Справа № 2 - 3570

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 листопада 2010 року місто Запоріжжя
Жовтневий районний суд міста Запоріжжя в складі :
головуючого - судді - Скользневої Н.Г.,
при секретарі - Голубятникової І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Орендного підприємства «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на об`єкт нерухомого майна, третя особа: ОСОБА_3 , -
У липні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , Орендного підприємства «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на об`єкт нерухомого майна, третя особа: ОСОБА_3 .
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 16 лютого 1998 року він придбав квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ним та ОСОБА_2 , посвідченого Товарною Біржою Українська, реєстровий № 9007.
Умови договору купівлі-продажу від 16 лютого 1998 року, посвідченого Товарною Біржою Українська, реєстровий № 9007 були виконані сторонами в повному обсязі, тобто відповідач передав, а позивач в свою чергу прийняв у власність квартиру АДРЕСА_1 та передав відповідачам грошові кошти в сумі 7478 гривень в рахунок вартості квартири, які він отримав.
В подальшому, згідно вимог діючого на той час законодавства України він зареєстрував право власності на зазначену квартиру в Орендному підприємстві Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації, про що свідчить технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 та реєстраційне посвідчення від 18 лютого 1998 року.
5 листопада 2001 року на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Півняком О.С., він подарував квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_3
4 червня 2010 року він та ОСОБА_3 уклали договір розірвання договору дарування від 5 листопада 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Півняком О.С., відповідно до якого право власності на квартиру АДРЕСА_1 перейшло до нього.
Після цього, у червні 2010 року ним були подані до ОП «ЗМБТІ» відповідні документи для реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Рішенням реєстратора ОП «ЗМБТІ» від 2 липня 2010 року позивачу у реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 16 лютого 1998 року, посвідченого Товарною Біржею «Українська» було відмовлено, оскільки подані ним документи не відповідають вимогам, встановленим діючим законодавством України.

На підставі викладеного, просить суд визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 16 лютого 1998 року, укладений між ним та ОСОБА_2 , посвідченого Товарною Біржою Українська, реєстровий № 9007 дійсним та визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Позивач у судове засідання не з`явився, але надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, зазначивши, що на позовних вимогах наполягає в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомив. Заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи від нього до суду не надходило.

Представник ОП «ЗМБТІ» у судове засідання не з`явився, але надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, зазначивши, що до ОП «ЗМБТІ» не входить визнання або не визнання права власності та дійсності договорів.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, зазначивши, що проти позовних вимог позивача не заперечує.

Прийнявши до уваги заяви позивача, представника ОП «ЗМБТІ» та третьої особи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Матеріалами справи встановлено, що 16 лютого 1998 року ОСОБА_1 придбав квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ним та ОСОБА_2 , посвідченого Товарною Біржою Українська, реєстровий № 9007. (а.с. 7)

Умови договору купівлі-продажу від 16 лютого 1998 року, посвідченого Товарною Біржою Українська, реєстровий № 9007 були виконані сторонами в повному обсязі, тобто відповідач передав, а позивач в свою чергу прийняв у власність квартиру АДРЕСА_1 та передав відповідачам грошові кошти в сумі 7478 гривень в рахунок вартості квартири, які він отримав. (а.с. 7)

В подальшому, згідно вимог діючого на той час законодавства України ОСОБА_1 зареєстрував право власності на зазначену квартиру в Орендному підприємстві Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації, про що свідчить технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 та реєстраційне посвідчення від 18 лютого 1998 року. (а.с. 7, 9-11)

5 листопада 2001 року на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Півняком О.С., ОСОБА_1 подарував квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_3

4 червня 2010 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали договір розірвання договору дарування від 5 листопада 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Півняком О.С., відповідно до якого право власності на квартиру АДРЕСА_1 перейшло до нього.

Після цього, у червні 2010 року ним були подані до ОП «ЗМБТІ» відповідні документи для реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням реєстратора ОП «ЗМБТІ» від 2 липня 2010 року позивачу у реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 16 лютого 1998 року, посвідченого Товарною Біржею «Українська» було відмовлено, оскільки подані ним документи не відповідають вимогам, встановленим діючим законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 ЦК УРСР (в редакції 1963р.) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі.

Згідно ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963р.), договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу від 16 лютого 1998 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченого Товарною Біржою Українська, реєстровий № 9007 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 47, 227 ЦК УРСР (в редакції 1963р.), ст. 392 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу від 16 лютого 1998 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченого Товарною Біржою Українська, реєстровий № 9007 дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 16 лютого 1998 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченого Товарною Біржою Українська, реєстровий № 9007.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання в 10-денний строк з дня отримання копії рішення апеляційної скарги, тобто в порядку ч. 1 ст. 294 ЦПК України.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Н.Г.Скользнєва