Шевченківський районний суд м. Запоріжжя
Р І Ш Е Н Н Я Справа № 2-6839/10

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2010 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя

у складі головуючого судді Щасливої О.В.

при секретарі Морозової В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем.

В заяві вказує, що з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 24 серпня 1991 року. Шлюб перший. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З 1998 року шлюбні відносини фактично припинені з причин різних поглядів на подружнє життя, відсутності взаєморозуміння. Сторони проживають окремо.

Позивачка вважає, що подальше спільне подружнє життя неможливе, оскільки сімя розпалась остаточно, можливість її встановити втрачена, просить суд шлюб розірвати. Спір про майно відсутній.

Відповідач позов визнав повністю, суду заперечень не надав.

Вислухавши пояснення відповідача, зясувавши обставини справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до 105 СК шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 110 СК України.

В силу ст. 112 суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

З огляду на правовідносини сторін з урахуванням наведеної норми процесуального закону суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та інтересів, тому знаходить всі підстави для прийняття визнання позову.

Сторонами досягнуто згоди відносно місця проживання їх неповнолітньої дитини: з матірю ОСОБА_4.

Оскільки позивачка до суду не з'явилася, а надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позові наполягала, суд позбавлений можливості з'ясувати її думку стосовно вибору призвіща після розірвання шлюбу, що не позбавляє її можливості скористатися цим правом в подальшому.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 105,110,112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 60, 61, 174, 212-215, 292, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Розірвати шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, зареєстрований відділом ЗАГС міськвиконкому м. Запоріжжя від 24.08.1991року, актовий запис 1728.

Прізвище позивачки після розірвання шлюбу залишити без змін Савенко.

Після набрання рішенням законної сили направити копію рішення до Шевченківського відділу РАЦС Запорізького МУЮ для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя О.В. Щаслива