Тульчинський районний суд Вінницької області
Справа № 2 - 27 2010 рік.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2010 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі: головуючого судді Берегового О.Ю.

при секретарі Носулько К.П.

за участю адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тульчині цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про усунення від права на спадкування за законом та визнання права власності на цілий житловий будинок в порядку успадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з первісним позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відшкодування витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. В подальшому він змінив свої позовні вимоги виклавши їх у новій редакці про усунення від права на спадкування за законом в порядку п. 5 ст. 1224 ЦК України та визнання права власності на цілий житловий будинок в порядку успадкування за позивачем та мотивував їх тим, що 10 січня 2006 року померла його матір - ОСОБА_6, шо підтверджено свідоцтвом про смерть.

Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарчими будівлями, яке знаходиться в селі Нестерварка по вуж. Набережна. 11 Тульчинського району Вінницької області.

Відповідачі успадкували за законом вищезазначене спадкове майно, але за його позовом Тульчинський районний суд виніс рішення про скасування свідоцтв про спадкування майна відповідачами.

Даним рішенням суд визнав за ним право на 1/2 частину спадкового майна за заповітом, а також в силу ст. 1261 ЦК України на 1/4 частину спадкового майна за законом.

Отже, на його думку його частка у спадковій масі, що залишила його мати після своєї смерті складає 3/4, тобто половину всього майна за заповітом і 1/4 за законом.

Але відповідачі мають намір оформити своє право на успадкування майна по 1/8 частині кожна.

Вважає, що відповідачі повинні бути усунені від права на спадкування, тому що вони навмисно ухилялися від надання допомоги спадкодавцеві, тобто його матері, яка через похилий вік, тяжку хворобу, була в безпорадному стані.

Він та його дружина повністю несли витрати на лікування та догляд матері. Його матір мала дуже важке захворювання та постійно знаходилась на лікуванні в Тульчинській ЦРЛ з приводу: ІХС, аритмічна форма по типу миготливої тахіаритмії, атерослкротичний міокардіосклероз СН II А, симптоматична гіпертонія ХНМК III ст. змішаного типу. Цей факт підтверджується медичною довідкою Тульчинської ЦРЛ за № 1183 від 19.11.2008 року.

На лікування, яке було призначено Тульчинською районною лікарнею, ОСОБА_7 було витрачено коштів 232 грн. 09 коп. та 234,44 коп. станом на 2005-2006 роки, що на груденгь 2008 року становить 408 грн. 04 коп. та 371 грн. 10 коп. відповідно. Цей факт підтверджується відловіднгими довідками Тульчинської ЦРК та ВАТ ЦРА № 90.

Ним понесені витрати на поховання, на загальну суму 13436 грн. 40 коп., які можуть підтвердити свідки.

Разом з матірю проживав громадянин ОСОБА_8 - батько відповідачів, який помер 18.09.2005 року. При житті він не був спрможний допомагати матері, так як він до 10.05.2005 року працював сторожем та отримував дуже малу заробітну плату. З 04 серпіня 2005 року по 18 вересня 2005 року він перебував на обліку в Тульчинському центрі зайнятості, але допомогу по безробіттю не отримував.

Поховання брата робив також він разом зі своєю дружиною. Вони з нею разом несли всі необхідні витрати, що підтверджується відповідними накладними, копії яких надано суду.

У всіх судових засіданнях відповідачі особисто неодноразово заявили про те, що вони не провідували спадкодавця, свого батька та бабусю, не цікавились станом здоровя, не піклувались про спадкодавця, тому що в свою чергу спадкодавець не цікавився їх життям. Таким чином. На його думку вони свідомо не приймали участі у похованні свого батька та спадкодавця. Саме тому, вважає, що вони повинні бути усунуті від права на спадкування за законом. На його думку вони свідомо ухилялись від надання допомоги спадкодавцеві - ОСОБА_6, яка через похилий вік та тяжку хворобу потребувала допомоги.

Через відсутність достатніх коштів на поховання він вимушений був позичати гроші у інших родичів.

Вважає, що він одержав право на спадкування цілого житлового будинку з господарськими будівлями в с. Нестерварка, вул. Набережна, 11 Тульчинського району Вінницької області.

Просить суд ухвалити рішення, яким усунути ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від права на успадкування за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла 10.01.2006 року, в порядку ст. 1224 ЦК України та визнати за ним право власності в порядку успадкування після смерті матері - ОСОБА_6 на цілий житловий будинок № 11 по вул. Набережна в с. Нестерварка Тульчинського району Вінницької області в порядку ст. 1258 ЦК України. Також просить стягнути з відповідачів на його користь солідарно всі судові витрати, в тому чмслі вартість послуг адвоката.

В судовому засіданні представник позивача, а також сам позивач свої позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити. Додатково до викладеного в позовній заяві пояснили, що всі витрати на час перебування ОСОБА_6 в безпорадному, тяжкому стані понесли вони і будь-яких витрат зі сторони відповідачів не було. Також вони не цікавились життям і здоров'ям своєї бабусі, яка в дійсності потребувала допомоги. Про те, що ОСОБА_6 знаходилась в тяжкому стані, а також потребувала допомоги вони відповідачів не повідомляли так як з ними не спілкувались, однак вважають що вони свідомо ухилялись від допомоги та догляду спадкодавиці так як їм могло будти відомо про її хворобу від сусідів з яким вони спілкуються. Групи інвалідності покійна ОСОБА_6 не мала, а також у них відс/тній висновок МСЕК, що вона потребувала сторонньої допомоги. ОСОБА_6 отримувала пенсію, яку вона витрачала при житті на своє та ОСОБА_8 харчування та проживання. В червні 2005 року вона знаходилась на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні Тульчинської ЦРЛ з приводу її хвороб і з того часу до її смерті весь догляд та допомога здійснювався лише ними.

Відповідачка ОСОБА_5 позов не визнала, пояснивши, що вона є спадкоємицею після смерті своєї бабусі ОСОБА_6 померлої 10 січня 2006 року, а її батько ОСОБА_8 помер раніше - 18 вересня 2005 року. З моменту розлучення покійного батька з матір'ю він допомоги їм не надавав, аліменти не сплачував, а також не цікавився їхнім життям, так зловживав спиртними напоями. Останній раз з бабусею ОСОБА_6 вона бачилась на похоронах у батька в вересні 2005 року. З вигляду, вона сторонньої допомоги не потребувала, передвигалась вільно сама. Свої покази з приводу того що вони зі своєю сестрою ОСОБА_4 допомоги та догляду як покійному батьку ОСОБА_8 та бабусі ОСОБА_6 не надавали, підтвердила так як їх ніхто не повідомляв, що вони потребують допомоги. Якби їм повідмили про те, що чи батько або бабуся потребують допомоги, догляду вони б не відмовили, переступили через все.

Відповідачка ОСОБА_4 позов не визнала, давши суду пояснення, аналогічні тим, які давала в судовому засіданні відповідачка ОСОБА_9

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона працює лікарем Тульчинської ЦРЛ. Згідно запису медичної карти на ОСОБА_6 у неї був інсульт та 4 січня 2006 року їй нею під час виїзду по виклику було призначено лікування, а 10.06.2006 року вона померла. Важкий стан почався 06.01.2006 року і в той день вона була у неї на виклику. Згідно записів у медичній картці з 1993 року ОСОБА_6 захворіла на гіпертонічну хворобу і з того часу кожен рік ці записи щодо цієї хвороби поновлялись. На час її відвідувань вдома за нею доглядала лише ОСОБА_7, нікого іншого вона більше не бачила. На час її відвідувань вона може сказати, що ОСОБА_6 була у безпорадному стані та потребувала сторонньої допомоги.

Свідок ОСОБА_11 пояснив, що в 2005 році він працював завідуючим Нестерварським ФАПом. ОСОБА_6 він знає, так як проживає від них неподалік. З 1990 року ОСОБА_6 хворіла на ішемічну хворобу і знаходилась у них на обліку. Останні роки свого життя ОСОБА_6, наскільки йому відомо знаходилась в безпорадному стані і потребувала сторонньої допомоги.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що вона з 1987 року проживала поряд з покійною ОСОБА_6 Дуже часто представник позивача ОСОБА_7 прибігала до неї, так як вона являється медиком, то дати таблетку ОСОБА_6, поміряти їй тиск, дати укол. Після похорон сина ОСОБА_13, смерть якого стала сильним стресом для ОСОБА_6 вона подалась. На її думку після вказаних похорон вона знаходилась у безпорадному стані. Останній місяць життя вона була лежача. ОСОБА_3 та його дружина постійно за нею доглядали та допомагали. Відповідачі з покійною не спілкувались і не відвідували і чи на давали якусь допомогу на похорони їй не відомо. Вона є приватним підприємцем і поряд знаходиться її продуктовий ларьок. Покійна ОСОБА_6 частенько відвідувала ларьок та придбавла та іноді брала в борг продкути харчування. Розраховувалась після отримання пенсії. Останній місяць перед її смертю вона не пам'ятає, щоб та до неї приходила в ларьок.

Свідки ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_11 підвердили той факт, що за покійної ОСОБА_6 здіснювали догляд її син ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_7 так як вона його потребувала та хворіла. На їх думку останні роки свого життя покійна ОСОБА_6 знаходилась в безпорадному стані. Будь-хто інший за покійною не доглядав.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд встановив:

10 січня 2006 року померла спадкодавець - ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть /а.с. 6/.

Спадкове майно після її смерті складається із житлового будинку з господарськими будівлями по вул. Набережна, 11 в с. Нестерварка Тульчинського району Вінницької області. Дане майно належало їй на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 05.04.1997 року.

З заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулися позивач ОСОБА_3, який є спадкоємцем за заповітом та за законом та онуки померлої - відповідачки ОСОБА_4В, ОСОБА_5 які мають право на частку у спадщині за правом представлення.

Позивач же вважає, що відповідачі повинні бути усунуті від права на спадкування, оскільки ухилилися від надання допомоги спадкодавцеві, тобто його матері, яка через похилий вік та тяжку хворобу була у безпорадному стані.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

В судовому засіданні встановлено, що покійна ОСОБА_6 з 04.01.2006 року по день смерті 10.01.2006 знаходилась у безпорадному стані, який характеризувався її безпомічністю, неспроможністю своїми силами через похилий вік та тяжку хворобу самостійно забезпечити умови свого життя, що підтверджено показами свідків та медичними документами, у зв'язку чим їй надавалась стороння допомога позивачем та його дружиною ОСОБА_7

Однак, ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, характеризується умисною формою вини, у діях спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

В судових засіданнях позивачем, а також його представниками не представлено доказів того, що відповідачкам достовірно було відомо, що їх бабуся перебуває у безпорадному стані в зв'язку з хворобою, а вони умисно ухилялася від надання їй допомоги.

За твердженнями представників позивача, ні сам позивач, а ні інші члени її родини, ніколи не зверталися по допомогу до відповідачів, не повідомляли їм про стан здоров'я ОСОБА_6М, про необхідність в матеріальних або інших витратах на неї.

Також позивачем та його представниками не надано суду належних та допустимих доказів тому, що покійна ОСОБА_6 мала потребу в отриманні допомоги також і від онуків ОСОБА_4 та ОСОБА_5. при умові надання йому допомоги, як встановлено в судовому засіданні позивачем та його дружиною ОСОБА_7 та ухилення відповідачів від надання допомоги спадкодавцеві.

Відповідно до згаданої вище ч. 5 ст. 1224 ЦК України лише при одночасному настанні вказаних у ній обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від права на спадщину. Надана ж позивачем та його дружиною допомога спадкодавцеві ОСОБА_6 за його життя та поховання померлої не є підставою для усунення відповідачів від права спадкування.

Разом з тим, факт ухилення від обов'язку щодо утримання спадкодавця на думку суду може бути тоді підставою для усунення відповідачів від спадкування, якщо вказаний факт встановлений судом, відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову е задоволенні позову як в частині усунення від права на успадкування за законом так і у визнанні за позивачем права власності на цілий жиловиі будинок в порядку успадкування.

Керуючись ст. ст. 1224 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування від ЗО травня 2008 року № 7, ст. ст. 4, 8, 10, 15, 18, 57-60, 64, 88, 209-213 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пр усунення від права на спадкування за законом та визнання права власності на цілий житловий будинок в порядку успадкування - відмовити.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: