РІШЕННЯ

Іменем України Справа № 2-69/10

24.11.2010 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі головуючого судді Шимка В.П., при секретарі Жмурко В.І. за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2 1.1., відповідачки ОСОБА_3 та представників відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Бердичеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про визнання права власності на частину будинку та виділ частини будинку, -

Встановив:

В грудні 2005 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, просив визнати за ним право власності на V* частини будинку № 107 по вул. Індустріалізації в м. Бердичеві та виділити йому приміщення 1-9 розміром 18, 9 кв.м., Уг частини коридору, кухні та частину льоху посилаючись на те, що з відповідачкою ОСОБА_6 вони знаходилися в зареєстрованому шлюбі і між ними та батьком відповідачки була домовленість про будівництво будинку на умовах спільної часткової власності, оскільки проживали в гуртожитку по провул. 10-ї П»ятирічки, свого житла не мали, мали лише отримати квартиру.

З цією метою 28.04.1994 року рішенням Бердичівського міськвиконкому № 264 батькові дружини ОСОБА_4 була виділена земельна ділянка для будівництва по вул. Індустріалізації, 107- Вони з відповідачкою та її батьком домовилися, що на цій земельній ділянці будуть будувати будинок разом за їхні спільні кошти та спільною працею, на першому поверсі всі приміщення будуть належати ОСОБА_4 з дружиною, а на другому поверсі буде житло для його сім»ї.

В жовтні 1994 шлюб між ним та відповідачкою ОСОБА_6 був розірваний з вини дружини, але через 7 місяців вони поновили подружні відносини, будували будинок разом з її батьком.

В квітні 1996 року рішенням Бердичівського міськвиконкому відповідачка ОСОБА_6 визнана співзабудовником в рівних долях з батьком і вони продовжували будівництво. В жовтні 1998 року батько подарував їй та своїй дружині, відповідачці по справі ОСОБА_3 Ул частини будинку, про що йому стало відомо лише в листопаді 2005 року.

В 2001 році дружина поїхала на заробітки в Італію і також в листопаді 2005 року йому стало відомо про те, що дружина там має іншу сім»ю, дітей, а ОСОБА_3 подала позов про виселення його з будинку.

В судовому засіданні позов підтримав з вказаних підстав, частково змінив Позовні вимоги, просив виділити йому з будинку та визнати за ним право власності на приміщення 1-3 площею 23,7 кв.м. , кухню 1-6 площею 10,5 кв.м., ванну кімнату 1-4 площею 4,5 кв.м. , а всього загальною площею 38.7 кв.м., що складає 18/100 частин спірного будинку згідно третього варіанту додаткової судово-будівельної експертизи та виходячи із суми понесених ним витрат на будівництво, а також стягнути з відповідачки ОСОБА_6 4800 грн. понесених

Представник відповідачки ОСОБА_6 ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ідповідачка ОСОБА_3 позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні осилаючись на те, що позивач ніякої участі в будівництві спірного будинку не риймав, домовленості на спірне будівництво з ним не було, земельна ділянка для 'будівництва будинку була виділена ОСОБА_4, який уклав договір з РСУ на "ото будівництво, а потім подарував його дочці та дружині. З часу розлучення в 994 році позивача з ОСОБА_6 вони разом не проживали і позивач ніякої часті в його будівництві не брав.

Вислухавши доводи позивача та його представника, представників ідповідачки ОСОБА_6 та відповідачки ОСОБА_3С, пояснення свідків, ослідивши надані докази, суд дійшов до висновку про задоволення вимог озивача зі слідуючих підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1, його дружиною -відповідачкою по справі ОСОБА_6 з однієї сторони та батьком відповідачки ОСОБА_4 з другої сторони в 1994 році була домовленість усна про створення спільної часткової власності на побудову двох поверхового житлового будинку для сумісного проживання в ньому, оскільки ОСОБА_1 та його ружина проживали в гуртожитку Бердичівського МРСУ, свого житла не мали, останні не заперечували ОСОБА_4 та його дружина, відповідачка по справі ОСОБА_3

З цією метою 28.04.1994 року ОСОБА_4 рішенням Бердичівського міськвиконкому за № 264 (т. 1 а.с. 10) була виділена земельна ділянка по вул. Індустріалізації, 107 в м. Бердичеві для індивідуального будівництва двох-поверхового будинку (т. 1 а.с. 11) для сумісного проживання. На першому поверсі повинні були жити ОСОБА_4 з дружиною, на 2-му - позивач з дружиною останній не міг взяти земельної ділянки для індивідуального будівництва, оскільки стояв в черзі на отримання квартири.

Про усну домовленість між позивачем та його дружиною і ОСОБА_4 про створення спільної часткової власності на будинок ствердили свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 Згідно домовленості сторони вкладали в будівництво свою працю та кошти (т. 1 а.с. 99, 98,144-153,18-22).

Рішенням Бердичівського міськвиконкому № 185 від 19.04.1996 року( т. 1 а.с. 9) відповідачка ОСОБА_12 була визнання співзабудовником спірного будинку, Що також стверджує той факт, що між сторонами була укладена домовленість про створення спільної часткової власності на будинок.

Дійсно, 03.11.1994 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було розірвано (т.1 а.с. 117), але як пояснив позивач та свідок ОСОБА_11, вони разом не проживали всього 5-7 місяців, а в 1996 році поселилися в спірний будинок, проживали в ньому на 2-му поверсі і позивач за свої кошти продовжував будівництво в 1997-1998 роках, що ствердили свідки ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18. ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_9, ОСОБА_27

Про те, що вказані роки позивач жив з відповідачкою ОСОБА_12 в спірному будинку на 1-му поверсі, ствердили свідки ОСОБА_19, ОСОБА_21, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_20, ОСОБА_18, вони також ствердили, що ОСОБА_4 з дружиною жили на 1-ому поверсі. Те, що між позивачем та його дружиною з однієї сторони та ОСОБА_4 з другої сторони була усна домовленість про створення спільної часткової власності також ствердили свідки ОСОБА_7, ОСОБА_16, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11

Продовжуючи жити в спірному будинку позивач платив за спожиту електроенергію в ньому, газопостачання в 2004-2005 роках (т. 1 а.с. 30-39), з ним був укладений договір від 17.09.2004 року про користування електроенергією (а с 40)

Однак власник спірного будинку, ОСОБА_4 - 15.10.1998 року подарував його 1А частину своїй дочці ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 78) та % частину своїй дружині ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 135, 137).

Згідно п. 4.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року за № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок та згідно ст. 12 Закону України «Про власність», у приватній власності громадян можуть знаходитися жилі будинки, збудовані на відповідній у встановленому порядку земельній ділянці або придбані на законних підставах, наприклад, за договором купівлі-продажу, міни дарування, за правом спадщини.

Оскільки згідно зі ст. 17 ЗК України і ст. 14 Закону України «Про власність» земельна ділянка для будівництва жилого будинку і господарських будівель надається громадянину у приватну власність, участь інших осіб у будівництві не створює для них права власності на жилий будинок, крім випадків, коли це передбачено законом.

Згідно зі статтями 16 і 17 Закону України «Про власність» таке право, зокрема, виникає, коли будівництво велось подружжям під час шлюбу - жилий будинок зв»язку з цим є їх спільною сумісною власністю, або велось за рахунок спільної праці членів сім»ї - жилий будинок стає їх спільною сумісною власністю якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Якщо виділ технічно неможливий, але з відхиленням часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин справи може провести його зі зміною у зв»язку з цим стосовно до ст. 119 ЦК України в редакції 1963 року ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилася. У тих випадках коли для поділу необхідне Переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності Дозволу на це виконкому місцевої ради (ст. 152 ЖК).

Вартість робіт та матеріалів, затрачених сторонами на будівництво становить 74120 грн. і доля позивача складає 37060 грн., що стверджується висновком рУдово-будівельної експертизи № 73 від 31.07.2007 року (т. 1 а.с. 256-285).

Вказаною експертизою визначені варіанти розподілу будинку, згідно яких на вкладених затрат в будівництво позивачем, йому можливо виділити частину будинку по третьому варіанту зі сплатою відповідачці ОСОБА_6 6110 грн. компенсації в виділеній долі і суд знаходить можливим виділити йому частину будинку по третьому варіанту розділу, запропоновану експертизою, що істотно не порушує інтереси відповідачки ОСОБА_12. Крім того, рішенням Бердичівського міськвиконкому від 16.02.2007 року № 96 (т. 1 а.с. 230) даний дозвіл на влаштування окремого входу лише у приміщеннях 1-4.

На підставі ст.ст. 79, 81, 86, 88 ЦПК України з відповідачки ОСОБА_12 слід стягнути 4800 грн. на користь ОСОБА_1 понесених ним витрат на проведення судових експертиз, 370 грн. державного мита в місцевий бюджет та 90 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 81, 86, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 112, 115, 119 ЦК України, ст.ст. 16, 17 Закону України від 07.02.1991 року із змінами та доповненнями «Про власність», суд, -

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовільнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частину будинку № 107 по вулиці Індустріалізаці в місті Бердичеві, що складається із приміщень: 1-3 площею 23,7 кв. м. вартістю 26440 грн.; кухні 1-6 площею 10,5 кв. м. вартістю 11710 грн.; ванної кімнати 1-4 площею 4,5 кв. м. вартістю 5020 грн., а всього вартістю 43170 грн. та загальною площею 38,7 кв. м., що складає 18/100 частин домоволодіння та виділити йому вказані приміщення на праві приватної власності, зобов»язавши його зробити окремий вихід із приміщення 1-4.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 грошову компенсацію в розмірі 6110 грн.

Остальні приміщення будинку вартістю 190890 грн., що складає 82/100 часток домоволодіння, залишити на праві спільної сумісної власності за ОСОБА_6 та ОСОБА_3

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 4800 грн. понесених витрат за проведення судових експертиз, 370 грн. державного мита в місцевий бюджет та 90 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть надати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: