Ленінський районний суд м.Дніпропетровська
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2010 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Шавули В.С.

при секретарі Коваленко А.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2

розглянувши у попередньому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (є правонаступником закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк») 14 жовтня 2009 року звернулось до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначали, що 10 липня 2005 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № DNH4KS11920432, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 7754,56 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік з кінцевим терміном проведення 10 липня 2007 року.

Позивач свої зобовязання виконав, кредит надав, але відповідач ОСОБА_2 належним чином свої зобовязання не виконав, допустив прострочення кредитних зобовязань, внаслідок чого за ним, станом на 17 червня 2009 року заборгованість становить 25621,67 грн., яка складається з:

-7754,57 грн. - заборгованість за кредитом;

-17867,10 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

Оскільки відповідач добровільно здійснювати погашення заборгованості не бажає, позивач змушений був звернутися до суду і просив стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості в розмірі 25621,67 грн. та судові витрати по справі.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю - ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволенні позовних вимог, про що свідчить написана ним власноруч заява (а.с. 22).

Суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України, згідно якої у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході судового засідання встановлено, що10 липня 2005 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір № DNH4KS11920432, згідно умов якого банк надав відповідачу у користування кредитні кошти у розмірі 7754,57 грн., на термін 24 місяці по 10 липня 2007 року включно із сплатою відсотків за його користування в розмірі 2,09% у місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту. Погашення заборгованості за договором здійснюється з «21» по «28» число кожного місяця у сумі 415,54 грн. (а.с. 6-7).

Однак, в порушення умов договору, відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, в наслідок чого за ним, станом на 17 червня 2009 року утворилась заборгованість, яка становить 25621,67 грн. та складається з: 7754,57 грн. - заборгованість за кредитом; 17867,10 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом (а.с.5).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються.

Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором.

В свою чергу згідно кредитного договору, укладеного між сторонами, позичальник зобовязаний: 1) сплачувати заборгованість перед банком; 2) сплачувати банку проценти за користування кредитом.

Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № DNH4KS11920432 від 10 липня 2005 року в розмірі 25621,67 грн.

Крім того згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову були сплачені судові витрати, і його вимоги задоволені, з відповідача належить стягнути на користь позивача понесені судові витрати по справі, а саме державне мито у сумі 274,03 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30,00 грн.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 05 серпня 2009 року за № 825 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року за № 1258», розміри витрат з інформаційно технічного забезпечення судових процесів повязаних з розглядом справи позовного провадження з розгляду спору майнового характеру становить 120,00 грн.

Оскільки позивачем при подачі позовної заяви не в повному обсязі було сплачено витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи, з відповідача підлягають стягненню на користь держави, витрати ІТЗ в розмірі 90,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 2009 року за № 825 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року за № 1258», ст.ст.526, 527, 530, 610, 611, 625, 1054 ЦК України, ст.ст.10, 11, 15, 57-60, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, р/р 3111, МФО 305299, ) заборгованість за кредитним договором № DNH4KS11920432 від 10 липня 2005 року в розмірі 25621,67 грн. (Двадцять пять тисяч шістсот двадцять одна гривня 67 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, р/р 0001, МФО 305299, ) судові витрати по справі у розмірі 304,03 грн. (Триста чотири гривні 03 копійки).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 90,00 грн. (Девяносто гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення.

Вступна та резолютивна частини рішення оголошені в судовому засіданні 08 вересня 2010 року.

Повністю рішення складено 10 вересня 2010 року.

Суддя В. С. Шавула