Вугледарський міський суд Донецької області
м. Вугледар 18 лютого 2010 року
Вугледарський міський суд Донецької області в складі: головуючої - судді Биліни Т.І., при секретарі Соколовій Л.М., за участю представника позивача ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Державного підприємства Шахтоуправління Південнодонбаське № 1 про відшкодування моральної шкоди, спричиненої в наслідок пошкодження здоров'я на виробництві,
Позивач звернувся до суду із позовною заявою про відшкодування моральної шкоди, в наслідок пошкодження здоров'я при виконанні трудових обовязків.
Позовні вимоги мотивовані тим, що в умовах шкідливих факторів та в підземних умовах він пропрацював 21 рік. При виконанні трудових обов'язків, згідно акту розслідування професійного захворювання від 11.07.2008 року, отримав професійне захворювання: „хронічний бронхіт пильової етиології, в наслідок чого 22 липня 2008 року рішенням Медико- соціальної експертної комісії позивача визнано інвалідом 3 групи та визначена стійка втрата професійної працездатності 40 %, безстроково. Позивач просить суд стягнути з Державного підприємства Шахтоуправління Південнодонбаське № 1 моральну шкоду у сумі 40 000 грн.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1, діючий на підставі угоди, підтвердив позовні вимоги та їх обґрунтування, просив позов задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», ОСОБА_3, діючий на підставі довіреності, в судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутності.
Зясувавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно акту розслідування професійного захворювання від 11.07.2008 року позивач працюючи на підприємстві шахта «Південнодонбаська № 1» отримав професійне захворювання: „хронічний бронхіт пильової етиології. Висновком Медико-соціальної експертної комісії м. Донецька від 22.07.2008 року позивачу вперше встановлено 40 % стійкої в трати працездатності.
У відповідності до ч.3 ст.34 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності ( в редакції до 2007 року), моральна (немайнова) шкода, заподіяна умовами виробництва, відшкодовується Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві. Відшкодування здійснюється у вигляді одноразової страхової виплати незалежно від будь-яких інших страхових виплат. Сума страхової виплати за моральну шкоду визначається в судовому порядку. При цьому сума страхової виплати не може перевищувати двохсот розмірів заробітної плати, встановленої на день виплати.
Однак, Законом України «Про внесення змін до Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності № 717 від 23.02.2007 року дія положень Закону, які передбачали обов'язок Фонду ССНВНВ відшкодовувати моральну шкоду потерпілім на виробництві - скасовано.
Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 року встановлено, що скасоване право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до ст.173 КЗпП України шкода заподіяна працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно п.3 ч.1 ст.268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

З огляду на вище зазначене вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди Державним підприємством «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» по професійному захворюванню, яке визначене позивачу 11.07.2008 року і по якому первинно висновком MCЕК м.Донецька від 22.07.2008 року встановлено 40% стійкої втрати працездатності, суд вважає обґрунтованими.

В судовому засіданні встановлено, що внаслідок пошкодження здоров'я, викликаного професійним захворюванням позивачу завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу погіршення життєвих умов. Позивач внаслідок стійкої втрати професійної працездатності позбавлений можливості щодо реалізації своїх звичок та бажань, ушкодження його здоров'я призвело до негативних наслідків морального характеру, що потребує додаткових зусиль для організації життя. Викладене є підставою для відшкодування позивачу моральної шкоди відповідачем. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги глибину моральних та фізичних страждань позивача з приводу пошкодження здоров'я, ступінь втрати ним професійної працездатності, дотримуючись принципів домірності, виваженості та справедливості, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 7 000 (сім тисяч) гривень.

Задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача 40000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди суд не находить можливим, оскільки така сума не відповідає глибині моральних та фізичних страждань позивача, ступеню втрати ним професійної працездатності та законодавству чинному на момент виникнення правовідносин.

Згідно ст.81 ЦПК України та постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 року №1258 «Про затвердження Порядку оплати витрат з інформаційно - технічного забезпечення розгляду цивільних справ та їх розмірів» з відповідача слід стягнути витрати на інформаційно технічне забезпечення в розмірі 15 грн.

Відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України Про державне мито суд вважає за необхідне стягнути з Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» судовий збір в сумі 8,50 грн.

На підставі викладеного, відповідно ст.ст. 268, 1167 ЦК України, ст.ст. 173, 237-1 КЗпП України, керуючись ст. ст. 60, 209, 212-215 ЦПК, суд -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства Шахтоуправління Південнодонбаське № 1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 7000 (сім тисяч) грн.

Стягнути з Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» на користь держави, державне мито у розмірі 8 (вісім) грн. 50 коп.

Стягнути з Державного підприємства Шахтоуправління Південнодонбаське № 1 витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 15(пятнадцять)гривень.

Заяву про апеляційне оскарження цього рішення може бути подано до Вугледарського міського суду протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на це рішення може бути подана в судову палату з цивільних справ Апеляційного суду Донецької області через Вугледарський міський суд протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Вугледарського

міського суду ОСОБА_4