Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
Справа № 2-6526/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2010 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

Головуючого судді Мазниці А.А.

При секретарі Большому Д.Є.

За участю:

Позивача ОСОБА_1

Відповідача ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач у жовтні 2009 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог послався на те, що надав відповідачеві низку позик, а саме 01.06.2008 р. позику у розмірі 1.350, 00 доларів США на строк до 01.12.2008 р., 05.08.2008 р. позику у розмірі 30.400, 00 грн. на строк до 05.12.2008 р., 16.09.2008 р. позику у розмірі 13.500, 00 грн. на строк до 16.09.2009 р., зобовязання за якими позичальник не виконав, що дає позивачеві право вимагати повернення наданих ним сум з урахуванням індексу інфляції, 3% річних та пені в обумовленому розмірі. Крім того, ухиленням відповідача від виконання його обовязків позивачеві була заподіяна моральна шкода. На підставі викладеного просив суд стягнути з відповідача на свою користь 54.659, 50 грн. не повернутої позики, 2.887, 07 грн. 3% річних, 43.243, 34 грн. пені, 3.000, 00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Під час розгляду справи заявлені вимоги неодноразово доповнював в частині стягнення пені, просив додатково стягнути з відповідача 21.510, 00 грн. та 9.391, 00 грн. (а.с. 20, 21, 81, 82).

В судовому представник позивач заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, на їх задоволенні наполягав.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що його вина у невиконанні обовязку щодо повернення позик відсутня, оскільки він став жертвою шахрайства та втратив отримані грошові кошти, факти укладання договорів позики та отримання грошей підтвердив. Також наполягав на застосуванні наслідків збігу строку позовної давності у спірних правовідносинах.

Вислухавши пояснення осіб, що приймають участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 01.06.2008 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, за яким останній, отримавши суму у розмірі 1.750, 00 доларів США, зобовязався повернути її 01.12.2008 р., а у випадку невиконання зобовязання виплатити на користь позивача пеню у розмірі 1% від суми простроченої заборгованості за кожний день затримки (а.с. 9). Оскільки позивач послався на передання за цим договором суми у розмірі 1.350, 00 доларів США, суд вважає за необхідне у подальшому вирішувати відповідні вимоги у заявлених межах.

05.08.2008 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, за яким останній, отримавши суму у розмірі 30.400, 00 грн., зобовязався повернути її 05.12.2008 р., а у випадку невиконання зобовязання виплатити на користь позивача пеню у розмірі 0,1% від суми простроченої заборгованості за кожний день затримки (а.с. 10).

16.09.2008 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, за яким останній, отримавши суму у розмірі 13.500, 00 грн., зобовязався повернути її 16.09.2009 р., а у випадку невиконання зобовязання виплатити на користь позивача пеню у розмірі 0,1% від суми простроченої заборгованості за кожний день затримки (а.с. 11).

Свої зобовязання за спірними договорами відповідач не виконав.

Аналізуючи фактичні обставини справи, суд доходить висновку про те, що між сторонами виникли правовідносини позики, врегульовані положеннями ст. ст. 1046-1050 ЦК України, а також загальними нормами зобовязального права. У цих правовідносинах відповідачем був порушений його обовязок у визначений угодою строк повернути отриману суму, встановлений ст. ст. 526, 1049 ЦК України, тим самим було порушене право позивача на своєчасне отримання наданої ним позики.

Згідно ст. 16 ЦПК України одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обовязку в натурі.

Згідно ст. 533 ЦК України, грошове зобовязання повинне бути виконане у гривнях, а у випадку визначення грошового еквіваленту в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 549, 611 ЦК України одною з форм відповідальності за порушення зобовязання є сплата неустойки (пені).

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, що мають значення.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідач, отримавши позики та зобовязавшись повернути їх у встановлені строки, свої зобовязання не виконав, суд вважає позовні вимоги в частині їх стягнення з урахуванням індексу інфляції частково обґрунтованими, оскільки сума позики за договором від 01.06.2008 р. обраховується в іноземній валюти, а отже інфляція української гривні на неї не впливає і дана сума підлягає стягненню з відповідача виходячи з офіційного курсу НБУ на день ухвалення рішення, що дорівнює 7,9254 грн. за один долар США, без урахування такого індексу.

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Позовні вимоги в частині стягнення пені ґрунтуються на законі, втім з урахуванням надходження відповідної заяви відповідача підлягають частковому задоволенню у межах строку позовної давності. Суму пені за договором позики від 01.06.2008 р., яка у межах такого строку дорівнює 182% від суми позики, що є занадто великим у порівнянні зі збитками кредитора, суд вважає за необхідне згідно ч. 4 ст. 551 ЦК України зменшити до ? розміру основного зобовязання.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача за договором позики від 01.06.2008 р. основного зобовязання 1.350, 00 доларів США, пені 675, 00 доларів США, 3% річних у розмірі 1.350, 00 доларів США х 3%/365 днів х 542 дня = 60, 14 доларів США, а всього (1.350, 00 + 675, 00 + 60, 14) доларів США х 7, 9254 грн/долар США = 16.525, 57 грн.

За договором позики від 05.08.2008 р. підлягає стягненню з відповідача 30.400, 00 грн. х 101,09% = 30.731, 36 грн. основного зобовязання з урахуванням індексу інфляції, 3% річних у розмірі 30.400, 00 грн. х 3%/365 днів х 538 днів = 1.344, 26 грн., пеня за 182 дні у розмірі 30.400, 00 грн. х 182 дні х 0,1% = 5. 532, 80 грн. Всього підлягає стягненню за цим договором 30.731, 36 грн. + 1.344, 26 грн. + 5.532, 80 грн. = 37.608, 42 грн.

За договором позики від 16.09.2008 р. підлягає стягненню з відповідача 13.500, 00 грн. х 101,09% = 13.647, 15 грн. основного зобовязання з урахуванням індексу інфляції, 3% річних у розмірі 13.500, 00 грн. х 3%/365 днів х 251 день = 278, 50 грн., пеня за 182 дні у розмірі 13.500, 00 грн. х 182 дні х 0,1% = 2.457, 00 грн. Всього підлягає стягненню за цим договором 13.500, 00 грн. + 278, 50 грн. + 2.457, 00 грн. = 16.382, 65 грн.

Таким чином, загальний розмір стягнення дорівнює 16.525, 57 грн. + 37.608, 42 грн. + 16.382, 65 грн. = 70.516, 64 грн.

На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають присудженню позивачеві з відповідача судові витраті у справі про порційно задоволеній частині позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 267, 526, 549, 611, 654, 1046-1050 ЦК України, ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 70.516, 64 грн. (сімдесят тисяч пятсот шістнадцять гривень 64 коп.).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В порядку розподілу судових витрат стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 825, 17 грн. (вісімсот двадцять пять гривень 17 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про його апеляційне оскарження, якщо таку заяву не буде подано.

У випадку подання заяви про апеляційне оскарження, але не подання у двадцятиденний строк апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після закінчення такого строку.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

Заява про апеляційне оскарження рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя А.А. Мазниця