Справа № 2-231/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2009 року Цюрупинський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Сіденко С.І.,

при секретарі Демехи Е.М.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача, та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Цюрупинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання втратившим права користування житловим приміщенням і за зустрічним позовом ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права користування житловим приміщенням

Під час попереднього судового засідання відповідач ОСОБА_2 подала до суду зустрічний позов до ОСОБА_1, про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач за зустрічним позовом

В судовому засіданні позивач за первісним позовом підтримав позовні вимоги і пояснив , що він перебував у шлюбі з відповідачкою до 1999 року, від шлюбу мають повнолітнього сина ОСОБА_3Ю.В 1999 році їх шлюб в судовому порядку був розірваний, спільно нажите майно було поділене в добровільному порядку тому майнових претензій одне до одного ніхто не мав. Однак, після розірвання шлюбу відповідачка, не дивлячись на те що має своє власне житло двокімнатну квартиру в м. Н.Каховка Херсонської області, отриману нею після розірвання шлюбу, добровільно зніматись з реєстрації не бажає, і використовує даний факт для неприязних стосунків а одного разу навіть нанесла удару в область шиї. Він приймає зусилля для уникнення контакту з відповідачкою, чому буде сприяти рішення суду про визнання ОСОБА_2 втратившою право користування житловим приміщенням. Крім того відповідачка на протязі вже 10 років мешкає за іншою адресою, а саме с. Козачілагері Цюрупинського району Херсонської області, що можуть підтвердити заявлені ним свідки по справі.

В судовому засіданні позивач за зустрічним позовом суду пояснила, що з позивачем перебувала у шлюбі з 1978 року, 1999 році вони розірвали в судовому порядку шлюбні відносини, з 1982 року зареєстрована та проживала разом відповідачем за адресою с. Козачі Лагері, вул. Шевченка 191. Після розірвання шлюбу продовжила проживати з відповідачем в сімейних відносинах між ними майже нічого не змінилось, вони й надалі вели сімейне господарство, вирощували овочеві культури на городі для забезпечення сім»ї коштами, вона й надалі поралась по господарству. В Августі 2009 року між ними почались конфлікти, чоловік почав її бити і десь з середині серпня вона вже не могла потрапити до будинку чоловік позабирав ключі від приміщень та від воріт, в звязку з чим вона вимушена була тимчасово піти з дому та проживати дачі, непридатній для постійного проживання, а пізніше Вона поїхала до своєї дочки до ОСОБА_4. На протязі з 07.08.2009 року і до кінця жовтня 2009 року вона намагалася налагодити з колишнім чоловіком стосунки, але з цього нічого не вийшло , також чоловік забороняв узяти будь які особисті речі. З цього приводу вона навіть зверталася до органів внутрішніх справ. На даний час Вона є фактично безхатченком, їй немає де мешкати, тому просить усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням.

Свідок ОСОБА_5, суду пояснив, що він є далеким родичем позивача, останні з 4 роки з родиною ОСОБА_2 не спілкується, стверджував, що останні 5-6 місяців відповідачку ОСОБА_2 в селі не бачив.

Свідок ОСОБА_6, суду пояснила, що вона останні роки 3 проживає в с. К.Лагері, останній раз бачила відповідачку восени на початку зими 2009 року. Чітко стверджувати, що відповідачка не проживає понад 1 рік за адресою с. Козачі Лагеря вул. Шевченко, 191, не може. До 2009 року періодично бачила відповідачку за даною адресою остання проживала разом з відповідачем, допомогла йому по господарству.

ОСОБА_7, суду пояснив. що відповідачка весь час, до середини серпня 2009 року, проживала разом з позивачем за адресою ОСОБА_8 вул.. Шевченко 191, хоча й були розлучені. В середині серпня 2009 року останню на його очах побив її колишній чоловік ОСОБА_1після чого остання проживала на дачі у тому ж селі, інколи приїздила до них у гості до його матері.

ОСОБА_9 суду пояснила, що дуже добре знає, як позивача так і відповідача, ОСОБА_2. є її подругою. Останнім часом позивач застосовує фізичне насильство до його колишньої дружини. Інколи після сварок з колишнім чоловіком ОСОБА_2 жила в неї з побоями, після чого відлежавшись знову поверталася до місяця свого проживання ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивачка хоча й розлучена з позивачем але до останнього часу вела з ним спільне господарство. Поралася з ним у теплицях, своєю працею заробляла на утримання сім ї, гроші від отриманого прибутку забирав її колишній чоловік. З середини серпня 2009 року вони разом вже не проживають через постійну загрозу побиття ОСОБА_1, з середини серпня 2009 року відповідач перешкоджає ОСОБА_10 проживати за вищевказаною адресою, не впускає її до оселі.

ОСОБА_3 суду пояснив, що позивач є його батьком, а відповідачка матірю. До серпня 2009 року. Вони в трьох, він батько та мати проживали однією родиною, через періодичне застосування насильства до матері та сварки у сім ї Він пішов з дому, хоча він там і зареєстрований. Мати з серпня 2009 року не проживає з батьком через те, що він застосовує до неї фізичне насильство, перешкоджає доступу до будинку. З середини серпня 2009 року мати проживає то у старшої дочки у місті ОСОБА_4 то у селі по вул. Шкільній у недобудованому будинку, оформленому на його імя, в якому відсутні умови для проживання.

Суд заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, перевіривши матеріали цивільної справи приходить до висновку, що первісний позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає а зустрічний позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню в повному обємі з наступних підстав.

Судом встановлено, відповідачка за первісним позовом зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2. З позивачем по первісному позову перебувала у шлюбі до 1999 року. За рішенням Цюрупинського районного суду від 1999 року, шлюб між ОСОБА_1 та між ОСОБА_2 розірвано, без розподілу спільного майна подружжя. Поряд з тим ОСОБА_1 та ОСОБА_2 продовжували проживати однією сімєю в одному будинку, вели спільне господарство, працювали на присадибній ділянці, реалізовували вирощену городину. З початку серпня 2009 року позивач через особисті неприязні стосунки з колишньою дружиною почав чинити перешкоди ОСОБА_2 в користуванні житловим приміщенням, розташованим за адресою Цюрупинський район с. К.Лагеря вул. Шевченко 191. З середини серпня 2009 року остання взагалі не може потрапити до зазначеного будинку, так як ОСОБА_1 постійно зачиняє будинок, ворота, ключів ОСОБА_2 позивач не дає.

Відповідно до ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Відповідно до ст.68 Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є обєктом права спільної сумісної власності після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного Кодексу України.

Відповідно до ст. 71 ЖК України та роз?ясненнях у п. 10 Пленуму верховного Суду України « Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 р. № 2 право користування жилим приміщенням при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї зберігається протягом шести місяців або інших строків, передбачених цією статтею У разі відсутності осіб понад встановлені строки з поважних причин цей строк може бути продовжений судом.

Відповідно до ч.1 ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом зним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення яке вони мають право займати, визначається його власником.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як вбачається з матеріалів справи житловий будинок в якому зареєстрована відповідачка по первісному позову придбаний ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі продажу нерухомого майна, 17 липня 1980 року, під час перебування у шлюбі з ОСОБА_2, шлюб між якими був зареєстрований 12.08.1978 року. Таким чином, відповідачка за первісним позовом має право користуватися житловим приміщенням розташованим за адресою с. К.Лагеря вул. Шевченка 191, а відповідач не вправі чинити перешкоди ОСОБА_2 в користуванні зазначеним житловим приміщенням яке є їх спільною сумісною власністю.

Суд не приймає до уваги копію мирової угоди між позивачем та відповідачем від 1999 року, так як розподіл майна між сторонами фактично не відбувався, дана мирова угода не була предметом розгляду підчас розірвання шлюбу відповідно до рішення Цюрупинського районного суду від 13 вересня 1999 року, будь яких інших рішень з цього приводу судом не постановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 60, ч.3 ст.209, 212-215 ЦПК України,

ст. ст.64,65 ЖК України, ст. ст. 68, 74 СК України, ст.405 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання втратившою право користування житловим приміщенням залишити без задоволення за необґрунтованістю позовних вимог.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням, шляхом вселення ОСОБА_2 до житлового будинку розташованого за адресою Херсонська область Цюрупинський район, с. К.Лагері вул. Шевченка,191.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення може бути подано заяву про його апеляційне оскарження до апеляційного суду Херсонської області через Цюрупинський районний суд. Апеляційна скарга подається в тому ж порядку протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попередньої подачі заяви про апеляційне оскарження, якщо вона подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя С.І. Сіденко