АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-ц-2323/2010 Головуючий 1-ї інстанції Богдан М.В.
Категорія : соціальні виплати Доповідач - Кірсанова Л.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2010 судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.

суддів - Кірсанової Л.І., Трішкової І.Ю.,

при секретарі - Козир Л.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Комінтернівського районного суду м. Харкова від 8 лютого 2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Комінтернівської районної в м. Харкові ради, Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом та просила визнати неправомірними дії відповідачів відносно нарахування їй допомоги по догляду за дитиною в розмірі, меншому за прожитковий мінімум, а також зобовязати відповідачів провести перерахунок за період з липня 2007 року по жовтень 2009 року з урахуванням прожиткового мінімуму та виплачувати їй допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі, не меншому прожиткового мінімуму. При цьому посилалася на те, що вона є матірю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. З 1 липня 2007 року вона перебуває на обліку в Управління праці та соціального захисту населення Комінтернівської районної в м. Харкові ради як одержувач допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

При призначенні їй допомоги у 2007 році відповідач Управління праці та соціального захисту населення керувався ст. 71 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік, якою було зупинено дію ст. 43 Закону України „Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням та абз. 3 ч. 2 ст. 56 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік, згідно з яким допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менш 90 грн. для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Проте рішенням Конституційного Суду України від 9.07.2007 р. визнано неконституційними вищезазначені ч. 2 ст. 56 та п. 7 ст. 71 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік, в звязку з чим позивач вважає дії відповідачів по нарахуванню і виплаті допомоги неправомірними.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала свої вимоги та просила їх задовольнити.

Представники відповідачів до судового засідання не зявилися, надали до суду письмові заперечення на позов. Посилалися на відсутність законодавчих підстав для застосування показника прожиткового мінімуму для призначення допомоги по догляду за дитиною. Крім того, вважали, що строк звернення до суду позивачем пропущений, оскільки повинен вираховуватися з моменту прийняття відповідного рішення Конституційним Судом України, тобто з 9 липня 2007 року.

Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 8 лютого 2010 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції, з посиланням на неповноту та необєктивність судового розгляду стосовно невзяття до уваги доводів позовної заяви.

Судова колегія, розглядаючи справу в порядку цивільного судочинства відповідно до положень Закону України 1691-VI від 18 лютого 2010 року, заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з довідки Управління праці та соціального захисту населення Комінтернівського районної в м. Харкові ради (а.с. 5), позивачу призначена і виплачується допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років з липня 2007 р. відповідно до п. 7-11 Порядку призначення і виплати допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку особам, застрахованим в системі загальнообовязкового державного соціального страхування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 11.01.2007 р. за № 13.

Тобто, позивач є застрахованою особою в системі загальнообовязкового державного соціального страхування.

Правові, організаційні та фінансові основи загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян на випадок тимчасової втрати працездатності, у зв'язку з вагітністю та пологами, народженням дитини та необхідністю догляду за нею визначаються Законом України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням від 18.01.2001 р. № 2240.

Відповідно до визначення термінів, передбачених Законом України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням субєктом загальнообов'язкового державного соціального страхування є застрахована особа, на користь якої здійснюється відповідне страхування.

Страховий випадок подія, з настанням якої виникає право у застрахованої особи або членів її сім'ї на отримання матеріального забезпечення або соціальних послуг.

За положеннями ч. 1 ст. 35 вказаного Закону допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї такого страхового випадку, як догляд за дитиною віком до трьох років.

Статтею 43 цього Закону визначено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі в розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктом 5 Прикінцевих положень вищевказаного Закону визначено, що до стабілізації економічного становища в Україні розмір виплат, передбачених статтями 41, 43, 46 цього Закону, визначається Верховною Радою України щороку виходячи з рівня забезпечення прожиткового мінімуму одночасно з встановленням розміру страхових внесків з поступовим наближенням виплат до прожиткового мінімуму.

Законом України № 489 від 19.12.2006 р. Про Державний бюджет України на 2007 рік" дію статті 43 зупинено на 2007 рік, та статтею 56 цього Закону встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" здійснюється за рахунок коштів відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам - у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду від 09.07.2007 визнано неконституційними положення статті 56 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік" в частині визначення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, а також визнано неконституційними положення п. 7 ст. 71 вказаного Закону в частині зупинення на 2007 рік дії частини першої статті 43 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням.

Отже, починаючи з 9 липня 2007 р. набула чинності ст. 43 та пункт 5 Перехідних Положень Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням.

Позивач народила дитину 10 квітня 2007 р., що стверджується свідоцтвом про народження (а.с. 8).

Таким чином, у позивача настав страховий випадок у вигляді необхідності догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та виникло право на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у формі матеріального забезпечення передбаченого ст. 43 та п. 5 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням.

За положеннями ч. 1 ст. 50 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" матеріальне забезпечення за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 6 цього Закону, призначаються та надаються за основним місцем роботи за рахунок сплачених застрахованими особами страхових внесків (крім видів матеріального забезпечення, передбачених пунктами 1, 2 статті 34 цього Закону, яке надається за основним місцем роботи та за сумісництвом у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України).

Рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб).

Отже, позивач будучи застрахованою особою, мала права на отримання матеріального забезпечення у вигляді допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, але ж обовязок щодо сплати такої допомоги покладений законом на роботодавця за основним місцем роботи, а не на орган соціального захисту населення.

Між тим, постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2007 р. за № 32 встановлено, що в 2007 році допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку застрахованим особам за рахунок коштів субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату допомоги сім'ям з дітьми, малозабезпеченим сім'ям, інвалідам з дитинства, дітям-інвалідам та тимчасової державної допомоги дітям (далі - субвенція) з 1 січня 2007 р. призначається органами праці та соціального захисту населення за місцем проживання застрахованих осіб.

Однак, вказана постанова Кабінету Міністрів України суперечить порядку призначення та надання вказаних виплат застрахованої особі, встановленому у ст. 50 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта закону України або іншому правовому акту, суд застосовує акт, що має вищу юридичну силу.

Аналізуючи вказані норми закону та виходячи з пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, колегія суддів приходить до висновку, що починаючи з 9 липня 2007 р. по 31 грудня 2007 р. у відповідача був відсутній обовязок по призначенню нарахуванню та сплаті позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, оскільки вказаним Законом України починаючи з 9 липня 2007 р. не надавалося повноважень Кабінету Міністрів України змінювати порядок призначення та виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку встановленого ст. 50 зазначеного Закону.

Вимоги позивача про обов'язок відповідача сплати їй допомоги відповідно до положень ст. 15 Закону України Про державну допомогу сім'ям з дітьми в редакції закону від 22.03.2001 р., тобто у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років є безпідставними, оскільки право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за цим Законом має не застрахована в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування особа, про що зазначено у ст. 13 вказаного Закону в редакції станом, що діяла до 01.01.2008 р. .

Позивач є застрахованою особою, в звязку з чим у неї відсутнє право на отримання допомоги відповідно до положень ст. 15 Закону України Про державну допомогу сім'ям з дітьми.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги фактично повторюють доводи позовної заяви та не спростовують висновки постанови суду першої інстанції, яка постановлена з додержанням вимог матеріального та процесуального права. Підстав для її змін або скасування судова колегія не вбачає.

Відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ст.307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Постанову Комінтернівського районного суду м. Харкова від 8 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України в 2-місячний термін з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :