Справа №2-85/2010
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2010 року Комінтернівський районний суд Одеської області в складі:

судді Рідник І.Ю.

при секретарі Данько Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Комінтернівське справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи з боку відповідача ОСОБА_3 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

14.08.2006 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом в якому просив, згідно уточнень до позову, стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 6214.39 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 гривень, які були причинені йому в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 26 березня 2006 року о 15.30 годин в с.Визирка Комінтернівського району Одеської області на вул.Новозаградіївська біля будинку №36 по вині водія автомобіля ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_2, ОСОБА_3, який порушив пункти 12.1,12.3, 14.2 б), 14.2 г) Правил дорожнього руху України, в результаті чого сталося зіткнення автомобілів ВАЗ 2105, державний номерний знак НОМЕР_2, під його керуванням, з автомобілем НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3, внаслідок якого він отримав тілесні ушкодження, а його автомобіль було пошкоджено.

Рішенням суду від 23.06.2008 року, яке скасовано судом апеляційної інстанції, позов задоволено.

При новому розгляді справи позивачем замінено відповідача, у звязку з чим вимоги по відшкодуванню шкоди предявлені до ОСОБА_3 та залучено до участі у справі в якості третіх осіб з боку відповідача: ОСОБА_2, в користуванні якого автомобіль НОМЕР_3, находився на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 18.02.2006 року, і ОСОБА_4 - власник автомобіля НОМЕР_3.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 уточнений позов підтримав та просив стягнути з відповідача ОСОБА_3 на його користь матеріальну шкоду, яка полягає у вартості ремонтно- відновлювальних робіт його автомобіля та становить 6214.39 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 гривень, та судові витрати в розмірі 357.50 грн.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав повністю, мотивуючи це тим, що дорожньо- транспортна пригода 26.03.2006 року відбулася не по його вині, а по вині позивача ОСОБА_1, який рухаючись на автомобілі ВАЗ 2105 по вул.Новозаградіївська в с.Визирка в попутному напрямку попереду автомобіля ВАЗ 2101, яким він керував в присутності власника автомобіля ОСОБА_2, не подаючи сигналу повороту, несподівано повернув вліво, коли його автомобіль вже знаходився на зустрічній смузі руху для скоєння обгону ВАЗ 2105, про що він подав сигнал завчасно. У звязку з порушенням ОСОБА_1 п.п.9.4,10.1 ПДР України сталося зіткнення транспортних засобів, незважаючи на те, що він прийняв міри екстреного гальмування. Рухався він зі швидкістю 70 км/г. Крім цього вважає, що посилання позивача на автотоварознавче дослідження фахівця не може бути доказом у справі тому, що судом автотоварознавча експертиза не призначалася, фахівець, що проводив дослідження, про кримінальну відповідальність не попереджався, а він та власник автомобіля ОСОБА_2 про проведення автотоварознавчого дослідження ВАЗ 2105 не повідомлялись. Крім цього, він не згоден з постановою слідчого про закриття кримінальної справи по факту дорожньо-транспортної пригоди за відсутністю складу злочину в діях водіїв, але цю постанову не оскаржував. В подальшому позов визнав частково.

Третя особа на боці відповідача - ОСОБА_2, проти задоволення позову заперечував, оскільки вважає, що винним у скоєнні ДТП є саме ОСОБА_1, який нехтуючи правилами дорожнього руху, в той час, коли ОСОБА_3 завчасно попередив водія ВАЗ 2105, що їхав попереду них, про маневр обгону, включивши лівий поворот і виїхавши вже на зустрічну смугу руху, позивач без попередження різко повернув наліво у двір будинку №36. Прийняти ОСОБА_3 екстрені міри для зупинки

автомобіля уникнути зіткнення автомобілів не допомогли, в результаті чого автомобілі зазнали механічні пошкодження, а водії автомобілів тілесні ушкодження.

Третя особа ОСОБА_4 в попередньому судовому засіданні суду пояснив, що ніякого відношення до автомобіля НОМЕР_3 не має, оскільки продав його ОСОБА_2, після чого видав йому генеральну довіреність на автомобіль від 18.02.2006 року. На підставі чого просив його до суду більше не викликати. В подальшому в судове засідання не зявився не зважаючи на те, що про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, в звязку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутність.

Вислухавши сторони, третю особу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступними підставами.

Загальні правила відшкодування шкоди зазначені у ст.1166 ЦК України і передбачають, що майнові шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права1 фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищене: небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана однієї особі з вини інше: особи, відшкодовується винною особою.

Основним нормативним актом у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху є Правила дорожньог: руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, а також Закон України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року.

Судом встановлено, що 26 березня 2006 року о 15.30 годин в с.Визирка Комінтернівського райою Одеської області на вул.Новозаградіївська біля будинку №36 сталася дорожньо-транспортна пригода в результаті якої зіткнулися автомобілі ВАЗ 2105, державний номерний знак НОМЕР_2, під керування власника автомобіля ОСОБА_1 і ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1, який знаходиться в оперативному управлінні громадянина ОСОБА_2 на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 18.02.2006 року, під керуванням ОСОБА_3, який мав посвідчення водія відповідної категорії керував автомобілем з дозволу і в присутності ОСОБА_2, що перебував в цьому автомобілі як пасажир. В результаті зіткнення автомобілів їх водії отримали тілесні шкодження, а автомобілі зазнали пошкодження.

Відповідно до п.2.2 ПДД власник транспортного засобу, а також особа, яка має тимчасовий реєстраційний талон, можуть передавати у своїй присутності керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно посвідчення водія ОІА №520542, видане ОСОБА_3 ДАІ МВС УВС м.Березівка 30.06.1998 року, він має категорії на керування транспортними засобами А, В.

Отже, ОСОБА_3 управляв автомобілем НОМЕР_3, відповідно до встановленого порядку.

Постановою старшого слідчого СО Комінтернівського РВ ГУМВС України в Одеської області від 10.04.2006 року порушена кримінальна справа по факту ДТП по ознакам ч.1 ст.286 КК України, оскільки водій автомобіля НОМЕР_3 ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження середнь-сн ступеня важкості.

Як убачається з матеріалів кримінальної справи №2, що досліджені в судовому засідак:- дорожньо-транспортна пригода 26.03.2006 року відбулася у звязку з порушенням водієм автомобіля ВАЗ 2101 ОСОБА_3 пунктів 10.1,12.1,12.3,12.4,13.1,14.2 б),14.2 г) Правил дорожнього руху України, які передбачають, що в населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі скорістю не більше 60 км/г; перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повик;- переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч, а після обгону зможе, не створюючи перешкод транспортному засобу, якого він обганяє, повернутися на займє- смугу; у разі виникнення небезпеки для руху або перешкод, яку водії обєктивно спроможній виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди; залежно від швидкості руху, дорожнь обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Крім цього, для привертання уваги водія транспортного засобу, який обганяється, можна застосовувати перемикання світла фар, а поза населеними пунктами і звуковий сигнал (п.9.6 ПДД).

Відповідно із п.9,5 ПДД подавати звукові сигнали у населених пунктах забороняється, крім випадків, коли без цього неможливо запобігти дорожньо-транспортній пригоді.

Такі вимоги Правил дорожнього руху водієм автомобіля ВАЗ 2101, д/н К3640ОД, ОСОБА_3 С виконані не були, що підтверджується схемою ДТП від 26.03.2006 року, що була виконана у присутності водія ОСОБА_3, показаннями свідків, висновками експертиз.

На підставі того, що у наслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесні ушкодження отримав винний в ДТП водій ОСОБА_3, постановою слідчого від 01.07.2006 року кримінальна справа була закрита /а.с.11/.

Аналізуючи всі обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, суд дійшов до висновку, що між діями водія ОСОБА_3, який керував автомобілем НОМЕР_3, та заподіяним пошкодженням автомобіля НОМЕР_4, є причинний зв'язок, оскільки зіткнення автомобілів вчинено саме з вини водія ОСОБА_3, з тих причин, що він створив небезпеку для дорожнього руху в порушення вище зазначених пунктів Правил дорожнього руху України.

Ствердження відповідача ОСОБА_3 та третьої особи ОСОБА_2, про те, що дорожньо- транспортна пригода відбулася з вини водія автомобіля ВАЗ 2105 ОСОБА_5 у звязку з порушенням ним п.п.9.4,10.1 ПДД - є необгрунтовані та спростовуються показаннями свідків і матеріалами кримінальної справи.

Оцінуючи докази щодо розміру завданої матеріальної шкоди позивачу, завданої пошкодженням автомобіля, суд прийшов до наступного.

На підставі ст.ст.7,8 Закону України «Про судову експертизу» №4038-ХІІ від 25.02.1994 року (з наступними змінами) та Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженою наказом Мінюсту України 08.10.1998 року №53/5 ( у редакції наказу Мінюсту України від 30.12.2004 року №144/5), відповідно до чинного законодавства за дорученням правоохоронних органів,..., на замовлення адвокатів, захисників та осіб, які самостійно захищають свої інтереси, та їх представників,..., а також інших юридичних і фізичних осіб можуть виконуватись експертні дослідження, що потребують спеціальних знань та використання методів криміналістики і судової експертизи. Результати експертних досліджень викладаються в письмових висновках експертних досліджень згідно з чинним законодавством України. Підставою проведення експертного дослідження є письмова заява (лист) замовника (юридична або фізична особа) з обовязковим зазначенням його реквізитів, з переліком питань, які підлягають розвязанню, а також обєктів, що надаються (п.1.3, 1.7).

Експертизи та дослідження проводяться фахівцями, які мають відповідну вищу освіту, освітньо- кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності і внесені до Державного реєстру атестованих судових експертів (п.1.8).

Таким чином, на підставі вище викладеного, ствердження відповідача ОСОБА_3 про те, що автотоварознавче дослідження, що надав суду позивач, є неналежним доказом, не заслуговує уваги.

Згідно з актом автотоварознавчого дослідження визначення вартості відновлювального ремонту, матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля НОМЕР_4, внаслідок ушкодження автомобіля при ДТП, проведеного ВАТ «Одеса-авто» за заявою ОСОБА_1, сума матеріальної шкоди становить 6214.39 грн. /а.с. 16-25/.

Відповідно до ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таким чином, на момент розгляду даної справи розмір завданої матеріальної шкоди позивачем був визначений відповідно до вимог закону.

Відповідно до положень ст.1167 ЦК України розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, форми вини заподіювана шкоди, з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи те, що позивачем моральна шкода обґрунтована не була, в цієї частині позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера ОСОБА_6 за проведення автотоварознавчого дослідження сплачено 306.00 грн. /а.с.27/.

Державне мито сплачено в розмірі 51.00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 7.50 грн. /а.с.12-13/.

На підставі ст.ст.1166, 1167, 1188, 1192 ЦК України і керуючись ст.10,11,88, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

Уточнений позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4, завдану матеріальну шкоду в розмірі 6214.39 (шість тисяч двісті чотирнадцять) гривень 39 копійок, судові витрати в розмірі 357.50 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 7.50 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на інформаційне- технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 112.50 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: