Справа № 2-8715/10
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2010 року Суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда Дьомич Л. М. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позовних вимоги, суд

ВСТАНОВИВ:

-" ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 за наступними позовними вимогами:

- визнати Державний акт на право приватної власності на землю від 02.10.2007 року № 204, виданого на підставі постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.09.2007 р. на ім'я ОСОБА_2 - недійсним;

- скасувати реєстрацію Державного акту на право приватної власності на землю від 02.10.2007 року № 204 на ім'я ОСОБА_2 в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю.

25 жовтня 2010 року ОСОБА_1 через канцелярію суду поштою подана заява про вжиття заходів забезпечення позову, в якій вона просить суд, з метою забезпечення позову, накласти арешт на земельну ділянку, що розташована по провулку Курінному 1-а в місті Кіровограді та належить на праві власності ОСОБА_2

ОСОБА_1 в судове засіання не з'явилася. Представник ОСОБА_2 проти задоволення заяви заперечив з підстав того, що обраний позивачем вид забезпечення позову не є співмірним із заявленими позивачем вимогами по даній справі.

Дослідивши матеріали справи, надані докази в обгрнтування заяви про забезпечення позовних вимог, заслухавши думку представника відповідача, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно вимог статті 151 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 3 статті 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

З наведених норм слідує, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

»

2

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержаннй судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обмежуються лише визнанням недійсним Державного акту на право приватної власності на землю від 02.10.2007 року № 204, виданого на підставі постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.09.2007 р. на ім'я ОСОБА_2, та скасуванням його реєстрації. Предметом позову ОСОБА_1 не є захистки особистих речових прав на спірну земельну ділянку, в спосіб визначений законом^ як то: визнання за позивачем права власності на земельну ділянку, витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою тощо.

Таким чином, обраний позивачем вид забезпечення позову - накладення арешту на земельну ділянку, є не співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Суд приходить до висновку, що на даній стадії розгляду справи, враховуючи заявлені позивачем вимоги, невжиття заходів по даній справі шляхом накладення арешту на земельну ділянку жодним чином не утруднить чи не зробить неможливим виконання рішення суду про визнання недійсним Державного акта зі скасуванням його реєстрації. Позивачем не надані докази існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову в справі за позовом до ОСОБА_3, третя особа Кіровоградська міська рада, Державне підприємство «Цент Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах.

Ухвалал може бути оскаржена до апеляційного суду протягом п'яти дні з дня її проголошення /отримання/.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда Л. М. Дьомич