Справа № 2-646/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2010 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі: головуючого судді Сараєва I.A., при секретарі Рослік Т.І., розглянувши у попередньому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Сторони перебувають у шлюбі, якій зареєстровано 17 травня 1994 року у Зеленоярської сільської ради Володарського району, актовий запис № 3. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню доньку Дарину, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спір, як про місце проживання дитини, так і про розділ спільного майна подружжя, між сторонами відсутній. Шлюб у позивача перший, а у відповідача другий.

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюбні відносини між ними припинені в жовтні 2008 року через часті сварки в родині. Вважаю подальше збереження їхньої родини з відповідачем неможливим і на примирення з нім вона не згодна, фактично шлюбні відносини між ними відсутні, тому просила суд шлюб між ними розірвати.

У попередньому судовому засіданні позивач повністю підтримала свої позовні вимоги, підтвердила суду доводи своєї позовної заяви, і просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, судові витрати просила покласти у рівних частках.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав та проти його задоволення не заперечував, згодний на розірвання шлюбу, що підтверджується його письмової заявою, залученою до справи.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки, відповідач визнав позов в повному обсязі, і таке визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що родина розпалася остаточно, оскільки жодна з сторін не згодна на примирення й у зв'язку із цим вважає, що шлюб зв'язує сторони лише формально й, тому, повинен бути розірваний.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Вирішуючи питання про віднесення судових витрат, пов'язаних з оплатою судового збору при одержанні свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАГСу, суд, з урахуванням думки й матеріального становища сторін, вважає за необхідне дані витрати покласти на позивача, а відповідача від сплати цих витрат звільнити.

Керуючись ст.ст. 15, 60, 130, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 110, 112 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, яки мають одну неповнолітню дитину, зареєстрований 17 травня 1994 року у Зеленоярської сільської ради Володарського району, актовий запис № 3 - розірвати.

При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАГСу стягнути з ОСОБА_3 державний збір у доход держави в розмірі 25 грн., а ОСОБА_2 від сплати цих витрат звільнити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Приморський районний суд м. Маріуполя шляхом подачі в 10денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: Сараєв І. А.