Справа №2-327/10 23.12.2010 23.12.2010 23.12.2010
Провадження №22ц-8649/10
23 грудня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:
головуючого Данилової О.О.,
суддів Лівінського І.В., Шаманської Н.О.
при секретарі Поліщук Ю.В.
за участю позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві апеляційну скаргу
на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13 серпня 2010 року за позовною заявою
про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням
та за зустрічним позовом ОСОБА_3
У С Т А Н О В И Л А:
У січні 2009 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , 1996 року народження, про визнання її з неповнолітньою донькою такими, що втратили право користування службовим житловим приміщенням.
Позивач зазначав, що перебував з ОСОБА_3 в зареєстрованому шлюбі з 1995 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_5 .
У березні 2006 року він, як військовослужбовець, на сім`ю з трьох осіб отримав службове житлове приміщення двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 . У квітні 2006 року сімейні стосунки між ним та ОСОБА_3 було припинено, донька залишилась проживати з матір`ю. У спірну квартиру відповідачка з донькою не поселялись і ніколи там не проживали.
Уточнивши підстави позову, ОСОБА_1 посилався на те, що з квітня 2006 року ОСОБА_3 з неповнолітньою дитиною вибула на інше постійне місце проживання, в зв`язку з чим втратила право користування службовим житловим приміщенням.
Відповідачка ОСОБА_3 позов не визнала та звернулась до ОСОБА_1 з зустрічними вимогами про вселення до квартири АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що саме позивач перешкоджає їх з донькою проживанню у спірній квартирі.
До участі у справі як третіх осіб залучено військову частину № НОМЕР_1 , квартирно-експлуатаційний відділ м.Миколаєва та орган опіки та піклування.
Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13 серпня 2010 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. ОСОБА_3 визнано особою, яка втратила право користування службовою квартирою. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не погодившись з висновком суду, що неповнолітня донька ОСОБА_6 не втратила право користування службовим житловим приміщення, просив рішення суду змінити в цій частині.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 1995 року. Мають неповнолітню доньку ОСОБА_7 , 1996 року народження.

30 березня 2006 року на підставі рішення Миколаївської міської ради № 592 від 24 березня 2006 року ОСОБА_1 отримав ордер на службове житлове приміщення квартиру АДРЕСА_1 , на сім`ю з трьох осіб (а.с.12), в тому числі ОСОБА_3 та доньку ОСОБА_7 .

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано 31 липня 2008 року ( а.с.13). З квітня 2008 року ОСОБА_1 виплачує аліменти на доньку ОСОБА_8 , яка залишилась проживати з відповідачкою.

Фактично в квартирі проживає друга сім`я ОСОБА_1 дружина ОСОБА_9 та син ОСОБА_10 , 2007 року народження( а.с.14,15).

Судом першої інстанції також встановлено, що ОСОБА_3 з донькою ОСОБА_8 у спірне житлове приміщення не поселялась, а проживала в квартирі АДРЕСА_2 , яку успадкувала після смерті матері.

На час розгляду справи позивачка перебуває у фактичному шлюбі з іншим чоловіком та проживає у квартирі його рідних.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_3 , як особа, яка в спірній квартирі не проживала та вибула на інше постійне місце проживання, втратила право користування службовим житловим приміщення відповідно до статті 107 ЖК України.

Рішення суду в цій частині не оскаржується.

Разом з тим, визнавши, що ОСОБА_3 втратила право користування спірним житлом, суд не встановив таких підстав відносно доньки позивача неповнолітньої ОСОБА_4 . До того ж підставою такого висновку суд зазначив обов`язки обох батьків щодо утримання дітей та забезпечення їх житлом.

Але з такими підставами відмови в позові погодитись не можна.

Так, відповідно до статті 29 ЦК України місцем проживання дитини віком до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає . Особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання.

Але, у будь-якому разі, самостійного права користування жилим приміщенням неповнолітні особи не набувають, їх права є похідними від прав їх батьків, або того з батьків, з ким вони проживають.

З матеріалів справи вбачається, що після фактичного припинення сімейних стосунків у 2006 році ОСОБА_5 залишилась проживати з матір`ю ОСОБА_3 , яка з цього часу проживала в успадкованій квартирі АДРЕСА_2 . Після досягнення чотирнадцятиріччя ОСОБА_5 місця проживання не змінила.

Проживання неповнолітньої дитини з матір`ю засвідчено і судовим рішення про стягнення з позивача аліментів ( а.с. 106), та не оспорюється відповідачкою.

Отже, втрата права користування житлом відповідачкою ОСОБА_3 свідчить про втрату права користування цим житлом і її неповнолітньою донькою.

Оскільки суд першої інстанції не звернув належної уваги на відсутність у неповнолітніх самостійного права користування житловим приміщення та невірно застосував норми житлового законодавства, рішення суду підлягає зміні.

Керуючись статтями 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13 серпня 2010 року змінити, виклавши наступним чином.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 з неповнолітньою донькою ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , особами, які втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: