РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2010 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді: Туренко С.І.,

при секретарі: Сокирко О.С., Чехута С.В.,

з участю позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення та визнання права власності на частку в спільному майні,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовом до ОСОБА_3 про припинення та визнання права власності на частку в спільному майні.

В обгрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що згідно свідоцтва про право власності на житло виданого 10.01.1995 року Житлово-комунальною конторою концерна "Луганськбуд" за розпорядженням № 95 квартира АДРЕСА_1, у відповідності до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизована та належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3. Згідно рішення Сєвєродонецького міського суду від 30.08.2006 року встановлено, що кожному вищевказаному учаснику приватизації належить по 1/3 частці квартири АДРЕСА_2, Луганська бласть. У відповідності до ст.ст. 534-535 ЦК України (в редакції 1963 року) 02.10.1998 року ОСОБА_4 та ОСОБА_6 склали та нотаріально посвідчили заповіт на випадок своєї смерті на все своє майно кожний на користь позивача - дочки ОСОБА_1. 29.06.2004 року ОСОБА_5 померла. 18.01.2006 року помер ОСОБА_4. У відповідності до ст. 1270 ЦК України ОСОБА_1 у встановленому законом порядку 16.03.2006 року подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом. Відповідач за справою ОСОБА_3 являється сином ОСОБА_5 від попереднього шлюбу. У відповідності до ст. 18 ЦК України (в редакції 1963 року) за заявою ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відповідач по даній справі ОСОБА_3 16.03.1998 року Сєвєродонецьким міським судом був визнаний безвісно відсутнім. В даний час як і за житгя батьків позивач не підтримувала будь-яких відносин з відповідачем ОСОБА_3. Відповідач ОСОБА_3 також не підтримував зв'язків з їхньою спільною мамою ОСОБА_5, також в нього були взаємно неприязні відносини з батьком ОСОБА_4, в зв'язку з чим участь відповідача ОСОБА_3 в приватизації квартири батьки вважали помилковим і тому зробили на позивача заповіт на все своє майно, вважаючи, що залишають спадщину і на всю квартиру. Згідно ст. 365 ЦК України за позовом позивача та по рішенню суду право власності ОСОБА_3 на 1/3 частку в спільному майні - квартирі АДРЕСА_3 бути припинено, так як частка відповідача не може буги виділена в натурі, квартира як майно є неподільною та припинення права власності відповідача на частку квартири не причинить йому будь-яких збитків. Згідно висновків експертно- кредитної фірми «Експерт» вартість спірної квартири станом на 01.11.2006 року становить 27 084 4 двадцять сім тисяч вісімдесят чотири) гривні в зв'язку з чим вартість 1/3 частки квартири, яка належить відповідачу складає 9 028 гривень. У зв'язку з вищевикладеним позивач була вимушена звернутися з даним позовом до суду.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1О підтримала заявлені позовні вимоги, пояснила, що доля відповідача в спірній квартирі не значна та її не можливо виділити, квартира неділима. Вдвох з відповідачем вони не зможуть проживати в трьохкімнатній квартирі. Відповідач ще при житті батьків не проживав в квартирі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримав заявлені позовні вимоги, підтвердив доводи, викладені у позові та просив су д позов задовольнити в повному обсязі, пояснив, що відповідач ОСОБА_3 не має право на спірну квартиру. Позивач ОСОБА_1 не має житла, крім цієї квартири. Відповідач по справі не проявляв інтерес до своєї власності та не оплачував послуги по квартирі. ОСОБА_3 отримав 12 тисяч гривень за частку власності від позивача.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що він знаходився постійно на заробітках. В квартирі він проживав та головне приймав участь в приватизації, а на даний час він проживає з жінкою у неї в квартирі, однак він там не зареєстрований. За житло він грошей не отримував, а лише отримав від позивача борг. Просив відмовити в задоволенні позову.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_3 її племінник. Він ніколи не допомагав своїм батькам. Коли були похорони батьків він також нічим не допомагав. Після того, як ОСОБА_3 одружився, він уїхав а м. Єнакієве, після розлучення не виплачував аліменти на дитину. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 казали, що заповіт будуть складати на ОСОБА_1, а ОСОБА_3 нічого не залишать. ОСОБА_3 казав, що це не його квартира, тому не приймав участі в оплаті послуг за квартиру.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що вона сестра ОСОБА_4. Віктор був маленький, як її брат одружився на ОСОБА_5. ОСОБА_3 не було на похоронах у батьків. В м. Сєвєродонецьк вона приїжджала часто, як її брат проходив лікування в лікарні. ОСОБА_3 в її присутності був у лікарні тільки один раз. Віктор за послуги квартири ніколи не платив, ОСОБА_9 давав гроші ОСОБА_7, яка оплачувана послуги. Стосунки у сторін були нормальні, в присутності вони ніколи не сварились. Зараз у спірній квартирі ніхто не мешкає.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснила, що вона працювала з ОСОБА_9. Вони дружили сім'ями і вони їй були як рідні. Віктора вона бачила тільки один раз. Віра постійно приїжджала до батьків, і вони їздили до неї. ОСОБА_11 скаржилась, що ОСОБА_3 їм не допомагає. Віктор в спірній квартирі не проживав. У позивача з відповідачем були нормальні відносини.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснив, що він знайомий з відповідач біля 20 років. Йому приходиться жити у друзів або на дачі. Він у нього жив один місяць, у ОСОБА_3 немає іншого свого житла. В 2005 або 2006 році він з ОСОБА_3 вибивали двері в спірну квартиру.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснив, що він знайомий з ОСОБА_3 два роки. Вони разом працюють. ОСОБА_3 у нього декілька разів ночував, бо до квартири не мав доступ. Йому відомо, що у відповідача немає свого житла.

Вислухавши учасників процесу, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно із ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не млже бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Судом встановлено, що відповідно копії свідоцтва про право власності на житло від 10.01.1995 року квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_4, належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, загальною площею 64,40 кв.м.

Згідно з копією Заповіту від 02.10.1998 року ОСОБА_4, заповідав все своє майно ОСОБА_1. Згідно з копією Заповіту від 02.10.1998 року ОСОБА_5, заповідає все своє майно ОСОБА_1.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії 1-ЕД № 040017 від 20.01.2006 року, ОСОБА_4 помер 18.01.2006 року. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії 1-ЕД №456896 від 01.07.2004 року, ОСОБА_5 померла 29.06.2004 року.

Відповідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.09.2007 р. ВЕТ №577479 спадкоємицею майна ОСОБА_5, померлої 29 червня 2004 року є її дочка- Жадан ОСОБА_14, спадкове майно складається з: 1/3 частки квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_5. Відповідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.09.2007 року BET № 577480 спадкоємицею майна ОСОБА_4, померлого 18 січня 2006 року є його дочка - ОСОБА_1, спадкове майно складається з: 1/3 частки квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_5.

Таким чином, позивачка є законним власником 2/3 частин спірної квартири, що підтверджується копіями витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.09.2007 року.

Згідно відповіді КП «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» від 06.02.2009 року № 01/134 то по обліку КП «СБТІ» за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на нерухоме майно не зареєстровано.

Відповідно до ст..41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Суд вважає, що в даному випадку немає достатніх законних підстав передбачених статтею 365 ЦК України для позбавлення права власності відповідача на частину спірної квартири.

Також, не може бути задоволено клопотання позивача щодо зобов'язання відповідача по справі ОСОБА_3 повернути їй кошти у розмірі 12638 грн., які відповідач отримав в рахунок 1/3 частки спірної квартири на підставі скасованого рішення Сєвєродонецького міського суду від 19.04.2007 року. В даному рішенні відсутня вказівка щодо обов'язкового перерахування вказаної суми на користь відповідача. Крім того, як пояснив ОСОБА_3, то вказані кошти від позивача він отримав в рахунок погашення боргу.

Таким чином, на основі з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, давши їм належну оцінку, суд дійшов висновку проте, що позовні вимоги щодо припинення права власності відповідача ОСОБА_3 на 1/3 частку квартири АДРЕСА_6 та визнання за ОСОБА_1, право власності на вказану частку квартири, яка належала ОСОБА_3 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,209,212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення та визнання права власності на частку в спільному майні відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: С.І. Туренко