Справа N2 22ц-1100/2010 р. Головуючий у 1 інстанції: Салій В.В.
Категорія: 51 Доповідач: Мікуш Ю.Р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2010 року Колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: ЮхименкаА.Г.

Суддів: Мікуш Ю.Р., Курій Н.М.

При секретарі: Балюк О.С.

З участю: адвоката ОСОБА_1І

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 31 грудня 2009 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ВАТ „Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат „Про визнання незаконними наказів, зміна дати звільнення, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу", -

встановила:

Оскаржуваним рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 31 грудня 2009 року частково задоволено позов ОСОБА_2

Вирішено змінити дату звільнення ОСОБА_2 з 23 червня 2009 року на 07 серпня 2009 року і вважати звільненою ОСОБА_2 з посади комірника целюлозного заводу ВАТ „ЖЦПК за п,1 ст.40 КЗпП України з 07 серпня 2009 року.

Зобовязати бухгалтерію ВАТ „ЖЦКП провести нарахування та виплату сум, належних ОСОБА_2 при звільненні, а також 300 грн. витрат на правову допомогу адвоката.

В інших позовних вимогах відмовлено.

Стягнуто з ВАТ „ЖЦПК в дохід держави 8,50 грн. судового збору та витрати з ІТЗ розгляду цивільних справ в сумі 37,00 грн.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2

В апеляційній скарзі зазначає, що вважає оскаржуване рішення суду незаконним.

Вирішуючи спір, суд не звернув уваги на те, що наказом ВАТ „ЖЦПК № 192 від 17.06.2009 року було створено інвентаризаційну комісію для проведення прийому-передачі комори (товароматеріальних цінностей). Зазначена комісія працювала до 06.08.09 р. Весь цей період вона виходила на роботу для обрахунку взятих на себе товаро-матеріальних цінностей та їх передачі, не дивлячись на те, що відносно неї з 23.06.2009 року діяв наказ про звільнення за п.1 ст.40 КЗпП України. Про те, що вона продовжувала працювати на заводі свідчить як акт прийому-передачі товаро-матеріальних цінностей від 06.08.2009 р. так і роздруківка з прохідної про захід і вихід на територію заводу та листки непрацездатності.

Після передачі товаро-матеріальних цінностей із складу целюлозного заводу на центральні склади, вона не була попереджена про звільнення по- новому, їй не був вручений обхідний лист та не була видана трудова книжка. Тому, з вини відповідача, вона не мала можливості скористатися компенсаціями та гарантіями, передбаченими при втраті роботи згідно Закону України „Про зайнятість населення.

Суд постановив необєктивне і незаконне рішення в частині щодо зобовязання відповідача виплатити їй заробітну плату за вимушений прогул та оплату листків непрацездатності.

Просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове по суті позовних вимог.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та виступ її адвоката на підтримання апеляційної скарги, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги в суду немає.

Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 р. „Про практику розгляду судами трудових спорів зазначено, що розглядаючи трудові спори, повязані із звільненням за п.1 ст.40 КЗпП України суди зобовязані зясувати, чи дійсно попереджувався працівник за 2 місяці про наступне вивільнення.

В усіх випадках звільнення за п.1 ст.40 КЗпП України провадиться з наданням гарантій, пільг і компенсацій, передбачених главою 111-А КЗпП.

При недодержанні строку попередження працівника про звільнення, якщо він не підлягає поновленню на роботі з інших підстав, суд змінює дату його звільнення, зарахувавши строк попередження, протягом якого він працював.

Матеріалами справи встановлено, що суд належно перевірив дотримання адміністрацією ВАТ „ЖЦПК вимог трудового законодавства, що стосується вивільнення працівників із займаної роботи у випадках змін в організації виробництва і праці, в даному випадку скорочення чисельності або штату працівників.

Судом встановлено, що відповідачем дотримано процедури вивільнення позивачки, так як мало місце попередження про наступне звільнення за 2 (два) місяці, що передбачено ст.49-2 КЗпП України, згода профкому, намагання відповідача працевлаштувати позивачку, однак остання відмовилася від запропонованих робіт.

Суд, з дотриманням розяснення Пленуму Верховного Суду № 39 від 0511.1992 р. „Про практику розгляду судами трудових спорів підставно змінив дату звільнення позивачки з 23 червня 2009 р. на 07 серпня 2009 p., зарахувавши останній час перебування на лікуванні та час закінчення роботи комісії по передачі матеріальних цінностей із покладенням обовязків на відповідача щод проведення останній сплати роботи за цей період.

Покликання позивачки ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, що з постановленням наказу від 17 червня 2009 р. про створення інвентаризаційні комісії для передачі матеріальних цінностей трудові відносини з відповідачем продовжувалися, а тому після 07 серпня 2009 року необхідно було по-новому по відношенню до неї розпочати процедуру вивільнення не заслуговують на увагу.

В час роботи інвентаризаційної комісії позивачка не виконувала своїх прямих щоденних трудових обовязків. Її робота була спрямована на облік та передачу в повному обсязі з метою припинення трудових обовязків. Із врахуванням вище зазначеного суд з дотриманням чинного трудового законодавства переніс дату звільнення ОСОБА_2 із оплатою за цей період.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстав для скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає, оскільки таке постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.307 ч.1 п.1, 314 ч,1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 31 грудня 2009 року залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_2 4 грн. 25 коп. судового збору в дохід держави та 37 (тридцять сім) грн.. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справ на рахунок територіального управління державної судової адміністрації у Львівській області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду України на протязі 2-х місяців.

Головуючий:

Судді: