АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: угоди Доповідач: Довгаль Г.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2010 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Коваленко І.П.

суддів Ситнік О.М., Довгаль Г.П.

при секретарі Щегельському Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк на рішення Київського районного суду м. Харкова від 27 липня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерно-комерційного банку соціального розвитку „Укрсоцбанк про захист прав споживачів та визнання договору частково недійсним, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до акціонерно-комерційного банку соціального розвитку „Укрсоцбанк (далі - АКБ СР „Укрсоцбанк, правонаступником якого є публічне акціонерне товариство „Укрсоцбанк), в якому просив визнати частково недійсним договір кредиту №839/3/27/38/8-150 від 28 лютого 2008 року (далі Договір), укладений між ним і банком, а саме в частині третейського застереження, зокрема, абзац другий пункту 6.1., в якому визначено „У випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони, керуючись ст.5 Закону України «Про третейські суди» домовляються про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Ярошовцем Василем Миколайовичем Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою: 02002 м. Київ вул. М. Раскової, та пункт 6.2., в якому встановлено „У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею, спір розглядається третейським суддею Мороз Оленою Анатоліївною або ОСОБА_2 у порядку черговості, вказаному у даному пункті. У разі, якщо спір не може бути розглянутий визначеними у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у відповідності до чинного Регламенту Постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що вищенаведені пункти договору кредиту суперечать чинному законодавству України статтям 22, 55, 64 Конституції України, п.6ч.1ст.4, ст.ст. 5, 18, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991року №1023-ХІІ, ч.2 ст.1, ч.1ст.5, п.11ч.1ст.6 Закону України «Про третейські суди» від 11.05.2004року № 1701-ІV, тобто вони порушують принцип рівності сторін та є такими, що суттєво порушує його конституційне право на звернення за захистом своїх прав чи інтересів до суду загальної юрисдикції. Позивач просив визнати вказані пункти договору недійсними на підставі ч.1ст.203, ч.1ст.215 ЦК України.

В судовому засіданні суду першої інстанції представник позивача заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнав, зазначивши, що позивач не довів, що спірне третейське застереження не відповідає волевиявленню сторін договору.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 27 липня 2010 року позов задоволено. Визнано частково недійсним договір кредиту №839/3/27/38/8-150 від 28 лютого 2008 року, укладений між ОСОБА_1 і акціонерно-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк, а саме абзац другий пункту 6.1. в редакції: „У випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони, керуючись ст.5 Закону України «Про третейські суди» домовляються про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Ярошовцем Василем Миколайовичем Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою: 02002 м. Київ вул. М. Раскової, та пункт 6.2. в редакції: „У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею, спір розглядається третейським суддею Мороз Оленою Анатоліївною або ОСОБА_2 у порядку черговості, вказаному у даному пункті. У разі, якщо спір не може бути розглянутий визначеними у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у відповідності до чинного Регламенту Постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків. Стягнуто з акціонерно-комерційного банку соціального розвитку „Укрсоцбанк на користь ОСОБА_1 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 37грн.

Не погодившись з цим рішенням суду, в апеляційній скарзі акціонерно-комерційний банк соціального розвитку „Укрсоцбанк просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в позові, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи та на неналежну правову оцінку наданим сторонами доказам. Вказують, що чинне законодавство не забороняє субєктам кредитних правовідносин визначати такий порядок врегулювання спорів, як вирішення їх в третейському суді, а тому висновки суду щодо відступлення сторін від змісту ч.5 ст.110 ЦПК України, ст.ст. 18, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» є надуманими та необґрунтованими.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Право особи на захист цивільних справ та інтересів у судовому порядку передбачено ст.16 ЦК України.

Відповідно до цієї правової норми кожна особа має право звернутися до суду за судовим захистом свого особистого (власного) немайнового або майнового права та інтересу.

Під судовим захистом слід розуміти діяльність юрисдикційних органів, які у передбаченому законом порядку зобовязані вжити заходів до поновлення порушеного, оспоренного чи невизнаного права, а також звернутися до юрисдикційних органів з вимогою про захист.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що наявність третейського застереження, які встановлені у п.6.1. та п.6.2. кредитного договору від 28.02.2008р., обмежує конституційне право ОСОБА_1 як споживача послуг АКБ СР „Укрсоцбанку на звернення за захистом своїх прав до суду загальної юрисдикції.

При цьому суд виходив з того, 28 лютого 2008 року між ОСОБА_1 та АКБ СР „Укрсоцбанк був укладений договір кредиту №839/3/27/38/8-150, за яким відповідач надав позивачу грошові кошти в сумі 897 373,00грн. зі сплатою 13,25% (відсотків) річних (п.1.1. договору) на фінансування будівництва придбання (інвестування) житла відповідно до договору асоційованого членства в споживчому товаристві №227-189/К від 31.01.2008р., укладеного між ОСОБА_1 і споживчим товариством „Житлово-будівельний кооператив „АВАНТАЖ (п.1.2. кредитного договору).

Включивши до спірної угоди вищезазначене третейське застереження, як одну із істотних умов укладеного між сторонами договору кредиту, надавач послуг АКБ СР „Укрсоцбанк в особі начальника Азовсько-Донського відділення Харківської філії АКБ СР „Укрсоцбанку, незважаючи на специфіку порядку вирішення спорів і прийняття рішенням третейським судом як недержавним органом, суть цієї умови своєму контрагентові пересічному замовнику ОСОБА_1 не розяснив, а скориставшись необізнаністю останнього, фактично обмежив його право на вирішення будь-яких ініційованих ним спірних питань між сторонами договору в порядку цивільного судочинства в суді загальної юрисдикції, оскільки відповідно до п.5 ст.130, п.6 ст.207 ЦПК України за наявності укладеної між сторонами угоди, можливість розгляду спору судом залежить виключно від волі та бажання відповідача надавача послуг. Отже, ОСОБА_1, не отримавши розяснень щодо природи, суті, умов третейського застереження, в момент підписання кредитного договору не зрозумів наслідків застосування третейського застереження та підписав цей договір, який відповідає його внутрішній волі та спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Також невизначеність у п.6.1. кредитного договору місцезнаходження зазначеного третейського суду (номеру будинку, розташування приміщень в ньому тощо) позбавляє можливості як позивача, так і відповідача звернутися до цього суду у будь-якому порядку.

Крім того, недійсність п.6.1. та п.6.2. кредитного договору, не тягне за собою недійсність договору в цілому, т.я. він міг бути укладеним без включення до нього таких положень.

З огляду на викладене, при прийнятті рішення суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства і насамперед ст.ст. 10, 60 ЦПК України щодо змагальності сторін, всебічного і повного зясування обставин справи, дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, через що його рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1, 308, 313, 314ч.1п., 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 27 липня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді -