АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-662/10
Головуючий у 1-й інстанції Зємцов В.В.
Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Дряниці Ю.В.

Суддів : Прядкіної О.В., Пилипчук Л.І.

При секретарі Лимар О.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3 та представників Полтавської обласної клінічної лікарні ім.М.В.Скліфосовського і Кременчуцької стоматологічної поліклініки №2

на рішення Автозаводького районного суду м.Кременчука Полтавської області від 18 грудня 2009 року

по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Кременчуцької стоматологічної поліклініки №2, Кременчуцької міської Ради, Полтавської обласної клінічної лікарні, Полтавської обласної Ради, Головного Управління Державного казначейства України в Полтавській області про відшкодування майнової та моральної шкоди,-

судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 1999 року Hop A.M. звернувся до суду в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 з позовом до Кременчуцької стоматологічної поліклініки №2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Зазначав, що 20 січня 1999 року його неповнолітній син Hop Ю.А.за

направленням шкільного стоматолога звернувся до Кременчуцької стоматологічної поліклініки № 2 за медичною допомогою. Хірургом цієї поліклініки ОСОБА_4 сину було проведено операцію з видалення 6-го зуба верхньої щелепи справа.

Однак внаслідок некваліфіковано проведеної операції частина зуба лікарем була проштовхнута в гайморову порожнину, що потягло за собою шкідливі наслідки для здоров'я сина.

Проведена ОСОБА_4 22 січня 1999 року операція з видалення залишків зуба виявилася безрезультатною. Ненадання кваліфікованого лікування з 22 січня до 4 лютого 1999 року призвело до ускладнень і виникнення в сина гострого гаймориту.

В зв'язку з цим 4 лютого 1999 року ОСОБА_2 було направлено на госпіталізацію в Полтавську обласну клінічну лікарню, де він перебував на стаціонарному лікуванні з 6 по 10 лютого 1999 року. Після закінчення лікування сину була рекомендована повторна операція з видалення залишків зуба через 1,5 місяця після загоєння тканини щоки.

Після його звернення до головного лікаря стоматологічної поліклініки ОСОБА_4 компенсував йому витрати на лікування сина в сумі 300 грн.

Оскільки ускладнення здоров'я ОСОБА_2 сталося внаслідок некваліфікованих дій лікаря Кременчуцької стоматологічної поліклініки № 2, що завдало моральних страждань як синові, так і йому, Hop A.M. просив суд стягнути з Кременчуцької стоматологічної поліклініки № 2 на відшкодування завданої моральної шкоди на користь сина 1500 грн. і на його користь - 500 грн.

В квітні 2001 року Hop Ю.А., який досягнув повноліття, і Hop А.М.

доповнили позовні вимоги та просили суд стягнути з Кременчуцької стоматологічної поліклініки № 2 на користь ОСОБА_2 503 грн. 03 коп. затрат, понесених на лікування та проведення експертизи, і 160000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також на користь ОСОБА_5 - 60000 грн. на відшкодування моральної коди, посилаючись на те, що внаслідок халатних дій лікаря ОСОБА_2 були завдані середньої тяжкості тілесні ушкодження та значні моральні страждання, а в порушенні проти лікаря кримінальної справи відмовлено з нереабілітуючої підстави - за актом амністії.

В квітні 2007 року Hop A.M. і Hop Ю.А. доповнили позовні вимоги, які пред'явили до Кременчуцької стоматологічної поліклініки № 2, Полтавської обласної клінічної лікарні, Кременчуцької міської ради. Полтавської обласної ради, Головного управління Державного казначейства України в Полтавській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Додатково зазначали, що внаслідок некваліфікованих дій лікаря Полтавської обласної клінічної лікарні ОСОБА_6 ОСОБА_2 не була своєчасно проведена операція з видалення залишків зуба, що призвело до погіршення стану його здоров'я та викликало в подальшому необхідність проведення двох додаткових операцій.

Оскільки стоматологічна поліклініка та клінічна лікарня фінансуються за рахунок місцевих бюджетів, остаточно просили суд стягнути з Кременчуцької міської ради на користь ОСОБА_2 160000 грн. на відшкодування моральної шкоди, на користь ОСОБА_5 - 203 грн. 03 коп. на відшкодування матеріальної шкоди й 60000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також стягнути з Полтавської обласної ради на користь ОСОБА_2 160000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Справа судами розглядалася неодноразово.

Рішенням Автозаводького районного суду м.Кременчука Полтавської області від 18 грудня 2009 року позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди з Кременчуцької стоматологічної поліклініки №2 - 10 000грн. , з Полтавської обласної клінічної лікарні- 5 000 грн.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення суду оскаржили всі сторони.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просять його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення їх позовних вимог в повному обсязі,стягнувши на користь ОСОБА_2 по 160 000 грн. із стоматологічної поліклініки №2 та обласної оікарні, на користь ОСОБА_3 60 000грн. із стоматполіклініки. Посилаються на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, а також вважають, що місцевий суд не врахував характер, довготривалість ,ступінь страждань та стан здоров»я ОСОБА_2

Кременчуцька стоматологічна поліклініка №2 в апеляційній скарзі просить рішення скасувати, відмовивши позивачам в задоволенні їх вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи.

Полтавська обласна клінічна лікарня ім.М.В.Скліфосовського в апеляційній скарзі також просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.Вважає, що суд неправильно встановив обставини, які мають значення для справи внаслідок неправильної оцінки доказів.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав :

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 21 січня 1999 року неповнолітній на той час Hop Ю.А. за направленням лікаря-стоматолога дитячої поліклініки звернувся до Кременчуцької міської стоматологічної поліклініки № 2, де був оглянутий стоматологом-хірургом ОСОБА_4 та лікарем-інтерном ОСОБА_7, якими було прийнято рішення провести видалення 6-го зуба верхньої щелепи справа.

Внаслідок медичного втручання та видалення вказаного зуба було порушено цілісність організму неповнолітнього, а також проштовхнуто в гайморову порожнину фрагмент частини зуба.

За висновком судово-медичної комісійної експертизи від 17 березня 2000 року ускладнене оперативне втручання з видалення зуба призвело до виникнення и ОСОБА_2 травматичного одонтогенного гаймориту, що викликало шкідливі для неповнолітнього наслідки, а також, що між діями лікаря-стоматолога ОСОБА_4 і виникненням цього хронічного захворювання є прямий причинний зв'язок. Дії ОСОБА_4 після першої ускладненої спроби видалення зубу були недостатньо кваліфікованими, допущено порушення функціональних і службових обовязків, які виражаються у залишенні хворого підросткової групи без надання у подальшому медичної допомоги та термінового інформування батьків неповнолітнього та адміністрації стоматполіклініки.

Твердження в апеляційній скарзі Кременчуцької міської стоматологічної поліклініки № 2 про те, що дії лікаря-стоматолога ОСОБА_4 знаходились у відповідності з вимогами ст.42Закону України «Основи законодавства України про охорону здоровя », не узгоджуються ні с висновками експертиз, ні з наказом від 01 квітня 1999р. про притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

За висновком експертизи від 4 липня 2006 року, призначеної в порядку досудового слідства прокуратурою м. Кременчука, недоліки, допущені при лікуванні хворого лікарем-стоматологом Кременчуцької стоматологічної поліклініки № 2 і лікарями щелепно-лицьового відділення Полтавської обласної клінічної лікарні у сукупності обумовили тривалий розлад здоров'я ОСОБА_2 і свідчать про неналежне надання йому медичної допомоги.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на те, що суд першої інстанції не врахував визначені на підставі методики професора Єрделевського розмір моральної шкоди, колегією суддів оцінюється за правилами, встановленими ст.212 ЦПК України.

Тому, зважаючи на час отримання стоматологічним хворим ОСОБА_2 діагнозу гострого правостороннього гаймориту у січні-лютому 1999р., місцевий суд, врахувавши ступінь отриманих ушкоджень та моральних страждань , прийшов до вірного висновку про часткове задоволення його позовних вимог.

Підстав для збільшення розміру морального відшкодування ОСОБА_2 не вбачається, як не вбачається і підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 відповідно до діючої на той час ст.440-1 ( в редакції 1963р. ).

Крім того, частково задовольняючи позовні вимоги, суд вірно також виходив з висновків судово-медичної експертної комісії від 04.07.2006р. № 134 щодо недоліків, припущених при веденні хворого лікарем-стоматологом (несвоєчасне направлення хворого на стаціонарне лікування для проведення гайморотомії з метою видалення стороннього тіла (незалежно від того, яка частина зуба потрапила в пазуху коронка чи корінь) та не інформування батьків і головного лікаря відразу після події та лікарями щелепно-лицьового відділення Полтавської обласної клінічної лікарні ( не проведення вказаної операції по видаленню стороннього тіла при надходженні хворого до стаціонару 06 лютого 1999р.) у сукупності обумовили тривалий розлад здоров»я ОСОБА_2 і свідчать про неналежне надання йому медичної допомоги ( т.4, а.с.316-336)

Висновки зазначених експертиз належним чином відповідачами не спростовані.

За таких обставин, суд першої інстанції, враховуючи вимоги ст.441 ЦК України ( в редакції 1963р. ) прийшов до вірного висновку про стягнення у відшкодування моральної шкоди з зазначених юридичних осіб- Кременчуцької стоматологічної поліклініки №2 та Полтавської обласної клінічної лікарні ім.М.В. ,заподіяну з вини їх працівників під час виконання ними своїх трудових (службових) обов»язків.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процессуального права.

Доводи апеляційних скарг, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.303,304,308,313,315 ЦПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 та представників Полтавської обласної клінічної лікарні ім.М.В.Скліфосовського і Кременчуцької стоматологічної поліклініки №2 відхилити.

Рішення Автозаводького районного суду м.Кременчука Полтавської області від 18 грудня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двох місяців шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду України.

С У Д Д І