Справа № 2-1654/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2010 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі :

головуючої судді Бурко Р.В.

при секретарі - Кац І.В.

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Автомир Кіровоград» про стягнення заробітної плати, допомоги по тимчасовій втраті працездатності та заподіяної моральної шкоди, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача яким просить стягнути в судовому порядку з ТОВ «Автомир-Кіровоград» на її користь суму заборгованості по заробітні платі в розмірі 1082,77 гривень, допомоги по тимчасовій втраті працездатності в розмірі 546,26 гривень, декретних в розмірі 2 979,68 гривень та стягнути з Відповідача моральну шкоду в розмірі 5000,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що згідно наказу № 68-п від 01.08.2008 року прийнята на посаду бухгалтера-касира до ТОВ «Автомир-Кіровоград» з посадовим окладом згідно штатного розпису. 20 травня 2009 року, у зв'язку з погіршення стану здоров'я, попередивши головного бухгалтера на підприємстві ОСОБА_2 про те, що з 21 травня буде знаходитись на лікарняному, передала їй направлення до лікарні та первинні касові документи, касовий апарат, ключі від сейфу в якому зберігались кошти отримані від клієнтів до каси.

В період з 21 травня по 05 червня 2009 року знаходилась на лікарняному що підтверджується листком непрацездатності серії АБО за № 241177. З 09 червня по 15 червня 2009 року був виписаний наступний листок непрацездатності серії АБО № 241178, який також надана відповідачу. З 16.06.2009 р. по 19.10.2009 р. листок непрацездатності № 241179 (декретна відпустка).

Після виходу мене з лікарняного закладу, звернулася до підприємства з проханням отримати допомогу по лікарняним листкам непрацездатності, заробітної плати яку не отримала за квітень та травень 2009 року в розмірі 1082,77 гривень. Їй відмовили в забезпеченні законних прав. З наведених підстав звернулась до суду з позовом до відповідача.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі посилаючись на обставини вкладенні в позовній заяві, крім того додали, що в порушення ст. 115 КЗпП України Відповідачем не було виплачено заробітну плату. В телефонній розмові з головним бухгалтером ОСОБА_2 дізналась, що звільнена і має зявитись до відповідача та отримати трудову книжку. З приводу звільнення звернулась з скаргою від 02 липня 2009 року до Територіальної державної інспекції праці у Кіровоградській області.В ході перевірки інспекція встановила, що: запис в трудовій книжці внесено відповідно ст. 48 КЗпП України; до цього часу не звільнена, відсутній запис про звільнення; в порушення КЗпП України відсутність на робочому місці відображалася як прогули, про що був складений акт про відсутність на робочому місці з 21.05.2009 р.; відповідно видаткового касового ордера б/н від 15.04.2009 р. отримала кредит в розмірі 1614,01 грн., про який стало відомо тільки з відповіді інспекції.

Також, заробітна плата в розмірі 1 082,77 гривень, яку розраховувала отримати, так як хворіла і потрібні були кошти, з неї було відраховано в погашення кредиту. Про існування кредитного договору їй нічого не відомо. Щодо останнього, то при перевірці інспекції не надано жодного підтверджуючого документу, тобто кредитного договору.

Неодноразово зверталась до відповідача з вимогою виплатити заробітну плату, однак відповіді не отримала. Так як, підприємством законні вимоги про надання довідки про доходи ігноруються, тому виходить з розрахунку 700,00 грн./місяць, всього загальна сума заборгованості Відповідача по листкам непрацездатності становить: І - II листок непрацездатності - 546 (п'ятсот сорок шість) гривень 26 копійок; III листок непрацездатності - декретні - 2 979 гривень 68 копійок.

Завдана моральна шкода обумовлюється моральним та фізичним стражданням внаслідок порушення законних прав, приниження честі, гідності, знущанням як з людини, ігноруванням прав, втратою у зв'язку з цим престижу та ділової репутації серед співробітників, що проявляється в тому, що їй як, вагітній жінці, було потрібно неодноразово принижувати свою честь та гідність прохаючи керівника сплатити заробітну плату та допомогу по тимчасовій втраті працездатності. На сьогоднішній день мати двох дітей, сім'я знаходиться в тяжкому матеріальному стані. Відчуває моральні страждання у зв'язку з неможливістю забезпечити нормальний догляд за дітьми. Порушення законних прав призводить до втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагає додаткових зусиль для організації життя моєї сім'ї. Знаходиться в пригніченому стані, що відображається на відносинах з близькими людьми, цей пригнічений стан не дозволяє спілкуватися та вирішувати питання з ними як раніше - знижує життєву активність. У зв'язку з цим вважає, що має право на відшкодування моральної шкоди, спричиненої ТОВ «Автомир-Кіровоград» яка становить 5 000 гривень.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та зазначив, що звільнення позивача проводилось відповідно до норм трудового законодавства України, при звільненні з працівником проведені всі необхідні розрахунки, заборгованості підприємства перед працівником не існує,звернення до суду з позовними вимогами є безпідставне, а тому в задоволенні позовних вимог позивача просить відмовити.

Вислухавши пояснення позивача представника позивача, представника відповідача, проаналізувавши правовідносини між сторонами та надавши їм відповідну правову оцінку, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи та не заперечувалося і сторонами по справі, що сторони перебували в трудових відносинах згідно наказу № 68-п від 01.08.2008 року ОСОБА_1 прийнята на посаду бухгалтера-касира до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомир-Кіровоград» з посадовим окладом згідно штатного розпису.

20 травня 2009 року, у зв'язку з погіршення стану здоров'я, повідомила головного бухгалтера підприємства ОСОБА_2 про знаходження з 21 травня2009 року на лікарняному, передала їй направлення до лікарні та первинні касові документи, касовий апарат, ключі від сейфу в якому зберігались кошти отримані від клієнтів до каси.

В період з 21 травня по 05 червня 2009 року знаходилась на лікарняному що підтверджується листком непрацездатності серії АБО за № 241177, відповідно до довідки пологового будинку № 1 м.Кіровограда від 13.11.2009 року. З 09 червня по 15 червня 2009 року був виписаний наступний листок непрацездатності серії АБО № 241178, з 16.06.2009 р. по 19.10.2009 р. листок непрацездатності № 241179 відповідно до довідки пологового будинку № 1 м.Кіровограда від 13.11.2009 року.

Відповідно до відповіді від 02 липня 2009 року Територіальної державної інспекції праці у Кіровоградській області, з'ясування порушень щодо ОСОБА_1 в ході перевірки інспекція встановила, що: запис в трудовій книжці внесено відповідно ст. 48 КЗпП України; ОСОБА_1 на час проведення перевірки не звільнена, відсутній запис про звільнення; в порушення КЗпП України відсутність на робочому місці відображалася як прогули, про що був складений акт про відсутність на робочому місці з 21.05.2009 р.

Крім того, встановити виконання обмежень відрахувань із заробітної плати, відповідно до ст.. 128 КЗпП України, в звязку з отриманням кредиту, не можливо через відсутність самого кредитного договору, де було б зазначено умови його надання та повернення.

Відсутність ОСОБА_1 на робочому місці з 21.05.2009 року та не підтвердження лікарняними листами журнал реєстрації листів непрацездатності в ТОВ «Автомир-Кіровоград» взагалі відсутній, однак направлення листів непрацездатності до ТОВ «Автомир-Кіровоград» підтверджується направленнями поштових повідомлень рекомендованими листами на адресу Відповідача Позивачем.

Згідно пункту 1.14 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян затвердженою наказом Міністерства охорони здоров'я № 455 від 13.11.2001 р. якщо лікарняні листи були загублені, лікарняний заклад може видати повторно, але вже з позначкою «Дублікат», на підставі довідки від підприємства, про те, що працівникові не нараховувалась та не отримувалась допомога по тимчасовій втраті працездатності Відповідач до медичного закладу не звертався.

Відповідно до розрахунку заробітної плати середня заробітна плата позивача складає 700,00 грн.місяць, відповідач на неодноразові вимоги надати відомості про заробітну плату ігнорував. Всього загальна сума заборгованості Відповідача по листкам непрацездатності становить: І - II листок непрацездатності - 546 (п'ятсот сорок шість) гривень 26 копійок; III листок непрацездатності - декретні - 2 979 (дві тисячі дев'ятсот сімдесят дев'ять) гривень 68 копійок, зазначені суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того, в розрахункових відомостях за квітень 2009 року утримано відповідачем з позивача 618,95 грн., за травень 2009 року 463,82 грн. в рахунок погашення кредиту, а тому сума в розмірі 1 082 грн. 77 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно ст. 141 КЗпП України «Власник або уповноважений ним орган повинен неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників».

Відповідно до ст. ст. 32, 56, 62 Конституції України фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування завданої їм моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав, свобод чи законних інтересів.

Дослідивши підстави заявлені у відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн, суд дійшов висновку про часткове задоволення цієї вимоги з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 94, 115 КЗпПУ власник за виконану роботу сплачує працівнику заробітну плату, яка виплачується регулярно у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, проте всупереч зазначеним нормам права, відповідач за час роботи виплачував позивачу заробітну плату не в повному обсязі. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Судом встановлено, що відбулось порушення відповідачем строків виплати заробітної плати позивачу, а також не проведення з ним повного розрахунку при звільненні. У звязку з цим суд визнає обґрунтованими доводи позивача, що внаслідок порушення його трудових прав через неправомірну поведінку відповідача, повязану з порушенням строків виплати заробітної плати, спричинено істотне обмеження способу його існування, а саме: неможливість забезпечувати себе та сімю нагальними щоденними потребами, які потребують фінансових витрат (оплата комунальних послуг, належне харчування, купівлю одягу), виникнення суперечок в сімї, відсутність можливості пройти належне лікування.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в заявах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.95р. суд визначає розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових витрат та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, керуючись наведеними вимогами, відповідно до ст.237-1 КЗпПУ, враховуючи надані позивачем докази, суд вважає, що на користь позивача до стягнення підлягає 400 грн. на відшкодування моральної шкоди.

У порядку ст.88 ЦПК з відповідача до стягнення в доход держави підлягає 460 грн. 87 коп. судового збору щодо вимог майнового характеру, 8 грн.50 коп. судового збору щодо вимог немайнового характеру та 120 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення, в частині присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, допускається до негайного виконання.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 47, 94, 115, 117, 237-1 КЗпП України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в заявах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.95р ст.ст. 3, 4, 10,11, 60, 81, 88, 209, 213-215, 218, 367 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Цивільний позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Автомир Кіровоград» про стягнення заробітної плати, допомоги по тимчасовій втраті працездатності та заподіяної моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Автомир Кіровоград» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітні платі в розмірі 1082,77 гривень, допомоги по тимчасовій втраті працездатності в розмірі 546,26 гривень, декретних в розмірі 2 979,68 гривень, 400 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Автомир Кіровоград» в доход держави 460 грн. 87 коп. судового збору щодо вимог майнового характеру, 8 грн. 50 коп. судового збору щодо вимог немайнового характеру та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення в частині стягнення боргу по заробітній платі в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області, через суд першої інстанції шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а також подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда