Справа № 2-306/10
Провадження № 2/306/10
РІШЕННЯ

Іменем України

05.02.2010 м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Вдовиченко Т.М., при секретарі Вольницькій Е.А., з участю позивачки ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2 1.1., відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника відповідачів ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом ,-

Встановив:

В серпні 2009 року позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просить визнати їх такими, що втратили право користування квартирою № 1 в житловому будинку № 13 -А по вул. Сімома в м. Бердичеві Житомирської області. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що їй на праві приватної власності належить частина зазначеного вище будинку. В даному будинку прописані її сини, відповідачі по справі, однак з весни 2007 року вони там не проживають. На сьогоднішній день в неї є потреба у продажі своєї частки будинку, але вона немає можливості цього зробити, так як відповідачі, будучі зареєстрованими в ІНФОРМАЦІЯ_1, в добровільному порядку знятися з реєстрації за адресою належного їй на праві приватної власності будинку відмовляються.

В судовому засіданні позивачка та її представник заявлені вимоги підтримали з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що він дійсно не проживає за адресою, вказаного будинку. В листопаді 2007 року, коли він прийшов до дому з роботи, то побачив, що будинок зачинений, його речі були викинуті на вулицю. В нього неприязні стосунки з матір»ю та її нинішнім чоловіком, мати не бажає з ним розмовляти, уникає зустрічей, вітчим постійно погрожує розправою. Зважаючи на все це він пішов жити до молодшого брата ОСОБА_4, який пішов з даного будинку на три місяці раніше. З приводу того, коли його речі були викинуті з будинку він нікуди не звертався, бо не бажав щоб про сварки знали інші люди, думав, що все вирішиться в добровільному порядку. В 2006 році, восени, в даний будинок в примусовому порядку вселяли його молодшого брата, він на той час був на заробітках, а коли приїхав, то вселився також в будинок, це було в 2007році. З 2007року вони з братом за допомогою нікуди не зверталися, тому що позивачка їхня мати і вони не думали, що все дійде до суду, намагалися з нею розмовляти. З 2007 року по 2009 рік три рази усно попереджали її, про те що будуть звертатися в міліцію чи до суду, думали що в 2010 році все ж таки звернуться до суду з позовною заявою про вселення, однак боялися вітчима, зокрема, те, що він до них з братом застосує фізичну силу.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 також позовні вимоги не визнали. Представник відповідачів суду пояснив, що після того, як ОСОБА_4 повернувся зі

спецінтернату він одразу почав проживати в спірній квартирі і між ним та його матір»ю почали виникати сварки. В 2006 році він звертався до суду про примусове вселення в дану квартиру, його вселили, але проживати там не було можливості, оскільки мати відповідачів вступила в повторний шлюб і її чоловік, будучи в стані алкогольного сп»яніння почав приставати до ОСОБА_4 і сказав, щоб той покинув будинок, оскільки він йому не подобається. Дмитро добровільно виїхав з даного будинку, на даний час живе в квартирі яку знімає. Після цього до нього переїхав його рідний брат ОСОБА_3, так як він теж не зміг жити в спірній квартирі через постійні сварки та скандали. Брати не бажали звертатися до суду із зустрічною позовною заявою, оскільки позивачка спочатку перебувала в положенні, а в подальшому народила дівчинку, яка є їм сестрою, і вони все ж таки бажали, і бажають на даний час добровільно вирішити дане питання.

Відповідач ОСОБА_4 додатково суду пояснив, що після рішення суду, яке було прийнято в 2006 році він та його брат більше нікуди не зверталися з приводу перешкоджання позивачкою користуватися їм квартирою № 1 в житловому будинку № 13-А по вул. Сімака в м. Бердичеві, Житомирської області. До органів внутрішніх справ звернулися лише 17 вересня 2009 року, після того як отримали виклик в судове засідання по даній справі.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши усі зібрані по справі докази та давши їм обгрунтовану оцінку, прийшов до наступного.

У відповідності до ч.З cm. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень .

Згідно ч.І cm. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається зі змісту ч.І cm. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України .

Судом встановлено, що 15 серпня 2006 року позивачка зареєструвала шлюб з громадянином ОСОБА_6, що стверджується свідоцтвом про шлюб, після реєстрації шлюбу має прізвище ОСОБА_6 (а.с.8).

Позивачка є власником 60/100 частин житлового будинку № 13-А по вул. Сімака в м. Бердичеві, Житомирської області згідно рішення Бердичівського міського суду Житомирської області від 07.02.1990 року ( а.с.3-5). В даному будинку зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.6).

Відповідно до довідки виданої МКП « Бердичівводоканал» в даному будинку з 20.07.2007 року перекрита подача води, останній платіж за використане водопостачання надійшов 14.05.2007 року. Згідно довідок ВАТ « ЕК» «Житомиробленерго» та Бердичівського управління по експлуатації газового господарства останні платежі за спожиту електроенергію та спожитий природній газ надійшли відповідно 15.02.2007 року та 14.05.2007року (а.с.24-27).

За рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27 червня 2006 року ОСОБА_4 було вселено в частину будинку, яка належить на праві власності його матері ОСОБА_1, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.28-30).

Як ствердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8, викликані за клопотанням позивачки та її представника, в даному будинку ніхто не проживає. Два чи три роки тому там жив ОСОБА_3, а потім пішов звідти. Позивачка

синів з будинку не виганяла, останнім часом відключила від будинку комунальні послуги, бо там ніхто не проживає. Відносини між сторонами по справі напружені, оскільки сини не ходять до матері і не бажають з нею спілкуватися.

Як вбачається з пояснень свідка ОСОБА_9, який є двоюрідним братом відповідачів по справі, позивачка вигнала їх з будинку і не давала їм там жити. Сам він особисто не бачив як їх виганяли з будинку, йому про це сказала його мати, яка є рідною сестрою позивачки, мати казала, що позивачка викидала їхні речі. Скандали були постійно, ініціатором була позивачка, вона також міняла замки в будинку . В 2007 році в будинок прийшов жити ОСОБА_3 і там почалися скандали, ОСОБА_4 на той час жив в гуртожитку. В 2008 році відповідачі намагалися вселитися до будинку, ходили до позивачки і просили дати їм ключі. В 2009 році хлопці знову таки ж намагалися впхати в даний будинок, вони ходили до матері, останній раз до неї підходили в кінці літа, на початку осені. Про всі події він знає тільки зі слів відповідачів. Відповідачі не живуть в даному будинку з 2007 року, з їх слів йому відомо, що вони в 2007 - 2008 роках ходили до дільничного і дільничний приходив до будинку, сказав позивачці, щоб вона відкрила їм двері і пустила жити до будинку. Особисто подій які відбувалися навколо спірного будинку він не бачив. Скандали бачив лише тоді коли в будинку жив ОСОБА_3, а з 2007 року по 2009 роки особисто нічого не бачив.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3, який є рідним дядьком відповідачів, суду пояснив, що чоловік позивачки бив ОСОБА_4, забирав в нього паспорт і не віддавав його йому. Сварки між ОСОБА_4 та вітчимом були постійно. Про останній скандал він чув років два тому назад, коли ОСОБА_4 приїхав в село і сказав, що вітчим над ним знущався. Відповідачі зверталися до дільничного в 2007 році, скаржилися на те, що позивачка та її чоловік не дають їм жити в будинку. В даному будинку відповідачі не проживають років десь до двох, живуть на квартирі, яку знімають, оскільки їхня мати не дає їм проживати в її будинку. В 2008 -2009 роках відповідачі про те, що зверталися за допомогою в органи внутрішніх справ, прокуратуру йому не говорили, він про це нічого не пам»ятає, хлопцям звертатися за допомогою не допомагав. Всі події про які пам»ятає відбувалися в 2007 році. Про те, що позивачка перешкоджала відповідачам проживати в ІНФОРМАЦІЯ_2 в 2008 - 2009 роках він знає тільки з їх слів.

Як ствердив суду свідок ОСОБА_10, відповідачі в даному будинку не живуть, оскільки позивачка їм створила умови, при яких вони проживати там не можуть. Особисто бачив як їх вітчим кидався на ОСОБА_3, коли він приходив до матері, це було рік тому. Знає, що відносини в них погані, в будинку жив ОСОБА_4 разом з матір»ю та вітчимом, однак скандалів він не витримав і втік до хрещеного. Із-за чого були скандали особисто не знає, тільки чув скандали. Вітчим відповідачів кидався на ОСОБА_3 на подвір»ї будинку, що розташований навпроти його будинку. Коли тікав ОСОБА_4 з будинку, то йому було на той час 14 років, це було 9 років тому назад. Відповідачі в будинку не живуть з тих причин, що їм не дають ключі від будинку. Все знає з їх слів, особисто лише бачив, що на хвірточці, яка веде до будинку накручена проволока. З 2007 року по 2009 рік подій на подвір»ї будинку № 13-А по вул. Сімака в м. Бердичеві він особисто не бачив. Три роки поспіль в будинку ніхто не живе. Зі слів відповідачів знає, що до дільничного вони зверталися років 2-3 тому назад. Особисто свідком того, що відповідачам перешкоджають вселитися до будинку він не був. Всі сварки відбувалися на подвір»ї будинку № 9 по вул. Сімака в м. Бердичеві.

З наданої відповідачами заяви видно, що лише 17 вересня 2009 року, тобто лише після звернення позивачкою до суду з даним позовом, вони звернулися до Бердичівського МРВ УМВС України в Житомирській області з приводу того, що позивачка їм чинить

перешкоди у користуванні даним будинком, у зв»язку з чим вони не можуть потрапити до будинку і забрати свої особисті речі (а.с.31). Відповідь на дану заяву відповідачами було отримано 28.09.2009 року, згідно якої їм для вирішення даного питання запропоновано звернутися до суду (а.с.ЗЗ).

Як вбачається з оглянутого в судовому засіданні виконавчого провадження ДВС у Бердичівському районі № 372 від 27.06.2006 року, стягувачем по якому був ОСОБА_4, боржником ОСОБА_1, суть виконання - вселення, згідно поданої відповідачем ОСОБА_4. заяви від 14.08.2006 року державним виконавцем державної виконавчої служби у Бердичівському районі було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, надано боржниці добровільний строк до 24.08.2006 року для добровільного виконання рішення суду про вселення. Згідно розписки відповідача ОСОБА_4, датованою 04.09.2006 року, останній вказав, що претензій до виконавчої служби щодо вселення у будинок № 13-А по вул. Сімака вм. Бердичеві, Житомирської області він немає, в зв»язку з тим, що вселення відбулося добровільно, на підставі чого 04.09.2006 року дане виконавче провадження було закінчене. Також в даному виконавчому провадженні міститься заява ОСОБА_4, на ім»я начальника ВДВС Бердичівського МРУЮ, від 22.09.2009 року про те, що він просить видати йому довідку за тим, що ОСОБА_1 добровільно не виконувала рішення суду, на що йому 12.10.2009 року ВДВС Бердичівського МРУЮ було дано відповідь про те, що згадане вище виконавче провадження було виконано реально, згідно розписки останнього про добровільне вселення та акта державного виконавця від 04.09.2006 року.

Отже, оцінивши зібрані в судовому засіданні в сукупності всі надані сторонами докази, суд прийшов до остаточного висновку про те, що відповідачі з 2007 року по теперішній час не проживають в квартирі Nq 1 в будинку № 13 -А по вул. Сімака в м. Бердичеві Житомирської області без поважних на то причин, ними не доведено суду те, що позивачка з 2007 року чинила їм перешкоди у користуванні частиною житлового будинку.

Зокрема, як видно з письмових матеріалів справи з 2007 року в даному будинку відключені всі комунальні послуги, оскільки там ніхто не проживає. З показів самих відповідачів вбачається, що вони з 2007 року нікуди не зверталися за допомогою про те, що позивачка чинить їм перешкоди у користуванні спірним будинком, звернулися лише 17.09.2009 року з письмовою заявою до органів внутрішніх справ, після того як в даній цивільній справі було відкрито провадження. Як вбачається з показів свідків, які були допитані в судовому засіданні за клопотанням відповідачів, то жоден із них не бачив бійок чи сварок на подвір»ї будинку № 13-А по вул. Сімака в м. Бердичеві, Житомирської області в період з 2008 по 2009 роки, про всі події вони лише чули з розмов відповідачів, особистими свідками даних подій не були. Події про які дані свідки розповідали відбувалися лише в 2006 - 2007 роках, коли відповідача ОСОБА_4 вселяли в будинок за рішенням суду.

Згідно зі ст.ст. 386,391 ЦК України позивачка як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 2 cm. 405 ЦК України передбачено, що член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як встановлено в судовому засіданні, в належній позиваці квартирі № 1 в житловому будинку № 13-А по вул. Сімака в м. Бердичеві, Житомирської області зареєстровані відповідачі, вони більше одного року без поважних причин не проживають в

ньому, отже згідно ч.2 cm. 405 ЦК України вони втратили право користуватися цим житлом.

За даних обставин суд приходить до остаточного висновку, що права позивачки як власника житлового приміщення порушені і підлягають захисту шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 209,212-215,218,223 ЦПК України, ст.ст. 16, 386,391, ч.2ст. 405 ЦК України, суд ,-

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право на користування квартирою № 1 в житловому будинку № 13-А по вул. Сімака в м. Бердичеві Житомирської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду

Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області

шляхом подачі в 10-й денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне

оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4

cm. 295 ЦПК України.

Головуючий: