РІШЕННЯ Справа № 2-751/10

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2010 року Марганецький міський суд Дніпропетровської області в складі: головуючої судді Панасенко О.П. при секретарі Гащук І.І.

з участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Марганці справу за позовом ОСОБА_3 до ВАТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ г

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ВАТ «МГЗК» про відшкодування моральної шкоди, вказуючи, що працював на ВАТ МГЗК з 1976 року на посаді машиніста екскаватора та підземного гірничого робітника. Під час роботи захворів хронічним захворюванням, 02.04.2007 року, згідно висновку МСЕК йому встановлено 3 групу інвалідності, 60 % втрати працездатності. В результаті професійного захворювання на виробництві позивач змушений додавати додаткових зусиль для забезпечення та організації свого життя, відчуває незручність при спілкуванні з близькими йому людьми та іншими особами. Просить стягнути завдану моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 просила задовольнити позов в повному обсязі та суду пояснила, що позивач повинен був додавати додаткові зусилля для організації свого життя, під час роботи не завжди був забезпечений спеціальним одягом, засобами індивідуального захисту. Постійно знаходиться на лікуванні, що підтверджується амбулаторною картою.

Представник відповідача ВАТ «МГЗК» ОСОБА_2 позов не визнала і пояснила, що законом обовязок відшкодування шкоди покладений на ФССНВВ. Позивач знав, що буде працювати у шкідливих умовах праці, за що сплачується підвищена заробітна плата, та погодився на це. Крім того, позивачем не доведена наявність моральної шкоди, а також сума відшкодування позивачем не доведена.

Факт встановлення професійного захворювання, час перебування на лікуванні, встановлення відсотку втрати працездатності в суді не оспорювалися.

Судом досліджені медичні документі, надані позивачем, щодо стану його здоровя.

Суд приходить до наступного:

Позивач працював в ВАТ МГЗК з 1976 року. 20.02.2007 року був складений акт розслідування хронічного професійного захворювання, яке виникло внаслідок праці в умовах несприятливого мікроклімату, пилу, марганцю.

2квітня 2007 року МСЕК встановила позивачеві втрату працездатності внаслідок професійного захворювання у розмірі 60 % та встановила йому 3 групу інвалідності.

32001 року обовязок відшкодування шкоди, в тому числі і моральної, покладено на ФССНВВ. Але в 2007 році після внесення змін в законодавство ФССНВВ звільнений від відшкодування моральної шкоди.

Втрата працездатності та інвалідність встановлені позивачеві в 2007 році, тому підстав для стягнення з Фонду немає.

Згідно з ст.,1167 ЦК України, як загальною нормою закону, яка стосується всіх випадків відшкодування шкоди, моральна шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується особою, яка її

завдала, при наявності її вини.

Позивач працював у небезпечних для здоровя умовах, а вина відповідача полягає в

незабезпеченні належних умов праці або в неприйнятті заходів для максимального зменшення шкідливого впливу небезпечних умов, тобто в порушенні вимог ст,153 КЗпП.

За моральну шкоду, спричинену працівникові під час виконання трудових обовязків несе організація, з якою працівник перебуває у трудових відносинах.

За ст..237-1 КЗпП відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівникові проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків, і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд вважає, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди, і вважає наявність моральної шкоди доведеною.

Внаслідок професійного захворювання позивач багато часу проводить на лікарняному. Це підтверджується обєктивними даними - виписками з лікарень. Перебування в лікарні, навіть при відшкодуванні вартості всіх ліків, не може не викликати моральних страждань, тому що це є обмеженням для людини на вибір способу життя, пересування, тощо.

Тому суд не може погодитись з поясненнями представника відповідача про те, що сам факт перебування в лікарні, погіршення стану здоровя не монже бути доказом моральних страждань.

Суд враховує при визначенні суми відшкодування ту обставину, що відповідачем також приймалися деякі міри по зменшенню шкідливого впливу на здоровя робітника. В підприємстві є санаторій-профілакторій, позивач міг проходити профілактику та лікування щороку, що могло б суттєво зменшити шкідливі наслідки важкої праці.

Суд вважає справедливою, такою, що відповідає нанесеної шкоді, є сума в 6000 гри.

Відшкодування шкоди за статтями 237-1 КЗпП та 1167 ЦК України не передбачає звільнення від сплати податків. Тому податковим агентом, яким є відповідач, повинно бути проведене утримання всіх належних платежів.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача ВАТ «МГЗК».

Керуючись ст. 10, 60, 209,212, 214 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ВАТ Марганецький гірничозбагачувальний комбінат на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 6000 грн., з утриманням з зазначеної суми податковим агентом податків за законом «Про податок з доходів фізичних осіб».

Стягнути з ВАТ Марганецький гірничозбагачувальний комбінат на користь держави судовий збір 8,5 грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення 37 грн..

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 10 днів після проголошення до

Апеляційного суду Дніпропетровської області через Марганецький міський суд.