Справа № 2-2955/10
РІШЕННЯ

Іменем України

18.08.2010 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Волчка А.Я.

при секретарі Тичковській Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договорів не дійсними , та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 20010 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Києво- Святошипського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання договорів дарування на житловий будинок від 31.05.2010р. та земельну ділянку від 21.05.2010р. яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Комсомольська, 26 не дійсними.

Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що між нею та ОСОБА_2 17.05.2010 року був укладений договір про наміри, за яким сторони погодили у . майбутньому укласти договорів купівлі-продажу спірного домоволодіння. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги. Відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечував, пояснив, що спірний договір не передбачав жодних санкцій за його порушення, а від так він вільно на свій розсуд мав права розпорядження домоволодінням.

В судовому засіданні 01.07.2010 року ОСОБА_3 притягнутий до участі в розгляді справі у якості співвідповідача в порядку ст. 125 ЦПК України подав зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок № 26 по вул. Комсомольська в м. Боярка в Києво-Святошинському районі Київської області та земельної ділянки за тією ж адресою площею 0,0511 Га (кадастровий номер :01:010:0051). Свої вимоги позивач по зустрічній позовній заяви обґрунтував тим, що оскільки він дізнався про спір щодо майна, яке предметом судового провадження, то за його думкою такий спір впливає на його права та інтереси власника, тобто згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку осіб, які брали участь у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договорів дарування на житловий будинок від 31.05.2010р. та земельну ділянку від 21.05.2010р. підлягає відмові, а зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. З ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, зазначені положення цієї статті передбачені і ст. 60 цього Кодексу.

Судом та матеріалами справи встановлено, що 17.05.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір про наміри, в якому сторони погодили у майбутньому укласти договорів купівлі-продажу спірного домоволодіння. Дані відносини регулюються ст. 635 ЦК України (попередній договір), якою передбачено, що попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. За таких обставин вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір про наміри від 17.05.2010 року у письмовій формі але без його нотаріального посвідчення.

Згідно ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Виходячи з вищенаведеного вбачається що нікчемність правочину тягне за собою недійсність договору від 17.05.2010 року, а також відсутність правових наслідків за його порушення.

Згідно ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Виходячи з вищенаведеного судом встановлено правомірність дій ОСОБА_2 у вільному виборі особи щодо відчуження власного майна, а також повної право та діє здатності при укладання договорів дарування на користь ОСОБА_3.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Так, судом встановлено, що 21 травня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір дарування житлового будинку № 26 по вул. Комсомольська в м. Боярка в Києво-Святошинському районі Київської області. Вказаний житловий будинок, 1970 року побудови, зазначений за планом під літерою «А» - цегляний, житловою площею 49,7 кв.м., загальною площею 94,7 кв.м., вбиральня під літ. «В», сарай під літ. «Г.», гараж під літ. «Д», І - вимощення (раніше доріжка), огорожа 1-3, які розташовані на приватизованій земельній ділянці, площею 0,0511 га (кадастровий номер :01:010:0051), яка належить дарувальнику на праві приватної власності. Вищевказаний договір дарування посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4 Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області, та зареєстрований в реєстрі за № 487. Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно виданого Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації Київської області» від 26.03.2010 року за № 25694065, вартість житлового будинку та надвірних споруд становила 107925 грн.

31 травня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір дарування земельної ділянки площею 0,0511 га (кадастровий номер :01:010:0051), яка знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Комсомольська, 26. Вказаний договір дарування посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4 Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області та зареєстрований в реєстрі за № 545. Вказана земельна ділянки належала дарувальнику на праві приватної власності на землю згідно Державного Акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 906526 виданого Боярською міською радою Києво- Святошинського району Київської області 03 квітня 2008 року на підставі рішення 6 сесії 5 скликання цієї ж ради від 14.09.2006 року. Акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №51886, 26 травня 2010 року. Земельна ділянка за договором дарування від 31.05.2010 року оцінена 48000 грн.

Вищевказані обєкти дарування на момент вчинення правочину під арештом або під будь яким обтяженням у тому числі іпотеці не перебували, що перевіряється нотаріусом під час нотаріального посвідчення правочину.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні первісного позову та задоволенні зустрічного позову.

У відповідності до ст. 88 ЦПІ-С України судові витрати суд покладає на відповідачів за зустрічним позовом.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 15, 16, 220, 317, 328, 392, 627, 657, ЦК України, ст. З, 5, 88, 125, 209, 212-215, 218 ЦПК України -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договорів недійсними відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку задовольнити.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на житловий будинок № 26 по вул. Комсомольська, в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області, який визначений за планом технічного паспорту під літерою «А»- цегляний. житловою площею 49.7 кв.м., загальною площею 94.7 кв.м., вбиральня під літ. «В», сарай під літ «Г», гараж під літ. «Д», І - вимощення (раніше доріжка), огорожа 1-3.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку площею 0.0511 га (кадастровий номер :01:010:0051), яка розташована по вул. Комсомольська, 26 у м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 солідарно на користь держави мито у розмірі 1700 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 солідарно на користь ОСОБА_3 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя