Справа №691/10 30.09.2010 30.09.2010 30.09.2010
Провадження №22ц-7898/10
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого Данилової О.О.

суддів Лівінського І.В., Шаманської Н.О.

при секретарі Бобуйок І.Ф.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві апеляційну скаргу

ОСОБА_2

на ухвалу судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 22 липня 2010 року по матеріалам позовної заяви

ОСОБА_2

до

ОСОБА_3

про визнання договорів недійсними

У С Т А Н О В И Л А:

У червні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсними договору про надання правової допомоги та договору оренди транспортного засобу.

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 липня 2010 року позовну заяву повернути позивачеві за пунктом 4 частини 3 статті 121 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на помилковість висновку судді про непідсудність спору Заводському районному суду м. Миколаєва, просив ухвалу скасувати, а матеріали направити на розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 оспорює договір про надання правової допомоги від 8 вересня 2009 року, укладений між ОСОБА_3, який проживає у м. Києві, і в інтересах якого діє ОСОБА_4, та ОСОБА_5, який проживає у Ленінському районі м. Миколаєва (вул. Електронна,69). Змістом договору є представництво інтересів довірителя в судових органах ( пункти 1.1, 2.1 договору).

Іншою угодою, яку оспорює позивач, є договір оренди транспортного засобу від 21 вересня 2009 року, який укладено між ОСОБА_3, який мешкає у м. Києві, та ОСОБА_6, який проживає у Ленінському районі м. Миколаєва (вул.Космонавтів,148 г). Змістом договору є передача ОСОБА_3, як орендарю, у строкове платне користування автомобілю ЗАЗ DAEWOO.

Текст цих договорів не містить чітко визначеного місця їх виконання, а їх зміст не дає підстави для висновку, що місцем виконання є тільки Заводський район м. Миколаєва.

За таких обставин суддя дійшов обґрунтованого&nbsp;висновку про необхідність застосування загального правила визначення підсудності справи за правилами статті 109 ЦПК України та повернув позовну заяву, як непідсудну Заводському районному суду м.Миколаєва за пунктом 4 частини 3 статті 121 ЦПК України.

До того ж, ОСОБА_2 не є стороною договорів, а оскаржує їх як докази, що надані ОСОБА_3 при розгляді іншої цивільної справи. Які саме права позивача порушені цими договорами, як самостійними угодами інших сторін, а також підстави об'єднання в одне провадження двох окремих вимог, в позовній заяві не зазначено.

Таким чином, колегія суддів не вбачає порушень суддею норм процесуального права при визначенні підсудності справи та інших перешкод у відкритті провадження.

Керуючись статтями 311, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а ухвалу судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 липня 2010 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України.

Головуючий:

Судді: