; позивач не може оформити за нею право власності на це будівництво через відсутність згоди сусідів.

Адміністрацією Центрального району виконавчого комітету Миколаївської місь ради вживались заходи на врегулювання конфлікту, але ці заходи позитивних наслідків не мали.

У разі відмови у задоволенні позову Адміністрація прийме рішення про оформлення за відповідачкою права власності на самовільно переобладнану квартиру.

Відповідачка ОСОБА_1 під час судового розгляду справи власний позов підтримала; проти задоволення позову про знесення самочинного будівництва заперечувала.

Вона пояснювала, що після придбання квартири АДРЕСА_3 змушена була здійснити її переобладнання, оскільки у квартирі були створені погані побутові умови, зокрема, були відсутні санітарний вузол та інші необхідні підсобні приміщення.

При цьому проект перебудови вона не замовляла, оскільки роботи були простими, а проект коштував забагато, до того ж, на час здійснення будівництва існувала практика, за якою подібні перебудови здійснювались без проекту, а потім оформлювались на підставі судового рішення.

Для здійснення будівництва вона взяла згоду усіх найближчих сусідів. Що ж стосується мешканців квартири АДРЕСА_4 у Миколаєві, то їх згоду отримати було неможливо, адже власниця цієї квартири - ОСОБА_3 мешкає за межами України, її мати ОСОБА_5, по-перше, ніяких прав на цю квартиру не має; по-друге, у цій квартирі не проживає, дозволяє проживання у квартирі квартирантам, які самі по собі не мають право висловлюватись із приводу самочинного будівництва.

Після завершення будівництва вона звернулась до суду за оформленням права власності. Їй відомо, що ОСОБА_5 пише скарги із приводу здійснюваного нею будівництва, але ці скарги вона вважає безпідставними та надуманими.

Третя особа ОСОБА_5, яка діяла в своїх інтересах та в інтересах третьої особи ОСОБА_3, під час судового розгляду справи вважала позов про знесення самочинного будівництва таким, що підлягає задоволенню, а позов ОСОБА_1 - таким, що не підлягає задоволенню.

Вона пояснювала, що мешкала у квартирі АДРЕСА_5 протягом тривалого часу, потім віддала цю квартиру своїй доньці ОСОБА_3, а сама переїхала жити в іншу квартиру. Після виїзду її доньки за кордон вони планували, що після її /ОСОБА_3Г./ повернення в України вона переїде у ту квартиру, де зараз мешкає ОСОБА_6, а остання піде мешкати у квартиру доньки.

Заперечуючи твердження відповідачки, ОСОБА_5 пояснювала, що регулярно відвідує квартиру АДРЕСА_6, отже ОСОБА_1 мала можливість та була зобовязана узгодити з нею будівництво спірної прибудови.

Далі ОСОБА_5 пояснювала, що внаслідок будівництва спірної прибудови істотно зменшився й до того недостатній рівень природного освітлення у квартирі її доньки, чим були порушені права її доньки та її особисті права.

Також, на думку ОСОБА_5, внаслідок будівництва спірної прибудови істотно погіршились умови проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки:

перед входом до цієї квартири утворився «коридор», який створює незручності, особливо - у темний час доби;

внаслідок перебудови були влаштовані вхідні двері у квартиру АДРЕСА_7, які зачіпають вікно квартири 18 цього ж будинку.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не зявилась через перебування за межами України, просила суд про розгляд справи за її відсутності та за участі її представника ОСОБА_5

Під час попереднього розгляду справи вона вважала позов про знесення самочинного будівництва таким, що підлягає задоволенню. Вона вказувала, що на її думку внаслідок будівництва спірної прибудови погіршився загальний стан квартира АДРЕСА_3, зокрема, рівень природного освітлення у їй а також зручність її розташування. Таке, як вказувала ОСОБА_3, порушує її права, оскільки за будь-яких умов істотно зменшує вартість належної їй квартири.

Після вислуховування сторін та дослідження письмових матеріалів справи суд доходе такого.

І.....Квартири №№ 11 та 18 розташовані на огородженій території садиби за адресою:

місто Миколаїв, вул. Потьомкінська, 76.

/а.с.________/

1. Квартира № 11 складається з відповідної частини житлового будинку літер «Б-2» згаданої садиби /побудований до 1917 року/ та нежитлової прибудови літ. «І» /побудована у встановленому законом порядку у 1992 році/.

Ця квартира розташована на першому поверсі у задній лівій торцевій частині будинку літер «Б-2» та складається з:

житлової кімнати площею 21,5 кв.м.;

коридору-кухні площею 4,9 кв.м.;

санвузла площею 1,8 кв.м.

При цьому житлова кімната розташована у будинку літер «Б-2», а решта приміщень - у нежитловій прибудові.

Природне освітлення у цій квартирі має лише житлова кімната, що обладнана одним вікном, яке виходе на північний захід. На підставі акту ЖЕК-1 від 25 лютого 1974 року житлова площа згаданої житлової кімнати вважається полутемною.

З 1992 року з лівого /зі сторони квартири/ боку видимість з вікна є обмеженою нежитловою прибудовою літ. «І».

Ця квартира належить на праві приватної власності ОСОБА_3 та за її згодою використовується ОСОБА_6

/а.с.________/

2. Квартира № 18 скадається з відповідної частини житлового будинку літер «В-2» згаданої садиби /побудований до 1917 року/ та нежитлової прибудови літ. «в3-1», що добудована у 2008 році.

Ця квартира розташована на першому поверсі у задній правій торцевій частині будинку літер «В-2» та складається з:

окремої житлової кімнати площею 9,0 кв.м.;

кухні площею 11,5 кв.м.;

коридору площею 6,3 кв.м.;

санвузлу площею 4,1 кв.м.

При цьому житлові кімнати, кухня та коридор розташовані у будинку літер «В-2», а санвузол у нежитловій прибудові.

Ця квартира належить на праві приватної власності ОСОБА_1

/а.с.________/

3. Будинок літер «В-2» своєю лівою задньою торцевою частиною примикає до правої задньої торцевої частини житлового будинку літер «В-2».

За такого /додаток № 2 до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 120-1628 від 26 жовтня 2009 року/:

нежитлові прибудови літ «І» та «в3-1» є розташованими одна навпроти одної, відстань між ними становить 1,27 м.;

єдине вікно квартири 11 є заглибленим між нежитловими прибудовами літ. «І» та «в3-1»

/а.с.________/

11...... Матеріалами справи встановлено, та сторони не заперечують проти того, що

прибудова літер «в3-1» збудована самочинно.

4. Зі змісту статті 376 ЦК України вбачається, що особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на його за виключенням випадків, коли одночасно:

здійснене самочинне будівництво не порушує права інших осіб.

власник відповідної земельної ділянки проти цього не заперечує;

Відповідачка стверджує, зокрема, що здійснене нею самочинне будівництво прав інших осіб не порушує.

Але ці твердження суд вважає не доведеними за допомогою допустимих та переконливих доказів.

Так, на підтвердження цих посилань позивачкою наданий висновок № 120-628 від 26 жовтня 2009 року, відповідно до якого здійснення самочинного будівництва не впливає на технічний стан квартири АДРЕСА_8.

Але обгрунтованість та правильність цих висновків, зокрема, той факт, що самочинне будівництво не впливає на технічний стан їх квартири, треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_6 не заперечують.

Натомість вони стверджують, що самочинне будівництво призвело до погіршення рівня інсоляції та безпеки проживання у належній їм квартирі, тобто - мовою затвердженого Наказом Держкоммістобудування України № 44 від 17 квітня 1992 року ДБН 360-92 «Містобудування.Планування і забудова міських і сільських поселень» - що внаслідок спірного будівництва погіршився мікроклімат належної їм квартири.

Та ці твердження за допомогою належних та допустимих доказів відповідачкою не спростовані.

Так у згаданому вище висновку питання впливу спірного будівництва на мікроклімат квартири № 11 не обговорювалось.

Більше того, під час експертного дослідження експертом був зроблений запит до СЕС Центрального району міста Миколаєва, згідно повідомлення якої /додаток до висновку експертизи № 8/ проведення вимірювань природного освітлення в квартирі № 11 не є доцільним, так як відсутні данні про рівні природного освітлення до здійснення побудови для порівняння. Прицьому відповідно до вимог пункту 30.10 ДБН 360-92; пункту 3 Затвердженого наказом Держбуду України № 80 від18 травня 2005 року ДБН В.2.2.-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення» при проектуванні житлових та нежитлових приміщень проектом має передбачатися таке їх розміщення, щоб воно забезпечували, принацмні, попередній рівень інсоляції приміщень Отже, в звязку з відсутністю належного проекту перебудови можливість отримання належних та допустимих доказів на спростування тверджень третіх осіб про порушення внаслідок спірного будівництва їх прав втрачена.

Отже, спірне самочинне будівництво порушує права третіх осіб.

За такого законні підстави для визнання за відповідачкою права власності на самочинне будівництво, як у судовому, так й в іншому порядку, в цьому випадку є відсутніми, а у позові про таке слід відмовити.

5. Відповідно до частини 7 статті 376 ЦК України у разі, якщо самочинне будівництво, як в цьому випадку, порушує права третіх осіб, суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування має постановити рішення, яким зобовязати особу, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову.

Й лише у разі, якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила будівництво.

При цьому відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає позов лише в межах заявлених позовних вимог, та вий ти за межі заявлених позовних вимог не може.

Позивач просить зобовязати відповідача знести самочинне будівництво. Але доказів того, що в цьому випадку здійснення відповідного переобладнання, а тим більше того, що таке переобладнання відповідачці пропонувалось, а вона від його здійснення відмовилась, позивачем не надано.

Судом перед експертом ставилось запитання про можливість проведення відповідного переобладнання, але експерт варіантів такого переобладнання не запропонував, спираючись про відсутність до того підстав.

Суду сторонам та третім особам пропонувалось запропонувати відповідні варіанти переобладнання, подавши висновок експерту, як доказ можливості його проведення. Але сторони цим правом скористатись не побажали.

Отже, у задоволенні позову про знесення самочинного будівництва слід відмовити, що не позбавляє зацікавлених осіб звернутись до суду на загальних підставах з іншим позовом, в межах якого запропонувати відповідні варіанти переобладнання спірного будівництва.

Керуючись ст.ст. 10, 174, 213-215 ЦПК України, суд, -

Вирішив

У задоволенні позову Адміністрації ЦЕНТРАЛЬНОГО району виконавчого комітету Миколаївської МІСЬКОЇ Ради до ОСОБА_1 про знесення самочинного будівництва - відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Миколаївської МІСЬКОЇ Ради про визнання права власності на самочинне будівництво - відмовити.

Рішення може бути оскарженим до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 10 днів.

СУДДЯ =АЛЕЙНИКОВ В.А.=