Полонський районний суд Хмельницької області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 травня 2010 року

Полонський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді - Горщар А.Г.

при секретарі Салюк Т.М.

з участю сторін, їх представників ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полонне

цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики, -

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 в якому просив стягнути з останнього борг за договором позики в сумі еквівалентній 25 тисячам доларів США та судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що 30.10.2008 року він позичив для відповідача 25 тисяч доларів США, про що було складено в письмовій формі договір позики, згідно умов якого ОСОБА_4 зобовязувався повернути гроші до 15 грудня 2008 року, однак взятого зобовязання не виконує.

ОСОБА_4 заявив зустрічний позов в якому просив визнати недійсним договір позики, мотивуючи це тим, що у ОСОБА_3 грошей не позичав, а договір позики є фіктивним.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом свої вимоги підтримав, та підтвердив наявність обставин викладених ним у позові, а зустрічний позов не визнав.

Відповідач ОСОБА_4 первісний позов не визнав, зустрічний позов підтримав, пояснив, що 30.10.2008 року він купив у ОСОБА_3 нежиле приміщення. Ціна за якою повинен відбутись цей продаж мала становити 35 тисяч доларів США. При підписанні договору купівлі-продажі він заплатив 75 тисяч гривень. Потім між ними відбулась домовленість, що остаточна ціна буде визначена в залежності від технічного стану приміщення, а як гарантію цьому був укладений договір позики на 25 тисяч доларів США. Цю суму він не отримував, а тому вважає договір недійсним.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази суд вважає первісний позов підлягає задоволенню, а в зустрічному слід відмовити.

Встановлено, що 30 жовтня 2008 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали між собою договір позики, згідно якого відповідач отримав від позивача позику в сумі 25 тисяч доларів США, і ці гроші зобовязався повернути до 15.12.2008 року, про що свідчать дані викладені у договорі позики, який підписано обома сторонами.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж саму кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 170 грн.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_3 довів, надавши суду письмовий договір позики, підписаний власноручно позичальником, про те що останній отримав у нього як позику 25 тисяч доларів США. Даний доказ у відповідності до вимог зазначеної статті ЦК України є належним та допустимим щодо доказування факту наявності укладення договору позики.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України - обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач як на заперечення факту щодо неотримання ним від ОСОБА_3 грошей, посилається на показання свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, а також на дані договору купівлі-продажу комплексу, та кредитного договору.

Згідно до ч. 1 ст. 1051 ЦК україни якщо договір позики має бути укладений в письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватись на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Тому показання свідків, в даному випадку судом до уваги не приймаються.

Договір купівлі-продажу комплексу згідно якого ОСОБА_4 купив у ОСОБА_3 30.10.2008 року нежиле приміщення, та кредитний договір про те, що ОСОБА_5 28.10.2008 року отримав у банку кредит в сумі 102 000 грн. ніяк не спростовують, що відповідач не одержував грошову суму за договором позики від 30. 10.2008 року.

Суд не знаходить підстав задовольнити зустрічний позов ОСОБА_4 про визнання недійсним договору позики через його фіктивність.

Відповідно до ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлюються цим правочином

В ході судового розгляду не здобуто будь-яких доказів, які би свідчили про те, що договір позики є фіктивним.

Відповідно до 84, 88 ЦПК України підлягають стягненню на користь ОСОБА_3 понесені ним судові витрати.

Керуючись наведеним, ст. 10, 60, ч. З ст. 209, ст. 212-215 ЦПК України суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 198 125 грн. (сто девяносто вісім тисяч сто двадцять пять) гривен боргу за договором позики, та судові витрати 1700 грн. судового збору і 120 грн. збору з інформаційно-технічного забезпечення.

В зустрічному позові ОСОБА_4 М Л. - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Хмельницької області шляхом подачі до суду першої інстанції заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з моменту його проголошення, та апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий____________