Справа № 2-61/10
РІШЕННЯ

Іменем України

"28" квітня 2010 р. Підгаєцький районний суд

Тернопільської області

в складі головуючої судді Ігнатової Г.В.

при секретарі Піх Р.Я.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Підгайці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шумлянської сільської ради про визнання права на спадкове майно за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Шумлянської сільської ради про визнання права на спадкове майно за заповітом, вказуючи на те, що 04 листопада 2008 р. померла її мати ОСОБА_2. Після смерті останньої залишилося спадкове майно у вигляді: будинковолодіння, що розташоване в с.Шумляни по вул.Шевченка, 166 Підгаєцького району.

Із-за відмови державного нотаріуса в оформленні документів, щодо прийняття спадкового майна, що залишилося після смерті матері, в даний час позбавлена можливості оформити своє право на спадщину у нотаріальному порядку, тому вимушена звернутися до суду за захистом порушеного права.

Разом з тим, вважає, що має право на спадкове майно, так як постійно проживала в даному будинку разом з спадкодавцем та на час відкриття спадщини фактично вступила в управління та володіння спадковим майном і в такий спосіб прийняла спадщину по закону та від прийняття спадщини не відмовилась.

У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, при цьому вказала, що мати при житті мала право осрбистої власності на житловий будинок, який складався з двох кімнат та коридора та належними до нього надвірними будівлями. Проте в даний час даний будинок перебудовано, зокрема особисто нею добудовано до будинку кімната та прихожа і з цих обставин неможливо оформити нотаріально прийняття спадщини по заповіту. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно по заповіту матері в частині що належала спадкодавці, щодо ідеальної частки житлового будинку, існуючих параметрів (кімната 18,43 м.кв., коридор 11,2 м.кв., та кімната 18,85 м.кв. з надвірними будівлями, що в с.Шумляни по вул.Шевченка, 166 Підгаєцького району.)

Відповідач позов визнали, просять справу розглянути за їх відсутності, що підтверджено їх письмовою заявою.

За таких обставин суд відповідно до ст.169 ЦПК України вважає можливим розглянути справу в їх відсутності, оскільки у справі є достатньо доказів про права та взаємини сторін.

Суд заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення.

Як видно з представленого свідоцтва про народження позивачка є дочкою ОСОБА_2. За свідченнями позивача вона була єдиною дитиною у батьків.

На праві особистої власності матері позивачки ОСОБА_2 належав житловий будинок з надвірними будівлями, що підтверджено свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок від 12 лютого 1990 року видане на підставі рішення виконкому Бережанської районної Ради народних депутатів №296 від 11 грудня 1989 року. Даний жилий будинок на той час складався із: жилих приміщень: кімната 18,43 м.кв., коридор 11,2 м.кв., та кімнати 18,85 м.кв..

Встановлено, що позивачка з матірю постійно проживали в цьому будинку. В судовому засіданні позивачка пояснила, що після одруження з ОСОБА_3 в даному будинку стали проживати сімя позивачки. З 1993 року вони провели добудову до приміщень будинку, які фактично узаконили лише в даний час.

З матеріалів справи вбачається, що 04 листопада 2008 року померла ОСОБА_2, про що в книзі реєстрації смертей зроблено актовий запис №21, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Після її смерті відкрилась спадщина за законом у виглядв: частки житлового будинку з надвірними будівлями, що в с.Шумляни по вул.Шевченка,166 Підгаєцького району.

На зазначене майно спадкодавець при житті склала заповіт в користь дочки, позивачки по справі. Що підтверджено заповітом від 24.10.2008 року, який ніким не оскаржено та не скасовано по даний час.

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Зазначений спадкоємець - в шестимісячний строк від моменту відкриття спадщини звернувся з заявою про її прийняття до нотаріальної контори.

Відповідно до ст.1268 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини та він не заявляв про відмову від неї.

Заслуговує на увагу суду доводи позивача про те, що вона як спадкоємець першої черги по закону та по заповіту в шестимісячний строк після смерті матері звернулась з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, однак в нотаріальному порядку, з невідомих причин, мотивуючи ніби-то відсутністю правовстановлюючого документа на будинок у спадкодавиці, позивачу в оформленні прийняття даного спадкового майна було відмовлено.

За свідченнями позивача, які підтверджені письмовою заявою відповідача, ОСОБА_1 продовжує проживати в зазначеному будинку, користується побутовим майном, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном померлої, та в такий спосіб прийняла спадкове майно.

Зважаючи на ці обставини, суд визнає факт прийняття спадкового майна позивачем, як спадкоємцем першої черги по закону в порядку ст.1268 ЦК України, від моменту відкриття спадщини.

Суд, не може погодитися з відмовою нотаріуса, щодо оформлення документів по прийняттю спадщини та вважає відмову протиправною з тих підстав, що на момент подачі документів державному нотаріусу у позивач є свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок виданий на імя ОСОБА_2 і цей правовстановлюючий документ на будинковолодіння не втратив законної сили. Вказаний документ не може вважатись таким, що видано незаконно чи не відповідає законодавству, допоки цей факт не встановлено в судовому порядку з розглядом питання по суті за зверненням зацікавленої сторони і він не скасований державним органом чи судом, як це передбачено законодавством.

Відповідно до вимог чинного законодавства, нотаріус не належить до осіб, які повинні вирішувати питання про законність акта районної ради, допоки його незаконність не встановлена компетентним органом у порядку передбаченому законодавством. Відповідно нотаріус зобов'язаний був вирішити питання прийняття спадщини по заповіту та видати свідоцтво про право на спадщину на підставі поданих документів, оскільки таке право передбачене законом.

Враховуючи те, що згідно закону, позивач має право на спадкування за заповітом, спадщини, яка відкрилась після смерті матері і від прийняття спадщини не відмовилася, при цьому відповідачі не заперечують щодо прийняття спадкового майна, суд вважає, що відповідно до змісту вищезазначеного закону позов є обгрунтований, а тому за ОСОБА_1, слід визнати право власності на спадкове майно, по заповіту, що залишилось після смерті ОСОБА_2, щодо частки житлового будинку - жилих приміщень: кімната 18,43 м.кв., коридор 11, 2 м.кв., та кімната 18,85 м.кв. з надвірними будівлями (за планом сарай, під літерою Б, стодола, під літерою В), що в с. Шумляни по вул. Шевченка, 166 Підгаєцького району.

На підставі наведеного, керуючись ст.1223, 1268 ЦК України, ст.ст.10,60,213,215,218 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно по заповіту ОСОБА_2, щодо спадкового майна - ідеальної частки житлового будинку з надвірними будівлями, що складається з жилих приміщень: кімната 18,43 м.кв., коридор 11,2 м.кв., та кімната 18,85 м.кв. з надвірними будівлями (за планом сарай, під літерою Б, стодола, під літерою В), що в с. Шумляни по вул. Шевченка, 166 Підгаєцького району Тернопільської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Заява про апеляційне оскарження рішення Підгаєцького районного суду подається в апеляційний суд Тернопільської області через Підгаєцький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а апеляційна скарга протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або без попереднього подання такої заяви в строк встановлений для її подання.

Головуючий: ОСОБА_4