Справа №2-297/10 24.03.2010 24.03.2010 24.03.2010
Провадження №22ц-727/10
Справа 22 ц-727/10 Головуюча суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Категорія 52 Суддя доповідач апеляційного суду - Шолох З.Л.
Ухвала

Іменем України

24 березня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Галущенка О.І.,

суддів Кутової Т.З., Шолох З.Л.,

при секретарі судового засідання - Фірсовій Т.В.,

за участю:

- представника позивача ОСОБА_2,

- представника відповідача - відділення Фонду - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою

відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від

нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Вознесенському районі Миколаївської області

на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 січня 2010 року у справі за

позовом

ОСОБА_4 до територіального управління Держгірпромнагляду охорони праці України в Миколаївській області (далі «Держгірпромнагляд») та відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Вознесенському районі Миколаївської області (далі Відділення Фонду) про встановлення факту нещасного випадку під час виконання трудових обовязків, який є повязаним з виробництвом,

встановила:

4 грудня 2009 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

Позивач посилався на те, що з липня 2000 року працював сторожем міського стадіону Відділу фізичної культури, спорту та туризму Вознесенської міської ради.

Під час несення чергування на стадіоні 22 грудня 2007 року о 19 годині 10 хвилин з ним стався нещасний випадок - він з невідомих причин упав на цементних східцях трибуни, де й знайшли його знепритомленого працівники стадіону. Внаслідок падіння він отримав тяжку черепно-мозкову травму з забоєм тканин головного мозку та часткову амнезію. Протягом трьох днів перебував у лікарні в непритомному стані, проходив стаціонарне лікування понад чотири місяці. З 22 квітня 2008 року визнаний інвалідом 2 групи за загальним захворюванням.

З 21 вересня 2009 року він визнаний інвалідом 2 групи внаслідок трудового каліцтва, в звязку з втратою 60 % професійної працездатності.

Однак, Відділенням Фонду йому відмовлено у страхових виплатах, виходячи з такого.

З 3 червня 2008 року припинена державна реєстрація юридичної особи комунальної установи - відділу фізичної культури, спорту та туризму Вознесенської міської ради в звязку з її ліквідацією.

Міський стадіон, як майно комунальної власності, передано іншій юридичній особі - Вознесенському міському центру фізичного здоровя населення «Спорт для всіх», куди він разом з іншими працівниками стадіону був переведений на роботу.

Вознесенський міський центр фізичного здоровя населення «Спорт для всіх», вважаючи себе правонаступником ліквідованої установи та виконуючи припис головного державного інспектора територіального управління Держгірпромнагляду, провів розслідування вказаного нещасного випадку, за результатами якого прийшов до висновку про те, що нещасний випадок, який стався з ним на робочому місці, повязаний з виробництвом. В звязку з чим 9 вересня 2009 року склав акт за формою Н-1.

Постановою Відділення Фонду у Вознесенському районі від 16 жовтня 2009 року йому відмовлено у призначенні страхових виплат з тих підстав, що установа, яка склала Акт за формою Н-1, фактично не є правонаступником ліквідованої установи, де стався нещасний випадок.

Посилаючись на порушення його права на страхове відшкодування, а також на вимоги закону про те, що у разі ліквідації підприємства без правонаступника, встановлення факту нещасного випадку вирішується у судовому порядку, позивач просив задовольнити його позов.

Держгірпромнагляд визнав позовні вимоги ОСОБА_4

Представник Відділення Фонду, заперечуючи проти позову, посилався на недостатність доказів для встановлення такого факту, а також на те, що судове рішення про встановлення зазначеного факту не є правовою підставою для постановки позивача на облік та здійснення страхових виплат.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 січня 2010 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Встановлено факт нещасного випадку, що стався з ОСОБА_4 22 грудня 2007 року під час виконання трудових обовязків сторожа міського стадіону Відділу фізичної культури, спорту та туризму Вознесенської міської ради таким, що повязаний з виробництвом.

В апеляційній скарзі представник Відділення Фонду, посилаючись на незаконність та необгрунтованість рішення місцевого суду, просив його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні його позову.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, перевіривши законність та обгрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

За змістом ст. 8, 10 Закону України від 23 вересня 1999 року «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі Закон) особи, які працюють на умовах трудового договору є застрахованими від нещасного випадку на виробництві.

Відповідно до ст. 14 Закону нещасний випадок це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обовязків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоровю або настала смерть.

Перелік обставин, за яких настає страховий випадок, визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112 затверджено Перелік обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання (далі Перелік).

Згідно цього Переліку до обставин, за яких настає страховий випадок, зокрема, є:

- перебування працівника на робочому місці, на території підприємства або в іншому місці, повязаному з виконанням роботи, починаючи з моменту прибуття працівника на підприємство до його відбуття, який повинен фіксуватися відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку, у тому числі протягом робочого та надурочного часу;

- заподіяння тілесних ушкоджень іншою особою або вбивство працівника під час виконання чи у звязку з виконанням ним трудових обовязків чи дій в інтересах підприємства, незалежно від порушення кримінальної справи, крім випадків зясування потерпілим особистих стосунків;

- одержання працівником травми або інших ушкоджень внаслідок погіршання стану його здоровя, крім випадків, коли основною причиною цієї події стало алкогольне чи наркотичне спяніння потерпілого, не обумовлене виробничим процесом, що підтверджено медичним висновком, і якщо цей працівник до нещасного випадку був відсторонений від роботи згідно з порядком визначеним правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці» ( ч. 6 ст. 13 Закону).

У відповідності до ст. 55 Закону спори щодо суми страхових внесків, а також щодо розміру шкоди та прав на її відшкодування , накладення штрафів та з інших питань вирішуються в судовому порядку.

Пунктом 26 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112, передбачено, що у разі ліквідації підприємства встановлення факту нещасного випадку розглядається у судовому порядку.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, позивач з 11 липня 2000 року працював сторожем міського стадіону Відділу фізичної культури, спорту та туризму Вознесенської міської ради.

Міський стадіон, як нерухоме майно комунальної власності м. Вознесенська, перебував в оперативному управлінні Відділу фізичної культури, спорту та туризму Вознесенської міської ради.

Згідно страхового свідоцтва, виданого 26 жовтня 2001 року відділенням Фонду, Відділ фізичної культури, спорту та туризму Вознесенської міської ради, як самостійна юридична особа, був страхувальником та платником страхових внесків за працівників на державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання (а.с. 111-112).

Тому ОСОБА_4 є особою застрахованою від нещасного випадку на виробництві за якого установою сплачувалися страхові внески до вказаного Фонду.

22 грудня 2007 року під час чергування (згідно графіка чергувань з 12 години дня 22 грудня до 12 години дня 23 грудня 2007 року) біля 19 год. 10 хв. з ОСОБА_4 стався нещасний випадок працівники міського стадіону ОСОБА_5 та ОСОБА_6 знайшли його непритомного на цементних східцях трибуни міського стадіону. Вони занесли його до приміщення сторожки та надали першу допомогу.

23 грудня 2007 року о 11 год. 30 хв. сторож ОСОБА_5, що прийшов його змінити, відмітив погіршання його стану здоровя та доповів директору стадіону ОСОБА_2, яка й викликала швидку допомогу.

З робочого місця бригадою швидкої допомоги позивач був доставлений до Вознесенської районної лікарні, де перебував у непритомному стані три дні, а в подальшому доставлений в нейрохірургічне відділення Миколаївської міської лікарні швидкої медичної допомоги для встановлення точного діагнозу хвороби, обстеження та лікування.

Йому встановлено діагноз багатоочаговий гемарогічний забій головного мозку, субрахноїдальний крововилив, перелом основи черепу, гіпертонічна хвороба 2 ступеню, помірна артеріальна гіпертензія (а.с.38).

Встановлені судом обставини входять до Переліку обставин, за яких настає страховий випадок державного страхування громадян від нещасних випадків на виробництві. Ці обставини підтверджуються поясненнями свідків працівників стадіону ОСОБА_6, ОСОБА_5 ОСОБА_7, ОСОБА_8

Їх свідчення узгоджуються з такими письмовими доказами, дослідженими судом, як записи в трудовій книжці потерпілого, табелями обліку робочого часу, журналами чергувань сторожів на міському стадіоні, протокол огляду місця події, де стався нещасний випадок, витяг із журналу виклику швидкої допомоги на робоче місце - міський стадіон.

З приводу отриманої травми позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 23 грудня 2007 року по 16 квітня 2008 року.

22 квітня 2008 року Вознесенською МСЄК позивача визнано непрацездатним, інвалідом 2 групи строком на 1 рік за загальним захворюванням. Діагноз визнаний МСЄК - наслідки тяжкої черепно-мозкової травми - забою головного мозку 23 грудня 2007 року, субарахноїдальний крововилив у вигляді помірного лікворно-гіпертензійного синдрому.

З 22 квітня 2009 року позивача визнано інвалідом 2 групи пожиттєво.

З 21 вересня 2009 року позивач визнаний інвалідом 2 групи внаслідок трудового каліцтва строком до 21 вересня 2010 року. МСЄК також встановила йому 60 % втрати професійної працездатності.

Із матеріалів справи також вбачається, що з 3 червня 2008 року припинена державна реєстрація юридичної особи комунальної установи - Відділу фізичної культури, спорту та туризму Вознесенської міської ради в звязку з її ліквідацією, що не повязано з реорганізацією.

Зазначене підтверджується належним документом - довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 64-66). Тобто, у відповідності до ст. 104 ЦК України, вказана юридична особа ліквідована без правонаступників.

Водночас, міський стадіон, як майно комунальної власності, передано іншій юридичній особі - Вознесенському міському центру фізичного здоровя населення «Спорт для всіх», куди також був переведений на роботу й позивач разом з іншими працівниками стадіону.

Вважаючи себе правонаступником ліквідованої установи та виконуючи припис головного державного інспектора територіального управління Держгірпромнагляду, Вознесенський міський центр фізичного здоровя населення «Спорт для всіх» провів розслідування вказаного нещасного випадку. За результатами розслідування прийшов до висновку про те, що з позивачем стався нещасний випадок повязаний з виробництвом, про що складено відповідний акт за формою Н-1 від 9 вересня 2009 року.

Проте, постановою відділення Фонду у Вознесенському районі від 16 жовтня 2009 року позивачу відмовлено у призначенні страхових виплат з тих підстав, що установа, яка склала Акт за формою Н-1, не є правонаступником ліквідованої установи, де стався нещасний випадок.

В звязку з чим позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, оскільки у відповідності до ст. 55 Закону спори щодо суми страхових внесків, а також щодо розміру шкоди та прав на її відшкодування , накладення штрафів та з інших питань вирішуються в судовому порядку.

За такого, суд повно, всебічно дослідивши обставини спору, прийшов до вірного висновку, що у звязку з ліквідацією установи без правонаступника, факт нещасного випадку встановлюється в судовому порядку у відповідності до ст. 55 Закону та п. 26 Порядку.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що вказаний факт не може встановлюватися в судовому порядку, необгрунтовані, оскільки повязані з невірним тлумаченням чинного законодавства.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що потерпілий знаходився в стані алкогольного спяніння, тому немає права на страхове відшкодування, також не відповідає фактичним обставинам справи.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_4 23 грудня 2007 року у тяжкому стані був доставлений до Вознесенської центральної районної лікарні. В цей же день у нього взяли забір крові на наявність етилового спирту, який відправлено на дослідження в лабораторію Облнаркодиспансеру. За результатами такого дослідження етиловий спирт у його крові не виявлено, що підтверджується довідкою лікарні та Актом хіміко-токсикологічного дослідження забору крові ОСОБА_4 (а.с.47-48).

Доводи про відсутність доказів щодо отримання позивачем травми спростовуються медичними документами, з яких вбачається, що встановлений лікарями діагноз є наслідком отриманої ним травми 22 грудня 2007 року. Він неодноразово підтверджений висновками МСЄК при первинному та повторних медичних оглядах позивача.

Доводи апеляційної скарги про те, що судове рішення про встановлення факту нещасного випадку, що повязаний з виробництвом, не дає правових підстав для страхового відшкодування, спростовуються змістом вищезазначеного законодавства та безпосередньо пунктами 1.4 та 3.1 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27 квітня 2007 року № 24.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення районного суду, ухваленого з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Вознесенському районі Миколаївської області відхилити, а рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 січня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня проголошення.

Головуючий Судді: