Справа № 2-543/10
РІШЕННЯ

Іменем України

27.01.2010 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі судді Медвідь Н.О.

при секретарі Коростель Д.Г.

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Шпитьковської сільської ради ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно земельну ділянку , -

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що її мати ОСОБА_4 на підставі розпорядження Києво-Святошинської райдержадміністрації № 487 від 12 жовтня 2005 року є власницею земельної ділянки площею 2, 6961 га на території ОСОБА_3 сільської ради .

На дану земельну ділянку виготовлено державний акт на право власності серії НА № 570125 який знаходиться в ДЗК Києво-Святошинського району.

2 березня 2009 року мати позивачки померла .

Отримати державний акт на земельну ділянку за життя мати не встигла із-за несвоєчасного його виготовлення.

Позивачка , як спадкоємиця першої черги після смерті матері своєчасно звернулася в нотаріальну контору з заявою для отримання свідоцтва на спадкове майно земельну ділянку..

Постановою від 16.10.2009 року їй відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2, 6961 га що знаходиться на території ОСОБА_3 сільської ради із-зі відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно..

Тому просила визнати за нею право власності на земельну ділянку розміром 2, 6961 га в с. Шпитьки після смерті матері ОСОБА_4..

Ухвалою суду від 23 листопада 2009 року до участі в справі в якості відповідача було притягнуто ОСОБА_2, оскільки спірна земельна ділянка була вже предметом розгляду справи з участю померлої та ОСОБА_2. .

В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради позов не визнала, посилаючись на те, що однією з причин неодержання державного акту на земельну ділянку було рішення Києво-Святошинського районного суда від 11 травня 2006 року яким було відмовлено в позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання недійсним попереднього договору а також рішення апеляційного суду Київської області від 18.07.06 року яким вказане рішення залишено без змін.

Представник відповідачки ОСОБА_2 ОСОБА_5 заперечував проти позову, посилаючись на те, що факт виготовлення державного акта на земельну ділянку ще не дає підстав для визнання особи власником такої ділянки. Державний акт на право власності на землю на момент смерті ОСОБА_4було виготовлено. Однак ОСОБА_4 за життя не одержала його у встановленому законом порядку не через несвоєчасність його виготовлення, а з інших мотивів і причин.

Позивач у своїй заяві не повідомляє суд про дійсні обставини, які виникли і мають місце відносно спірної земельної ділянки, яка вже була предметом судового розгляду і з приводу якої було прийнято Рішення Києво-Святошинського району від 11 травня 2006 року та Ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 18 липня 2006 року, згідно з якими ОСОБА_4 зобов'язана була виготовити, одержати і зареєструвати Державний акт на право власності на земельну ділянку і укласти основну угоду з ОСОБА_2 щодо відчуження земельної ділянки для ведення ОСГ, оскільки за Попередньою угодою між ОСОБА_4 і ОСОБА_2 від 12.12.2003 року ОСОБА_4 одержала від ОСОБА_2 повну вартість земельної ділянки.

Відмовившись від одержання Державного акта на право власності на земельну ділянку, ОСОБА_4 не змогла його і зареєструвати у встановленому порядку.

Вважає, що ОСОБА_4 не одержала і не зареєструвала Державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення ОСГ, а тому за життя не набула права власності на земельну ділянку.

Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи в позові відмовляє з таких підстав.

Судом встановлено, що померлій ОСОБА_4 на підставі розпорядження Києво-Святошинської райдержадміністрації № 487 від 12 жовтня 2005 року було передано земельну ділянку площею 2, 6961 га на території ОСОБА_3 сільської ради, що підтверджується державним атом на право власності на земельну ділянку на ім.»я померлої ОСОБА_4 .

2 березня 2009 року мати позивачки ОСОБА_4 померла

Згідно ст.. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах , із збережінням її цільового призначення.

Згідно ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень визначених Земельним кодексом

За правилами ст.. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ст. 126 ЗК Украіни право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом крім випадків визначених ч. 2 цієї статті.

Те, що на спірну земельну ділянку виготовлено державний акт на право власності серії НА №1 570125 ще при житті ОСОБА_4 в судовому засіданні знайшло свого підтвердження.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 16 жовтня 2009 року позивачки відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину за законом на спірну земельну ділянку із-за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно

Посилання представника позивача , , що отримати державний акт на земельну ділянку померла за життя не встигла із-за несвоєчасного його виготовлення суд знаходить надуманими, такими, що спростовуються поясненнями представників відповідачів .

Також, як встановлено судом , спірна земельна ділянка , вже була предметом судового розгляду і з приводу якої було прийнято Рішення Києво-Святошинського району від 11 травня 2006 року та Ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 18 липня 2006 року.

Згідно з цими судовими рішеннями ОСОБА_4 зобов'язана була виготовити, одержати і зареєструвати Державний акт на право власності на земельну ділянку відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) і укласти основну угоду з ОСОБА_2 щодо відчуження земельної ділянки для ведення ОСГ, оскільки за попередньою угодою між ОСОБА_4 і ОСОБА_2 від 12.12.2003 року ОСОБА_4 одержала від ОСОБА_2 повну вартість земельної ділянки.

Відповідно до прийнятих судових рішень було порушено виконавче провадження, у процесі якого ОСОБА_4 двічі притягувалася органами виконавчої служби до адміністративної відповідальності в сумі 170 і 340 гривень, що підтверджується постановою ДВС Києво-Святошинського району за № 687 /1-06 від 30.10.06 року та № 687/1-06 від 17.11.06 року про накладення штрафу на ОСОБА_4

Таким чином , померла ОСОБА_4 добровільно відмовилась від одержання Державного акту на право власності на земельну ділянку , а тому і зареєструвати його у встановленому законом порядку.

За таких обставин , враховуючи , що ОСОБА_4 не одержала і не зареєструвала Державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення ОСГ, . за життя , вона не набула права власності на земельну ділянку, а тому не може передаватися у спадщину ані за законом, ані за заповітом.

Тобто спірна земельна ділянка перебуває у держаній власності і тому визнавати за ОСОБА_1І право приватної власності на спірну земельну ділянку, яка не приватизована і перебуває у державній власності, немає законних підстав.

За таких обставин вимоги позивачки суд знаходить не обґрунтованими , такими, що не відповідають вимогам чинного ЗК України та інших законів і підзаконних нормативних актів щодо виникнення права власності на земельні ділянки і тому у задоволенні позовних вимог суд відмовляє в повному обсязі..

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позивача , оскільки вони не відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст..ст. 1220, 1225 ЦК України ст..ст. 9, 10, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Шпитьковської сільської ради ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно земельну ділянку , - На рішення суду може бути подано заяву про апеляційне оскарження його протягом 10 днів з дня проголошення.

Апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя