Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 2-196/10
РІШЕННЯ

Іменем України

23.06.2010 року Києво Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судці Пінкевич Н.С.

при секретарі Скляренко О.П., Безпалюк І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про відшкодування затрат на купівлю та будівництво житлового будинку, -

встановив:

У липні 2009 року позивач звернуся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що з 1999 року перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 Сімейне життя не склалось і 19 серпня 2008 року шлюб між ними було розірвано. В період шлюбу у 2004 році ними була придбана земельна ділянка в с.Гатне Києво-Святошинського району Київської області для подальшого будівництва котеджу для своєї сім'ї. Ця земельна ділянка була придбана за спільні кошти сім'ї в розмірі 90300 грн., а також понесені додаткові витрати на оформлення будинку в сумі 3700 грн., хоч і документи були оформленні на батька ОСОБА_3 - ОСОБА_2 На момент придбання земельна ділянка не була приватизована, тому був оформлений договір купівлі-продажу будинку. Згодом земельну ділянку відповідач приватизував на своє ім'я. Придбаний будинок був старий, тому він був знесений та побудований новий. Оскільки старий будинок вони придбали вцілому за 94000 грн. за спільні сімейні кошти, тому відповідно до ст. 70 СК України його частка становить 47000 грн.

З весни 2005 року він безпосередньо займався підготовкою присадибної земельної ділянки для будівництва котеджу. При цьому власноручно розбирав старий будинок, всі надвірні споруди, викорчовував старий сад. До кінця літа 2005 року сам розробив проект з дизайнерськими роботами на будівництво котеджу загальною площею 290 кв.м. Вартість цієї роботи становить 46400 грн. Восени цього ж року він особисто виконав земляні роботи об'ємом 78 мЗ під заливку фундаменту котеджу. Також залив армопояс об'ємом 28,5 мЗ. Фактично на кінець 2005 року він розпочав будівництво котеджу для своєї сім'ї.

На початку 2006 року відповідач хотів подарувати земельну ділянку та будинок йому та його колишній дружині в рівних частинах, але не зробив цього, оскільки старий будинок був знесений, а новий ще не збудований. Ця обставина підтверджує той факт, що земельна ділянка купувалась ним та його дружиною за їх кошти та для своєї сім'ї.

В подальшому будівництво будинку велось протягом 2006-2008 року ним особисто, під його контролем, за їхні з дружиною спільні кошти для створення спільної сумісної власності. На травень 2008 року готовність котеджу складала 90%, але в цей час шлюбні відносини з ОСОБА_3 були припинені. За спільною згодою з дружиною він з травня по кінець липня 2008 року, як найманий працівник, завершував внутрішні роботи за плату, щоб ОСОБА_3 перейшла туди проживати разом з дітьми. За ці роботи з ним ніхто не розрахувався.

Фактично будівництво велось протягом 2005-2008 років, він займався організацією будівництва котеджу, вартість даних послуг становить 108 000 грн. Вказав також, що ним особисто було виконано ряд будівельних робіт на загальну суму 446 616 грн. При будівництві була використана наймана праця, оплату яких він здійснював сам із спільних сімейних коштів на загальну суму 143 232 грн., та придбавались будівельні матеріали на загальну суму 672 033 грн. Таким чином всього на будівництво котеджу було витрачено 845 245 грн. спільних сімейних коштів.

Відповідач ОСОБА_2 вперше з'явився в котеджі у жовтні 2007 року, коли став працювати таксистом. Жодної фінансової допомоги на будівництво котеджу він не надавав, не приймав жодної участі в його будівництві. Навпаки, відповідач скориставшись його необізнаністю щодо правового оформлення договору купівлі-продажу житлового будинку, подальшим оформленням присадибної земельної ділянки, всієї технічної документації на будівництво котеджу, досягли найбільш вигідного для них результату - присвоїли плоди його праці.

Просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь понесені затрати на купівлю житлового будинку №37 по вулиці Радянській в с.Гатне Києво-Святошинського району Київської області згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу житлового будинку від 08 вересня 2004 року - як утрачену вигоду в сумі 47000 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на його користь понесені затрати на будівництво котеджу №37 по вулиці Радянській в с.Гатне, а саме грошові кошти в сумі 422 622,50 грн., витрачених на придбання матеріалів і оплату найманих працівників за виконані роботи та 446 616 грн., вартість виконаних ним робіт у будинку робіт (упущена вигода); всього стягнути 869 236 грн.

При розгляді справи позивач позовні вимоги збільшив. Просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь понесені затрати на купівлю житлового будинку №37 по вулиці Радянській в с.Гатне Києво-Святошинського району Київської області згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу житлового будинку від 08 вересня 2004 року - як утрачену вигоду в сумі 47000 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на його користь понесені затрати на будівництво котеджу №37 по вулиці Радянській в с.Гатне, а саме грошові кошти в сумі 422 622,50 грн., витрачених на придбання матеріалів і оплату найманих працівників за виконані роботи та 583 688 грн., вартість виконаних ним робіт у будинку робіт (упущена вигода); всього стягнути 1 006 310 грн.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали. Просили задоволити позов.

У судовому засіданні відповідач та його представник проти позову заперечували. Просили відмовити в задоволенні позову.

У судовому засіданні третя особа ОСОБА_3 проти позову заперечувала. Просила відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено, що 08 серпня 2004 року між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами №37 по вулиці Радянській в с.Гатне Києво-Святошинського району Київської області. За домовленістю сторін житловий будинок продано за 90300 грн., які продавці одержали від покупця до підписання цього договору.

Таким чином, твердження позивача, що житловий будинок був придбаний за спільні сімейні кошти не знайшли свого підтвердження. Крім того, договір купівлі-продажу був укладений у 2004 році, позовна заява подана до суду у липні 2009 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

За ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальний строк позовної давності, встановлений у ст. 257 ЦК України, становить три

роки.

У ст.267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Позивач не довів також, що він не знав та не міг дізнатись про порушення свого права, а саме про оформлення правовстановлюючих документів на ім'я відповідача, не навів поважних причин пропуску строку позовної давності, про що було встановлено з пояснень сторін в судовому засіданні та матеріалів справи. Враховуючи, що відповідач наполягав на застосуванні наслідків пропуску строку позовної давності, це є також підставою у

задоволенні позовних вимог про стягнення коштів, понесених позивачем на придбання житлового будинку.

На підставі рішення Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 03 грудня 2004 року ОСОБА_2 20 січня 2005 року отримав державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ЯБ №286534, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №07, на право постійного користування землею, договорів оренди, кадастровий номер :01:014:0004.

На підставі рішення виконавчого комітету Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 28 серпня 2008 року ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно та провів держану реєстрацію права власності (а.с. 138-139).

Відповідно до ст.319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Таким чином, заява ОСОБА_6 не підтверджує факту внесення особистих коштів позивача та його праці при будівництві нового будинку. Навпаки, з тексту поданої заяви вбачається, що ОСОБА_6, дружина відповідача, стверджує, що земельна ділянка та будинок є їхньою спільною сумісною власністю як такі, що набувались у період перебування в зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про власність» земельна ділянка для будівництва житлового будинку і господарських будівель надається громадянину у приватну власність, участь інших осіб у будівництві не створює для них права власності на жилий будинок. Інші особи, які приймали участь у будівництві жилого будинку, його купівлі не на підставі угоди про створення спільної власності на будинок, мають право на відшкодування затрат на будівництво, купівлю будинку, якщо допомогу забудовнику, покупцю вони надавали не безкоштовно.

Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

За договором будівельного підряду, як передбачено ст. 875 ЦК України, підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовних зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик, передати затверджену проектно-кошторисну документацію, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції будівель, споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходження об'єкта.

За ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Таким чином, за правилами ст. 218 ЦК України на випадок порушення сторонами цієї вимоги закон встановлює лише заборону для суду обґрунтовувати своє рішення свідченням свідків. Для заперечення чи підтвердження факту здійснення правочину або окремих його частин можуть подаватись та розглядатись судом письмові докази. Чинне процесуальне законодавство відносить до письмових доказів будь-якого роду документи, акти, листування, що містять відомості про правочин.

З огляду на наведене, суд критично оцінює покази свідків.

Однак, з поданих позивачем квитанцій, чеків, видаткових накладних і т.д. (а.с.23-115) не можливо встановити, де були використані дані матеріали, хто є платником, за чиї кошти були придбані, тому суд оцінює дані докази критично.

Твердження позивача, що він та його дружина ОСОБА_3 мали гарний заробіток, спростовуються матеріалами справи, а саме довідками ТОВ «АМА ЛОГІСТИК» (а.с. 135- 137), довідками ДПІ у Голосіївському районі м.Києва, трудовою книжкою позивача, відомостями про застраховану особу - ОСОБА_1 з ПФУ. Купівля колишнім подружжям нерухомості, її продаж не підтверджують використання отриманих коштів саме в будівництві котеджу в с.Гатне.

Доказів того, що дружина ОСОБА_3І отримувала заробітку плату в «конверті», наявність в нього заробітку, достатнього для придбання та будівництва нового житлового будинку, позивач суду не надав. Висновок експерта підтверджує вартість проведеного будівництва, але не підтверджує особи, яка здійснила дане будівництво та вклала в нього кошти. Не доведено позивачем, що поданий суду проект котеджу відповідає побудованому, розроблений на замовлення власника та з ним погоджено вартість виконаної роботи.

З пояснень позивача та матеріалів справи встановлено, що будівельні роботи проводились також найманими працівниками. Позивач не надав суду переконливих доказів на підтвердження доводів щодо об'єму виконаних безпосереднього ним робіт.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести свої вимоги та заперечення.

Оцінюючи подані сторонами докази в сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено своїх позовних вимоги щодо понесених витрат на купівлю, будівництво житлового будинку, виконання робіт по будівництві, їх обсяг, тому у задоволенні позову суд відмовляє.

Керуючись ст.ст.88, 208, 213-215 ЦПК України, -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про відшкодування затрат на купівлю та будівництво житлового будинку - відмовити.

На рішення суду може бути подано заяву про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після цодання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя