Справа 2-862/10
Номер провадження 2-862/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.10 року. Рахівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Тулик І.І.

при секретарі - Шемота М.І.

з участю позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

представника позивачів - ОСОБА_6 відповідача - ОСОБА_7

представників відповідачів - ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_7, Лазещинської сільської ради Рахівського району Закарпатської області про встановлення земельного сервітуту

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернувшись з даним позовом мотивували його тим, що вони проживають у власних житлових будинках, які розташовані в урочищі «Студений» села Лазещина Рахівського району Закарпатської області. Сусіднім землекористувачем являється відповідач ОСОБА_7, якому земельну ділянку, яка є предметом спору, на підставі рішення 6 сесії 5 скликання Лазещинської сільської ради Рахівського району Закарпатської області від 15.07.2007 року видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, де будь-яких обмежень на використання ним земельної ділянки не встановлено. Однак, через дану земельну ділянку проходить під'їзна дорога до житлових будинків позивачів та сінокісних угідь, яка в даний час є перекритою відповідачем, у зв'язку із чим унеможливлюється їх (житлових будинків та сінокісних угідь) повноцінне використання за цільовим призначенням. Вирішити спір в досудовому порядку не вдається, оскільки сільська рада відмовилася його вирішувати, а запропонувала вирішити дане питання із суміжним землекористувачем, ОСОБА_7, який також від цього прямо відмовляється. У зв'язку з чим просили винести судове рішення, за яким встановити постійний безплатний земельний сервітут на право проходу (проїзду) гужовим та транспортним засобами через земельну ділянку, що розташована в урочищі «Студений» с. Лазещина Рахівського району Закарпатської області та стягнути з відповідача в користь позивачів судові витрати, що складаються із 8,50 судового збору, 37 гривень витрат на ІТЗ та 500 гривень платних правових послуг. При цьому встановлення даного земельного сервітуту не порушує право власності ОСОБА_7 на земельну ділянку, оскільки не позбавляє його права на неї, не позбавляє його права володіння, користування та розпорядження нею. Іншого підходу (під'їзду) до земельних ділянок, що належать позивачам на праві власності (землекористування) не існує.

14 вересня 2010 року позивачі надали заяву про уточнення позовних вимог, за якими просили винести судове рішення, за яким встановити постійний, безплатний земельний сервітут на їх право проходу та проїзду гужовим та транспортним засобами по під'їзній дорозі шириною 3,5 м та довжиною близько 110 метрів, яка йтиме, починаючи від ґрунтової дороги по межі земельної ділянки, переданої ОСОБА_7 у приватну власність для ведення особистого селянського господарства, із земельними ділянками, землекористувачами яких відповідно до кадастрового плану земельної ділянки ОСОБА_7, являються ОСОБА_1 та ОСОБА_11

В судовому засіданні позивачі, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та їх представник ОСОБА_6 уточнені позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, на задоволенні позовних вимог наполягають.

Відповідач, ОСОБА_7 та його представник ОСОБА_8 позовні вимоги не визнали, оскільки земельна ділянка, на яку вимагається встановлення земельного сервітуту перебуває у приватній власності ОСОБА_7, згідно Державного акту на право приватної власності на землю.

Представники відповідача, Лазещинської сільської ради Рахівського району Закарпатської області ОСОБА_9, ОСОБА_10 позовні вимоги визнали, пояснили, що на земельній ділянці, яка зараз знаходиться у приватній власності ОСОБА_7, дійсно і завжди була дорога. Вирішити спірне питання сільською радою не можливо, оскільки ОСОБА_7 категорично відмовляється надати дозвіл на прохід позивачам до своїх житлових будинків та сінокісних земельних ділянок та на даний час перекрив дорогу. Не заперечують проти задоволення позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 98, 99 ЗК України, власники або землекористувачі земельних ділянок мають право вимагати встановлення земельного сервітуту на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою, зокрема, право проходу та проїзду на транспортному засобі по наявному шляху, а також інші земельні сервітути.

Судом з матеріалів справи встановлено, що позивачам на праві приватної власності належать житлові будинки в с. Лазещина,558, 555, 557, 954 Рахівського району Закарпатської області.

Згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЗК №023053 від 6 серпня 2007 року, відповідач ОСОБА_7 являється сусіднім землекористувачем, тобто власником земельної ділянки, загальною площею 1,2566 га, розташованої в урочищі «Студений» с. Лазещина Рахівського району Закарпатської області, цільове призначення якої ведення особистого селянського господарства.

За твердженням позивачів, яке також визнано відповідачами, через дану земельну ділянку проходить під'їзна дорога до житлових будинків та сінокісних угідь позивачів, яка в даний час є перекритою ОСОБА_7

Матеріалами справи, зокрема довідкою Лазещинської сільської ради Рахівського району Закарпатської області № 870 від 16 квітня 2010 року, листом

сільського голови с. Лазещина № 129/02-25 від 7 травня 2010 року, роз'ясненням управління Держкомзему у Рахівському районі № 32 від 10 вересня 2009 року, листом державного інспектора Управління Держкомзему у Рахівському районі №48 від 12.05.2010 року, актом обстеження, складеним депутатом Лазещинської сільської ради Рахівського району Закарпатської області від 17 серпня 2009 року стверджено, що позивачі не мають змоги користуватися під'їзною дорогою до житлових будинків та сінокосу, про що неодноразово зверталися до управління Держкомзему у Рахівському районі, Лазещинської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, як органу, що правомочний вирішувати земельні спори в даному населеному пункті, однак безрезультатно, через те, що відповідач ОСОБА_7 категорично відмовляється від вирішення спірного питання в добровільному порядку шляхом укладення певної домовленості.

Земельний кодекс України статтею 100 визначає дві підстави встановлення земельного сервітуту: договір і рішення суду.

У відповідності до ч. З, 4 ст. 98 ЗК України встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

На думку суду, встановлення запропонованого позивачами земельного сервітуту не порушує право власності ОСОБА_7 на земельну ділянку, оскільки не позбавляє його на неї, не позбавляє його прав володіння, користування та розпорядження нею.

Зі схеми взаєморозташування земельних ділянок ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (с.Лазещина ур. Студений) вбачається, що іншого підходу (під'їзду) до земельних ділянок позивачів не існує.

Згідно ст. 99 ЗК України власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів, в тому числі право проходу та проїзду на велосипеді, на транспортному засобі по наявному шляху.

Враховуючи, що сторони не дійшли згоди щодо встановлення земельного сервітуту, іншого проходу (під'їзду) позивачі, як сусідні землекористувачі, не мають, при цьому право відповідача щодо земельної ділянки, яка належить йому на праві приватної власності, не порушується, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, встановивши постійний безоплатний земельний сервітут на право проходу та проїзду позивачами гужовим та транспортним засобами по під'їзній дорозі шириною 3,5 м та довжиною близько 110 м., яка йтиме, починаючи від ґрунтової дороги по межі земельної ділянки, яка належить відповідачу, ОСОБА_7

Крім того на підставі ст. 88 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, з відповідача підлягає стягненню судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 8,50 грн. та 37 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді.

Також, у матеріалах справи міститься квитанція до прибуткового касового ордера № 32 від 19.05.2010 року, якою підтверджено, що позивачі сплатили ОСОБА_6 500 гривень за надання їм юридичних послуг, пов'язаних з розглядом даної справи. Вказана сума є судовими витратами позивача та підлягає до стягнення з відповідача.

Керуючись 3, 6, 8, 10,11, 57, 60, 154, 212-215, 223, ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В позові задовольнити в повному обсязі.

Встановити постійний безоплатний земельний сервітут на право проходу та проїзду позивачами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 гужовим та транспортним засобами по під'їзній дорозі шириною 3,5 м та довжиною близько 110м, яка йтиме, починаючи від ґрунтової дороги по межі земельної ділянки, переданої ОСОБА_7, мешканцю смт. Ясіня, вул. Стебний, №58 Рахівського району Закарпатської області у приватну власність для ведення особистого селянського господарства із земельними ділянками, землекористувачами яких відповідно до кадастрового плану земельної ділянки ОСОБА_7 являються ОСОБА_1 та ОСОБА_11

Стягнути з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 545 гривень судових витрат.

Рішення може бути оскаржено у судову палату з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Тулик І.І.