Справа № 2-137/10
РІШЕННЯ

Іменем України

"27" квітня 2010 р. Підгаєцький районний суд

Тернопільської області

в складі головуючої судді Ігнатової Г.В.

при секретарі Лежигубській О.В.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Підгайці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мозолівської сільської ради про визнання права на спадкове майно за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Мозолівської сільської ради про визнання права на спадкове майно за заповітом, вказуючи на те, що 05 січня 1994р. померла його мати ОСОБА_2. Після смерті останньої залишилось спадкове майно у вигляді: будинковолодіння, що розташоване, в с. Мозолівка по вул.Л.Українки,77 Підгаєцького району, яке спадкодавиця заповіла в його користь.

Із-за відмови державного нотаріуса в оформленні документів, щодо прийняття спадкового майна, що залишилось після смерті матері, в даний час позбавлений можливості оформити своє право на спадщину у нотаріальному порядку, тому вимушений звернутися до суду за захистом порушеного права.

Разом з тим вважає, що має право на спадкове майно, так як постійно проживав в даному будинку разом з спадкодавцем та на час відкриття спадщини фактично вступив в управління та володіння спадковим майном і в такий спосіб прийняв спадщину по закону, та від прийняття спадщини не відмовивсь.

У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав та просить визнати за ним право власності на спадкове майно по заповіту, щодо житлового будинку з надвірними будівлями, що в с. Мозолівка, оскільки він, єдиний спадкоємець першої черги по закону та до смерті спадкодавці постійно проживав і продовжує проживати в будинку, таким чином у відповідності до вимог закону прийняв спадщину, та не відмовився від її прийняття.

Відповідач позов визнали,

Суд заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи вважає, що позов

підлягає до задоволення.

Як видно з представленого свідоцтва про народження позивач є сином ОСОБА_2. За свідченнями сторін позивач був єдиною дитиною у батьків.

Встановлено, що позивач з матір'ю постійно проживали в будинку, що в с. Мозолівка по вул.Л.Українки, 77 Підгаєцького району, а з 1963 року після одруження ОСОБА_1 вибув із даного будинковолодіння. Даний двір відносився до колгоспного двору.

Також встановлено, що на час припинення існування двору, в даному будинковолодінні проживала лише ОСОБА_2, отже їй як колишньому члену двору належало 1/1 ідеальна частка в майні двору.

З матеріалів справи вбачається, що 05 січня 1994 року померла ОСОБА_2, про що в книзі реєстрації смертей зроблено актовий запис №8, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Після її смерті відкрилась спадщина за законом у вигляді: житлового будинку з надвірними будівлями, що в с. Мозолівка по вул.Л.Українки,77 Підгаєцького району.

На зазначене майно спадкодавець при житті склалазаповіт в користь позивача, який ніким не оскаржено та не скасовано по даний час.

На час відкриття спадщини на день смерті ОСОБА_2 правовідносини регулювались нормами ЦК України ( в редакції 1963р.)

Спадкоємцями першої черги за законом померлої залишився її син, позивач по справі .

Відповідно до ст.534 ЦК України ( в редакції 1963р.) право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Разом з тим, відповідно до ст. 549 зазначеного закону визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він вступив в управління та володіння спадковим майном.

Зазначений спадкоємець ОСОБА_1 в шестимісячний строк після смерті ОСОБА_2 з

заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звернувся. Однак установлено, що

він продовжив проживати в зазначеному будинку, користувався побутовим майном,

використовував за цільовим призначенням земельні ділянки, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном померлої, та в такий спосіб прийняв спадкове майно. Ці обставини підтверджено відповідачем сільським головою Мозолівської сільської ради.

Зважаючи на ці обставини, суд визнає факт прийняття спадкового майна, як спадкоємиці

першої черги за законом та за заповітом в порядку ст. 549 ЦК України, від моменту відкриття спадщини та на час виникнення правовідносин

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право

прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить

спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Заслуговує на увагу суду та обставина, що відсутність правовстановлюючого документа на будинок перешкоджає позивачу звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини по заповіту в зв'язку з чим оформити прийняття спадкового майна неможливо.

Враховуючи те. що згідно Закону, позивач має право на спадкування за заповітом, спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3М.і від прийняття спадщини не відмовився, суд вважає, що відповідно до змісту вищезазначеного закону позов є обґрунтований, а тому слід визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно по заповіту ОСОБА_2

На підставі наведеного , керуючись ст.ст.534,549 ЦК України (в редакції 1963р.), ст. 1268,1223 ЦК України , ст.ст.10,60. 231.215, 218 ЦПК України,-

-

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно по заповіту ОСОБА_2, щодо спадкового майна - житлового будинку з надвірними будівлями, що в с. Мозолівка по вул. Л.Українки,77 Підгаєцького району Тернопільської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Заява про апеляційне оскарження рішення Підгаєцького районного суду подається в апеляційний суд Тернопільської області через Підгаєцький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а апеляційна скарга протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або без попереднього подання такої заяви в строк встановлений для її подання.

Головуючий: ОСОБА_4