АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2010 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Костюченко Н.Є.

суддів -Григорченка Е.І., Кочкової Н.О.

при секретарі - Грало О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на майно та стягнення моральної шкоди.

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, і просив стягнути з відповідача на його користь витрати на майно в сумі 25000 грн. та судові витрати.

В подальшому позивач змінив та доповнив позовні вимоги і просив стягнути на його користь з відповідача кошти, затрачені ним на будівництво, 50 000 грн., витрати на майно 59 065 грн., у тому числі кошти, отримані відповідачем по розписці, 16000 грн., витрати на отримання технічного паспорту і на поховання померлої матері 476 грн., моральну шкоду 50000 грн. та судові витрати по справі / т. 1 а.с. 4, 40, 93, т. 2 а.с. 11, 190/.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилався на те, що у травні 2003 року померла його мати ОСОБА_4, якій належало на праві власності домоволодіння, розташоване по вул. Гоголя, 32, в с. Маломихайлівка Покровського району Дніпропетровської області.

З 1987 року він проживав із своєю матірю, надавав їй фізичну, матеріальну допомогу та виконував роботи по відбудові майна.

За свої кошти, на власний розсуд, самостійно провів капітальний ремонт зазначеного будинку, підвалу. Побудував капітальну будівлю для вугілля, гараж, баню тощо.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.05.2004 року та від 03.08.2007 року він та його брат, відповідач по справі, є власниками житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого по в/л. Гоголя. 32. в с. Маломихайлівка, Покровського району Дніпропетровської області.

24 листопада 1986 року відповідач отримав по розписці 2000 р/б. за його частку в спадщині та відмовився від своєї частки.

Тому позивач звернувся до суду з вказаними позовними вимогами та вважає, що відповідач повинен відшкодувати витрати на майно на підставі ст. 1214 ЦК України, повернути кошти отримані по розписці, відшкодувати моральну школу.

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області віл 07 травня 2010 року відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2010 року, де ставить питання про його скасування та ухвалити нове рішення, задовольнивши позов в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4, на день смерті 17.05.2003 року, належав житловий будинок з надвірними будівлями за адресою с. Маломихайлівка. вул. Гоголя, 32 Покровського району Дніпропетровської області.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.05.2004 року та 03.08.2007 року, після смерті ОСОБА_4 позивач та відповідач є власники по 1/1 частині жилого будинку з господарськими спорудами, розташованого по вул. Гоголя. 32. в с. Маломихайлівка Покровського району Дніпропетровської області том 1 а.с. 81, том 2 а.с. 214/.

Після смерті матері ОСОБА_4, у грудні 2004 року позивач ОСОБА_2 зареєструвався у зазначеному домоволодінні в с. Маломихайлівка, ул..Гоголя. 32. Покровського району, Дніпропетровської області./том 2 а.с. 167/.

Технічний паспорт на зазначене домоволодіння вартістю 27 762 грн. був виданий 20.11.2003 року після смерті ОСОБА_4 Згідно записів у технічному паспорті рік забудови житлового будинку А-1 не встановлений, літня кухня Б-1 - рік забудови 1968, прибудова до літньої кухні 6-1 рік забудови 1968, тамбур( прибудова до літньої кухні) б»-1 рік забудови не встановлений, літня кухня В-1 І рік забудови не встановлений, сарай Г-1, сарай Д-1, сарай Е-1 рік забудови не встановлений, гараж Ж-1 рік забудови 1987, сарай 3-1 рік забудови 1987, сарай Л- рік забудови 1987, теплиця М-1 рік забудови не встановлений, навіс, вбиральня, погріби рік забудови не встановлений/том 1 а.с. 23-28, том 2 а.с. 140-142/.

Первісні правовстановлюючі документи на домоволодіння по вул. Гоголя, 32, в с. Маломихайлівка. Покровського району відсутні, також відсутній дозвіл на будівництво на території домоволодіння. Забудови більшості споруд не встановлений, а гараж Ж-1, сарай 3-1, сарай Л збудовані в 1987 році.

Враховуючи обставини справи, надані докази, суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки позивач не довів понесені ним витрати на майно, упущену вигоду, заподіяну відповідачем моральну шкоду та витрати на поховання померлої матері.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, апеляційний суд не находить підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду, з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обємі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку. Висновки суду підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями свідків та самих сторін.

При вище наведених обставинах справи, суд першої інстанції, відповідно до ст. ст. 22, 1167 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки позивач не довів їх в судовому засіданні.

Посилання позивача на те, що він за свої кошти будував та проводив ремонтні роботи в домоволодінні матері, тому відповідач повинен відшкодувати понесені ним витрати, не може бути прийнято до уваги, оскільки, як пояснив позивач, він купував матеріали, розраховувався з майстрами, будував, перебудовував, проводив газ для матері за її бажанням, яка була власником домоволодіння.

В даному випадку відповідач, на час проведення зазначених робіт не був власником домоволодіння, тому відсутні підстави для відшкодовування понесених позивачем витрат. Такі вимоги могли бути заявлені до власника домоволодіння.

Доводи апелянта щодо порушень судом першої інстанції процесуального закону не можуть бути підставою для скасування правильного по суті і справедливого рішення суду згідно ч. З ст. 309 ЦПК України.

Інші доводи, приведені в апеляційних скаргах, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки зводяться до іншої оцінки фактичних обставин справи, яка відрізняється від зробленої судом першої інстанції оцінки і висновків суду не спростовують.

Справа судом першої інстанції розглянута в межах заявлених вимог та на підставі наданих суду доказів.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд. -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2010 року залишити без змін.

Ухвала суду набуває законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів, з дня проголошення.

СУДДІ: