РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2010 року Білопільський районний суд Сумської області у складі: головуючої судді Терещенко О.І.

при секретарі Павленко О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України в Білопільському районі про перерахунок державної та додаткової пенсії як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС, -

встановив:

17 червня 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що він є інвалідом другої групи по захворюванню, повязаному з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії і перебуває на обліку в управлінні пенсійного фонду України в Білопільському районі. Відповідно до ст. 49 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, З, 4 встановлюються у вигляді: державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Статтею 50 цього Закону передбачено, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірах: інвалідам другої групи, хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 75 відсотків мінімальної пенсії за віком. Згідно ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи" розміри пенсій для інвалідів, відносно яких встановлено звязок із Чорнобильською катастрофою, в усіх випадках, не можуть бути меншими: по другій групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком. Позивач вважає, що з 01 квітня 2007 року по 1 липня 2010 року державна пенсія і додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю в сумі 97028,40 грн., повинні йому бути призначені, нараховуватися і виплачуватися відповідно до вищевказаного законодавства. Однак, незважаючи на його неодноразові звернення, відповідач перерахунок належної йому до виплати основної і додаткової пенсії не зробив. А тому він звернувся до суду із даним цивільним позовом.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, але згідно його повідомлення, просив справу розглянути без його участі на підставі наявних у справі матеріалів.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надавши суду письмове клопотання про слухання справи в його відсутність, а також письмове заперечення проти позову, з якого вбачається, що ОСОБА_1 є інвалідом другої групи по захворюванню, повязаному із роботами по ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії. Разом із цим управління Пенсійного фонду України у Білопільському районі вважає, що посилання позивача на ст. 50 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи" щодо призначення особам, віднесеним до категорії 1, щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю в розмірах, зокрема: інвалідам другої групи - 75 % мінімальної пенсії за віком, виходячи із розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а також на ст. 54 цього Закону, згідно якої розмір пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено звязок із захворювання, повязаним із Чорнобильською аварією, не може бути нижче, зокрема: по другій групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком - є необгрунтованими. Нарахування позивачу пенсії проводиться відповідно до ст. ст. 49, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи». Разом із цим, згідно ст. 54 зазначеного Закону порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання і пенсії у звязку із втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України № 1 від З січня 2002 року було передбачено, що розрахунок пенсій, призначених відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи", провадиться виходячи з розміру 19 грн. 91 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Разом із цим, ч. З ст. 28 цього Закону визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Ухвалою Конституційного суду України від 19 травня 2007 року по справі №2-25/2009 було розяснено: "непоширення мінімального розміру пенсії за віком, встановленого у абзаці першому ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», на правовідносини, що виникають на підставі інших законів, крім цього Закону, дає підстави стверджувати про наявність прогалини у законодавчому регулюванні. Ця прогалина полягає у відсутності механізму вирахування мінімальної пенсії за віком, заповнення прогалин має здійснюватися законодавцем". З 1 липня 2008 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 липня 2008 №654 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян" розмір пенсії (без урахування надбавок, підвищень додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсій за особливі заслуги перед Україною, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством) у інвалідів другої групи - одержувачів пенсій по інвалідності, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути меншим ніж 1090 грн. Положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», які рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення. Разом з тим, рішення про відновлення дії вищезазначених законодавчих актів України у редакції, чинній до внесення змін до них, Верховною Радою України не приймалося. Внаслідок цього порядок обчислення пенсій та підвищень, передбачених законами України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", здійснюється відповідно до Постанови Кабінету Міністрів №530 від 28.05.2008 року "Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", якою чітко визначено розміри щомісячної додаткової пенсії та розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок із Чорнобильською катастрофою. Разом із цим відповідач у своєму запереченні також зазначає, що він діяв у межах повноважень, у порядок та у спосіб, що визначений чинним законодавством України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Судом, зокрема, встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та інвалідом другої групи у звязку із захворюванням, пов'язаним з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням серії Є №040332 від 02 квітня 2008 року, виданим УПСЗН Білопільської райдержадміністрації посвідченням серії А №412057, виданим Сумською облдержадміністрацією від 15.04.2008 року, та пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 серії ААЕ №263567, виданим 24.03.2010 року (а. с. 9-11).

Право позивача на одержання пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою, відповідачем не оспорюється, а тому на підставі ст. 61 ч. 2 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розмір пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим по другій групі інвалідності, як 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно ч. З ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. При цьому мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частиною першою цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Однак, враховуючи той факт, що Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» є єдиним законодавчим актом, який визначає розмір мінімальної пенсії за віком, та зважаючи на позицію Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої держава не може посилатись на відсутність певного нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, а громадяни повинні мати змогу покладатися на взяті державою зобовязання, навіть якщо такі зобовязання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії (Yvonne van Duyn v. Home Offise (Case 47/74 van Duyn v. Home Offise), суд вважає за можливе застосувати саме частину 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» для розрахунку пенсії позивачу.

Статтею 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановлено, що інвалідам другої групи призначається щомісячна додаткова пенсія у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст. 67 зазначеного Закону конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. Крім індексації пенсії, яка здійснюється відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення, у разі, якщо величина середньої заробітної плати в Україні за даними спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади в галузі статистики за минулий рік зросла, то з 1 березня поточного року розмір пенсії підвищується в порядку, встановленому частиною другою статті 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", (статтю 67 доповнено частиною другою згідно із Законом N 231-У від 05.10.2006).

Відповідно до ст. 152 ч. 2 Конституції України закони, інші правові акти їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Таким чином, рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року №6-рп, а також від 22 травня 2008 року №10-рп зворотної дії в часі не мають, від так на період до 9 липня 2007 року, так само як і на період до 22 травня 2008 року, не поширюються. Рішення щодо аналогічних норм Закону України «Про державний бюджет на 2006 рік» Конституційним Судом України не приймалось.

Протягом 2007 року основна і додаткова пенсія позивачу виплачувалась на підставі ст. 67 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», який вступив у дію з 31 жовтня 2006 року, тобто з урахуванням визначеної законом величини прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Нарахування основної і додаткової пенсії позивачу, починаючи із січня 2008 року, проводилось відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 визнано неконституційними положення п. 28 Розділу II зазначеного Закону, яким було внесено зміни до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішення Конституційного Суду України має приюдиційне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обовязковими для виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскарженими.

Тим більше, що відповідно до Ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, положення п.28 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 року» втратило чинність 22 травня 2008 року.

Разом із цим судом встановлено, що з 22.05.2008 року позивачу призначено пенсію згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №530.

Що стосується вимог за 2009 рік та 2010рік, то вони підлягають задоволенню, оскільки у 2009 році діяли норми ст. ст. 50, 54, 67 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції 06.06.1996 року, згідно яких вихіднгш критерієм для обчислення пенсії по інвалідності та додаткової пенсії, за шкоду, заподіяну здоров ю, було визнано мінімальну пенсію за віком.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» та Законом України «Про Державний бюджет України на 2010рік» положення ст. ст. 49, 50, 51, 54 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ні зупинені, ні змінені не були.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у способи, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, позивач вправі отримувати пенсію у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю у розмірах: інвалідам 2 групи -75% мінімальної пенсії за віком з 01 квітня 2007року по 31 грудня 2007року таз 22 травня 2008 року.

Таким чином, проведення відповідачем розрахунку пенсії позивачу згідно положень Постанови Кабінету Міністрів України є безпідставним і таким, що звужують обсяг передбачених законом прав позивача, а тому позовні вимоги з приводу зобовязання відповідача здійснити перерахунок пенсії підлягають задоволенню за період із 1 квітня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, враховуючи положення ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", суд приходить до висновку про необхідність зобовязання управління Пенсійного фонду України в Білопільському районі здійснити перерахунок основної і додаткової пенсії позивачу ОСОБА_1 згідно ст. ст. 49, 50, 54 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період із 01 квітня 2007 року по 31 грудня 2009 року, а також починаючи з 22

травня 2008 року, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про

загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати.

Позовні вимоги позивача щодо зобовязання управління Пенсійного Фонду України в Білопільському районі нарахувати недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу у визначеній нею грошовій сумі не підлягають задоволенню, оскільки суд не може перебирати на себе функції органу, на якого законодавством покладено такі повноваження.

Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України, згідно якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по оплаті послуг на правову допомогу в розмірі 500 грн.

та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., а всього 620 грн.

На підставі ст. ст. 49, 50, 54, 67 Закону України Про статус і соціальний захист

громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ст. 28 Закону України Про

загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, ст.ст.4, 10, 60, 88, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

вирішив :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Білопільському районі Сумської області здійснити перерахунок основної і додаткової пенсії ОСОБА_1 згідно ст. ст. 49, 50, 54 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 01 квітня 2007 року по 31 грудня 2007 року включно, а також, починаючи, з 22 травня 2008 року і провести відповідні виплати.

Стягнути з управління Пенсійного фонду України в Білопільському районі Сумської області на користь ОСОБА_1 620 (шістсот двадцять) грн.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через

Білопільський районний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня його проголошення та апеляційної скарги протягом 20 днів після подачі заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ: