Справа № 2-1336/10 р.
УХВАЛА

27 липня 2010 року суддя Соломянського районного суду м. Києва Букіна О.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Абдульхамід про негайне відібрання дитини та повернення за постійним місцем проживання до України, -

ВСТАНО ВИВ:

В липні 2010 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 Абдульхаміда та просила суд постановити рішення про негайно відібрання у відповідача малолітнього сина ОСОБА_2 ОСОБА_3 або у будь-яких інших осіб та повернути дитину за основним місцем проживання на територію України.

Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 16 лютого 2005 року до березня 2010 року. Від шлюбу мають дитину - ОСОБА_2 ОСОБА_3 Абдульхаміда., ІНФОРМАЦІЯ_1.

Посилається, що Відповідач проживає на території України з 1997 року, з 25 березня 2009 року має посвідку про постійне місце проживання в Україні.

В травні 2010 року позивачка надала дозвіл на виїзд за кордон до АР Палестина держави Ізраїль разом з відповідачем їх малолітньому сину терміном з 22.05.2010 року по 13.06.2010 року.

Проте, після спливу зазначеного вище терміну, на територію України відповідач дитину не повернув.

Вказаний позов позивака подає в порядку ст. 109, ПО ЦПК України, як такий, що підсудний Соломянському районному суду м. Києва, оскільки позивачка та відповідач мають постійне місце проживання на території України.

Посилаючись на вказані вище обставини, позивака просила задовольнити позов відповідно до ст. 162 СК України, ст. 32 Закону України « Про охорону дитинства», ст.. 66 Закону України «Про міжнародне приватне право».

Ознайомившись з матеріалами справи, вважаю, що у відкритті провадження в порядку цивільного судочинства необхідно відмовити виходячи з наступного.

Конвенцією «Про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей», яка набрала чинності на території України 01.09.2006 року передбачено порядок негайного повернення дітей незаконно перемішених або утриманих до держави їх постійного проживання.

Відповідно до ст. 1 Конвенції, цілями цієї Конвенції є:

a)забезпечення негайного повернення дітей, незаконно переміщених до будь- якої з Договірних держав або утримуваних у будь-якій із Договірних держав;

b)забезпечення того, щоб права на опіку і на доступ, передбачені законодавством однієї Договірної держави, ефективно дотримувалися в інших Договірних державах.

Відповідно до ст. 2 Конвенції, договірні держави вживатимуть усіх належних заходів для забезпечення досягнення цілей Конвенції на їхніх територіях. Для цього вони використовують самі швидкі процедури, наявні в їхньому розпорядженні.

Зі змісту наведених вище норм вбачається, що договірні держави даної Конвенції повинні вживати заходи щодо негайного повернення дітей, незаконно переміщених чи утриманих на їх територію.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 вищенаведеної Конвенції будь-яка особа, установа чи інший орган, які стверджують, що дитина була переміщена або утримується з порушенням прав піклування, може звернутися з заявою до Центрального органу за місцем постійного

проживання дитини або до Центрального органу будь-якої іншої Договірної держави за допомогою у забезпечення повернення дитини.

Згідно положень ст.ст. 9-10 Конвенції якщо центральний орган, що одержав заяву, передбачену статтею 8, має підстави вважати, що дитина знаходиться в іншій Договірній державі, він без затримок передає заяву безпосередньо Центральному органу такої Договірної держави та відповідно інформує Центральний орган, що запитує, або заявника. Центральний орган, де знаходиться дитина, вживає або забезпечує вживання всіх належних заходів для добровільного повернення дитини.

Відповідно до п.1 «Порядку виконання на території України Конвенції про цивільно- правові аспекти міжнародного викрадення дітей» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10 липня 2006 року «Про виконання на території України Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей» визначено механізм взаємодії органів виконавчої влади у процесі вирішення відповідно до Конвенції про цивільно- правові аспекти міжнародного викрадення дітей 1980 року (далі - Конвенція) питань стосовно повернення до України або з України до іноземної держави дитини, яка незаконно вивезена (переміщена) або утримується будь-якою особою (далі - дитина), та стосовно забезпечення реалізації права доступу до дитини, якщо такі дії порушують права іншої особи на опіку (піклування) над дитиною і не містять складу злочину.

Пунктом другим даного Порядку передбачено, що функції центрального органу за Конвенцією виконує Мін'юст безпосередньо та через територіальні органи - Головне управління юстиції Міністерства юстиції в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські управління юстиції, районні, районні у містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні і міжрайонні управління юстиції та вживає всіх заходів для забезпечення негайного повернення дитини і виконання інших положень Конвенції .

Відповідно до п. З Порядку, фізична або юридична особа, яка має право на опіку (піклування) над дитиною (надалі - заявник), може звернутися до Мінюсту або до центрального органу будь-якої іншої держави, що є Стороною Конвенції (далі - центральний орган), із заявою про сприяння повернення дитини, незалежно від напрямку її вивезення (переміщення) - з-за кордону на територію України чи з території України за кордон, та заявою про забезпечення реалізації права доступу до дитини.

Відповідно до п.5 Положення, у разі надходження заяви про сприяння поверненню дитини до України Мін'юст, зокрема, звертається у разі потреби до МВС, Національного центрального бюро Інтерполу в Україні та органів Держприкордонслужби з метою встановлення місцезнаходження дитини тощо.

З викладеного вище вбачається, що звернення за захистом порушених прав на опіку відносно незаконного утримання дитини , яка перебуває на території іншої держави можливе шляхом звернення до Мінюсту України з відповідною заявою про сприяння повернення дитини, незалежно від напрямку її вивезення (переміщення) - з-за кордону на територію України або до центрального органу держави, де незаконно утримується дитина.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що малолітня дитина, відносно якої стоїть питання про повернення на територію України, знаходиться в Автономній Республіці Палестина держави Ізраїль.

За таких обставин, суд не знаходить підстав для відкриття провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Абдульхамід про негайне відібрання дитини та повернення за постійним місцем проживання в порядку цивільного судочинства, оскільки національне законодавство України для вирішення даної категорії спорів застосовуватися не може, дане питання регулюється міжнародним законодавством, і права вибору підсудності , у звязку з цим позивака не має.

Суд розяснює позивачці право звернутися з відповідною заявою до Міністерства юстиції України або до центрального органу держави Ізраїль , яка є стороною Конвенції, із заявою про сприяння повернення дитини, незалежно від напрямку її вивезення з території України за кордон.

Відповідно до ст.,83 ЦПК України позивачу підлягає поверненню сплачений судовий збір згідно квитанції №131 від 14.07.2010 року в розмірі 120,00 грн. та квитанції №132 від 14.07.2010 року в розмірі 17,00 грн.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 8-10, 12 Конвенції «Про цивільно-правові аспекти

міжнародного викрадення дітей», Постанови Кабінету Міністрів України від 10 липня 2006 року «Про виконання на території України Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей», ст. ст..83, 110, 122 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі в порядку цивільного судочинства за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Абдульхамід про негайне відібрання дитини та повернення за постійним місцем проживання на територію України.

Повернути ОСОБА_1 державне мито у розмірі 17, 00 гривень сплачене відповідно до квитанції №132 від 14.07.2010 року на п/р 0010, МФО 820019, одержувач УДК у Соломянському районі м. Києва, код ЄДРПОУ отримувача 26077951.

Повернути ОСОБА_1 витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у розмірі 120, 00 гривень, сплачені відповідно до квитанції № 131 від 14.07.2010 року на п/р 0010, МФО 820019, одержувач УДК у Соломянському районі м. Києва, код ЄДРПОУ отримувача 26077951.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва на протязі пяти днів, з дня подання заяви про апеляційне оскарження, яка подається на протязі десяти днів з моменту її оголошення.

СУДДЯ: