Справа № 2-3005/2010
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2010 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Чех Н.А.

при секретарі Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої ушкодженням здоров»я,

встановив:

Позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 20.04.2009 року, приблизно о 16.30 год. вона разом зі своїм чоловіком -ОСОБА_3, йшла по пішохідній доріжці, розташованій вздовж озера «Тельбін». Проти будинку № З0 по вул. Березняківській несподівано із-за повороту на великій швидкості виїхав мопед марки «Хонда» без номерних знаків, який ззаду наїхав на неї, від чого її відкинуло на відстань 2- 2,5 м. Даним транспортним засобом керувала відповідачка - ОСОБА_2, яка не впоралась з керуванням, внаслідок чого скоїла наїзд на неї. В результаті даної ДТП вона була доставлена у лікарню швидкої медичної допомоги, де перебувала на лікуванні з діагнозом - ЗЧМТ, СГМ, ЗТГК, ЗКГ, забиття м»яких тканин голови та обличчя, перелом лівої ключиці. 29.04.2009 року інспектором з дізнання ВОМДТП та дізнання ВДАІ з обслуговування АТ Дніпровського району м. Києва та АТІ підпорядкованого УДАІ ГУМВС України в м. Києві капітаном міліції ОСОБА_4 було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи за ст. 286 КК України по даному факту ДТП. Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 за ст. 124 КУпАП було направлено до Дніпровського районного суду м. Києва. 22.05.2009 року Дніпровським районним судом м. Києва було винесено постанову по адміністративній справі № 3-2733/1-09, відповідно до якої відповідачку було визнано в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 25 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на користь держави. За весь час лікування нею (позивачкою) було витрачено значну суму коштів, а саме - на лікування вона купила велику кількість медикаментів на загальну суму 11 132,70 грн. Ушкодження її здоров»я викликало хірургічне втручання і тривале лікування та пов»язані з цим моральні переживання. Таким чином, внаслідок неправомірних дій відповідачки їй було завдано моральну шкоду, яку вона оцінила в 5 000 гр. ОСОБА_6 полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я. А також в тому, що батьки відповідачки постійно погрожували їй, нецензурно висловлювались в її адресу по телефону, та відмовились добровільно відшкодувати завдану шкоду в повному обсязі. Враховуючи те, що тривалий час перебувала на лікуванні після отриманих травм, вона не могла працювати та вести нормальний спосіб життя. Таким чином, крім витрат на лікування, вона ще й не отримала дохід в сумі 2047 грн., оскільки на той час працювала в ДП «Медико-санітарна частина» на посаді заступника головного лікаря по медичній часті. Крім того, в внаслідок отриманих травм вона не змогла вести нормальний спосіб життя та вимушена була звільнитись, оскільки потребує постійного лікування. В судовому засіданні позивачка підтримала всі обставини викладені в позовній заяві та позовні вимоги, просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що внаслідок удару вона перелетіла через мопед відповідачки, така була сила удару. Відразу після ДТП, вона з матір»ю відповідачки усно домовилися, що остання оплатить їй шкоду в розмірі 500 доларів США, з яких отримала тільки 350 доларів. Просила з суми матеріальної шкоди виключити 2 800 грн. (еквівалент 350 доларів), які мати відповідачки сплатила після ДТП в добровільному порядку. А також просила виключити з матеріальної шкоди суму в розмірі 1 584,65 грн., оскільки, після проведення нею перерахунку по чекам, дана сума була витрачена на ліки, які не прямо пов»язані з отриманими нею травмами під час ДТП. Моральну шкоду обґрунтувала тим, що після травм, отриманих внаслідок ДТП, у неї страшні болі, порушився сон, зір, вона не може стояти, страшні головні болі. Крім того, після травми вона не могла працювати. Не заперечувала, що погроз особисто від відповідачки та її матері не було, звонив і погрожував якийсь чоловік.

В судовому засіданні представник відповідачки позов визнала частково, пояснила, що про ДТП вона дізналася через два місяці. ОСОБА_6 з дочкою вибачилися перед позивачкою та дали кошти скільки змогли. Підтвердила, що вони домовилися усно з позивачкою на відшкодування шкоди в розмірі 500 доларів, з яких 350 доларів вона віддала, не заперечувала сплатити і 150 доларів, але на даний час у них немає такої можливості, оскільки отримує заробітну плату в розмірі 1 200 грн. Стосовно погроз на адресу позивачки пояснила, що телефонував позивачці колишній чоловік, який є неадекватним, і з яким вона давно розлучилася. Не заперечувала, що моральна шкоди позивачці заподіяна була. Сплачувати більшу суму ніж ту, що домовилися усно заперечує.

В судовому засіданні був допитаний свідок зі сторони позивачки ОСОБА_7, яка суду показала, що вона є сусідкою позивачки, але з нею не була знайома. Після Пасхи вона з дітьми вийшли прогулятися вздовж озера «Тельбін». Побачила як якась дівчина неадекватно їхала на мопеді, можливо випила, можливо не вміла їздити. Дівчина мало не врізалася в іншу жінку, але наїхала на позивачку. Сама дівчина впала з мопеду, а позивачка після удару мопедом почала кричати. Викликали швидку. Підбіг якийсь хлопчина, хотів забрати мопед, але вони (свідки) не віддали, сказали викликати міліцію. Приїхала швидка та міліція. Тоді було багато людей, вони все бачили. Через місяць їй сказали, що позивачка в лікарні, у неї зламана ключиця.

Вислухавши пояснення позивачки, представника відповідачки, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

В суді встановлено, що 20.04.2009 року, приблизно о 16.30 год. по пішохідній дорозі вздовж озера «Тельбін», проти будинку № 30 по вул. Березняківська рухався мопед «Honda» без номерних знаків, під керуванням відповідачки, яка не обрала безпечної швидкості, не впоралася з керуванням внаслідок чого здійснила наїзд на позивачку. Після ДТП позивачка була доставлена до лікарні швидкої допомоги де перебувала на лікуванні з діагнозом ЗЧМТ, СГМ, ЗТГК, ЗГК, забиття м»яких тканин голови та обличчя, перелом лівої ключиці. Відповідно до постанови про відмову в порушення кримінальної справи від 29.04.2009 року в порушенні кримінальної справи за ст. 286 КК України по факту ДТП було відмовлено, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 направлено до Дніпровського районного суду м. Києва. Відповідно до постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 22.05.2009 року відповідачку ОСОБА_2 було визнано винною в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляду штрафу в розмірі 425 грн. Згідно даної постанови, відповідачка в суді свою вину визнала. З епікрізу встановлено, що позивачка перебувала на лікуванні в відділенні політравми з 20.04.2009 року по 05.05.2009 року з діагнозом: ЗЧМТ, СГМ, ЗТГК, ЗКГ, забиття м»яких тканин голови та обличчя, перелом лівої ключиці. За період лікування позивачкою було витрачено на лікування кошти в розмірі 9 548,05 грн., на дану суму позивачкою були надані чеки. З суми 9 548,05 грн. позивачка просила виключити 2 800 грн. (еквівалент 350 доларів), які вона отримала від матері (представника) відповідачки в добровільному порядку. Тому сума коштів, які підлягають відшкодуванню на користь позивачки за лікування становить 6 747,35 грн. Стороною відповідача не було надано належних доказів які б спростували вказані позивачкою розмір матеріальної шкоди. Стовно позовної вимоги про стягнення з відповідачки втраченого доходу в сумі 2 047 грн. (перебування на лікарняному), суд приходить до наступного. Відповідно до трудової книжки, позивачка в період з 17.09.1999 року по 31.07.2009 рік працювала на посаді заступника головного лікаря по медчасті, звільна з займаної посади була по ст. 38 КЗпП України в зв»язку з виходом на пенсію. В судовому засіданні позивачка пояснила, що вона на час перебування на лікуванні, знаходилась на лікарняному і згідно до листа непрацездатності отримала відповідну оплату за місцем роботи. Тому в цій частині позовні вимоги позивачки не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. По даній справі було встановлено, що внаслідок ДПТ, виною в якій визнано відповідачку, позивачка зазнала моральних страждань, які полягають у тому, що через ушкодження її здоров»я вона потребувала хірургічного втручання та тривалого лікування. Внаслідок завданих трав позивачка зазнала фізичного болю та страждань, крім того, вона не могла вести нормальний спосіб життя. Все це завдало позивачці моральних страждань, що дає підстави суду для задоволення вимоги про відшкодування моральної шкоди частково, в розмірі 2 000 грн.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 81, 88 ЦПК України не підлягають оплаті при зверненні до суду і покладаються на сторони після розгляду справи судом витрати на інформаційно-технічне забезпечення у справах про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я. Стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В даному випадку з відповідача в дохід держави має бути стягнуто судового збору за вимогу немайнового характеру 8,50 грн., за вимогу майнового характеру 67,47 грн. та витрати на ІТЗ 120 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1167, 1195 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 81, 88, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 майнову шкоду у розмірі 6 747 грн. 35 коп., моральну шкоду 2 000 грн., а всього 8 747 грн. 35 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в доход держави судовий збір 8 грн. 50 коп. за вимогу немайнового характеру, 67 грн. 47 коп. за вимогу майнового характеру та витрати на ІТЗ 120 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: