Справа № 22ц-4087 2010 р. Категорія 37
Головуючий у 1-й ОСОБА_1
Доповідач Юхименко А.Г.
РІШЕННЯ

Іменем України

02 серпня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Петрички П.Ф., суддів Цяцяка Р.П., Юхименка А.Г., секретаря Панчука І.С., з участю сторін та їх адвокатів,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Франківського районного суду м.Львова від 12 квітня 2010 року;

встановила:

Оскаржуваним рішенням частково задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 і П»ятої Львівської державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на спадкове майно у вигляді квартири АДРЕСА_1, загальною площею 49 кв.м.

Зобов»язано П»яту Львівську державну нотаріальну контору видати ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 49,1 кв.м.

У позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа 5-та Львівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на 1/4 частину спадкового майна відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_3 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити зустрічний позов ОСОБА_3 та визнати за ним право власності на 1 /4 частину спадкового майна.

При цьому зазначає, що право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 мали: мати ОСОБА_3 - ОСОБА_5 та його брат ОСОБА_6. Мати померла 28 лютого2003 року, тому ОСОБА_3 як спадкоємець першої черги має право на 1/4 частину квартири, спадщину він фактично прийняв, оскільки спадкодавцем (матір»ю) йому була передана ощадна книжка на її ім»я, видана відділенням Державного ощадного банку України №8397/000 у Франківському районі м.Львова рахунок №ПВВ 14523, як старшому сину, що був прооперований та потребував в подальшому кошти на лікування. Оригінал книжки надавався судді для завірення її ксерокопії та був пред»явлений нотаріусу при подачі ОСОБА_3 заяви про прийняття спадщини після смерті матері, на підставі цього була відкрита спадкова справа, ці обставини ствердила нотаріус ОСОБА_7 в судовому засіданні.

Однак суд зазначене до уваги не взяв та зробив хибний висновок, що цю книжку передала йому на початку червня 2009 р. дружина померлого 07 квітня 2009 року брата ОСОБА_6 - ОСОБА_4, за якою в порядку спадкування після смерті чоловіка визнав право власності на всю квартиру, хоч ХЛ її частина належить йому після смерті матері.

При цьому не враховано, що мати мала декілька ощадних книжок, одну з них брат ОСОБА_6 мав можливість пред»явити нотаріусу, яка зробила про це запис без зазначення її номера та номера рахунку, друга ж в оригіналі за вказаним вище номером знаходиться у ОСОБА_3, що підтверджує факт прийняття ним спадщини після смерті матері відповідно до ст.549 ЦК УРСР, чинної на день смерті матері.

Не враховано, що обидва сини після смерті матері не отримали свідоцтва про право на спадщину, що свідчить про відсутність між ними суперечностей, ОСОБА_3 вчинив обряд поховання покійної матері за місцем свого проживання в с.Раковець та продовжує доглядати за могилою, тому позбавлення його права на !Л частину спадкової власності та передача квартири ОСОБА_4, яка перебувала в шлюбі з братом лише 4-ри роки, є несправедливим.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін та їх адвокатів, перевіривши матеріали справи і доводи скарги, колегія суддів вважає, що її слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.57) квартира №63по вул.Науковій, 64 у м.Львові належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 і ОСОБА_6 в рівних частках.

ОСОБА_5 померла 28 лютого 2003 року. Заповіт на спадкування відсутній. Спадкоємцями по закону були сини ОСОБА_3 і ОСОБА_6. З поданих сторонами доказів вбачається, що спадкове майно складалося з 1/2 частки у праві власності на зазначену вище квартиру та грошових вкладів на ім»я ОСОБА_5. Ніхто з синів заяви про прийняття спадщини у встановлений 6-ти місячний строк не подавав і свідоцтво про право на спадщину нікому не видано.

Суд прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_6 відповідно до чинного на той час законодавства (ст.549 ЦК УРСР в ред.1963 р.) прийняв спадщину, т.я. фактично вступив у володіння квартирою, оскільки був у ній зареєстрований та там же проживав.

ОСОБА_3 вправі був звертатися в суд з позовом про визнання за ним права на спадкове майно, т.я. в шестимісячний строк вступив в управління та володіння частиною майна у вигляді грошового вкладу в Ощадбанку України №8397/000 рахунок № ПВВ 14523 з сумою на 03.03.2003 року 595 грн. 44 коп. (п.4 чинної на той час Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 24.06.83 р. «Про практику розгляду судами України справ про спадкування»).

Висновок суду про те, що ОСОБА_3 не прийняв спадщину, оскільки зазначену ощадну книжку його представнику передала дружина померлого брата ОСОБА_4 на початку червня 2009 року, не відповідає наявним у справі доказам.

Так, сама ОСОБА_4 з цього приводу давала суперечливі пояснення. То вона зазначала, що книжку було передано самому ОСОБА_3 зразу ж після похорону ОСОБА_6 (07.04.2009 р.), то згадувала, що передачу було зроблено представнику ОСОБА_3, коли відмічали 40 днів після смерті чоловіка, то на початку червня місяця, що не відповідає 40 дням. А в засіданні судової колегії заявила, що з декількох ощадних книжок дала саме цю з більшою сумую залишку представнику позивача, щоб ОСОБА_3 мав більше грошей.

Показання свідків зі сторони ОСОБА_4, на які зіслався суд, - ОСОБА_8, Григорович, ОСОБА_9 по цьому питанню також суперечливі, оскільки жоден з них конкретно не пояснив, коли і кому передавалася ощадна книжка та з якою метою, ніхто з них безпосередньо не був свідком такої передачі, чули розмови, перебуваючи на кухні та зі слів самої позивачки. При цьому не враховано, що ОСОБА_8 є сином позивачки ОСОБА_4, проживає фактично у спірній квартирі, тому явно зацікавлений у позитивному вирішенні справи на користь матері; свідок ОСОБА_9 перебуває з позивачем ОСОБА_3 у ворожих відносинах.

Покликання суду на те, що саме ця ощадна книжка була подана покійним ОСОБА_6 19 лютого 2004 року в нотаріальну контору при подачі заяви, є непереконливим, оскільки нотаріус (прізвище не вказано) зазначив, що «факт прийняття спадщини стверджується наявністю та оглядом ощадної книжки, вид. на ім»я померлої» (а.с.94), а про яку книжку з трьох наявних у справі, з яким вкладом і рахунком вчинено запис нотаріусом не зазначено.

В той же час суд зовсім залишив поза своєю увагою і оцінкою показання держаного нотаріуса ОСОБА_7, (приймала заяву від ОСОБА_3 про прийняття спадщини після смерті матері та від ОСОБА_4 після смерті чоловіка), яка ствердила, що саме ОСОБА_3 подав оригінал оспорюваної в даний час ощадної книжки (рахунок №ПВВ 14523) на ім»я покійної матері, чим підтвердив факт прийняття спадщини.

Також суд, оглядаючи в судовому засіданні оригінал цієї ощадної книжки, не звернув уваги на те, що залишок грошей на цьому рахунку на день смерті ОСОБА_5 становив 1095 грн. 44 коп., з яких ОСОБА_3 після смерті матері зняв 500 грн.00 коп. (залишок на час розгляду справи 595 грн.44 коп.), що свідчить про те, що він вступив у володіння частиною спадщини.

З листа ВАТ «Державний Ощадбанк» від 06.05.2010 р. вбачається, що ОСОБА_5 мала інші грошові вклади, по одному з яких зробила заповідальне розпорядження на обох синів у рівних долях (а.с.141), що підтверджує пояснення апелянта про те, що між ними (братами) не було суперечок щодо приналежності спадкового майна одному з них, а не обом в рівних частках.

Вказане свідчить, що суд неповно з»ясував обставини, якими позивач ОСОБА_3 обґрунтовував свої вимоги, зробив невідповідні обставинам справи висновки щодо позовних вимог ОСОБА_4, посилаючись на неналежні докази, тому рішення відповідно до ст.309 ЦПК України слід скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення вимог ОСОБА_4, яка має право на спадкування після смерті чоловіка 3/4 частки квартири та задоволення позову ОСОБА_3, який має право на спадщину після смерті матері на 1/4 частку квартири.

Керуючись ст.ст.307,309,314 ЦПК України, ст.549 ЦК УРСР в редакції 1963 р., ст.1261 ЦК України, колегія суддів;-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Франківського районного суду м.Львова від 12 квітня 2010 року задовольнити.

Рішення Франківського районного суду м.Львова від 12 квітня 2010 року скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 і П»ятої Львівської державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно у вигляді квартири задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 на 3/4 частки квартири АДРЕСА_3.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа П»ята Львівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно у вигляді квартири задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_5 на 1/4 частки квартири АДРЕСА_3.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді