УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 листопада 2010 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - Богонюка М.Я.,

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина A.B.

при секретарі - Луньо К.А.,

за участю: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_4 та Відкритого акціонерного товариства «Самбірбуд» на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 22 червня 2010 року,-

встановила:

оскаржуваним рішенням частково задоволено позов ОСОБА_5: поновлено строк звернення до суду, договір купівлі-продажу нежитлового вбудовано- прибудованого приміщення, площею 100,7 м2 по вул. Коперніка, 37/65 у м. Самборі Львівської області, укладеного 12.04.2003 року між ВАТ «Самбірбуд» (в особі Голови правління ОСОБА_1П.) та ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_6 в частині покупця ОСОБА_4 визнано недійсним і переведено за цим договором права та обов'язки покупця 58,4 м2 цього приміщення на ОСОБА_5

Додатковим рішенням від 12 липня 2010 року судом вирішено питання судових витрат.

Рішення оскаржили ОСОБА_4 і ВАТ «Самбірбуд», просять його скасувати і справу закрити провадженням. Посилаються на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

ОСОБА_4 зазначає, що суд не перевірив пояснення позивачки і тому невірно встановив зміст протоколу спільного засідання профспілкового комітету і адміністрації ВАТ «Самбірбуд» №1 від 21.01.1997 року, зокрема: будинок №37 по вул. Коперніка не має квартири №44, розподіл житла в цьому будинку було проведено ще в 1991 році, на цьому засідання розглядалось питання про звертання підприємства до органів місцевого самоврядування щодо надання дозволу для перепланування не ОСОБА_5, а підприємству, нежитлового приміщення під жило і закріплення його за черговиками.

Посилається апелянт і на те, що суд невірно оцінив надані ними докази (у тому числі і показання свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8І.) і тому безпідставно взяв за основу витяг із цього протоколу, а не оригінал наданого ними протоколу №1 від

року спільного засідання. Крім цього вказує і на те, що підприємство не могло приймати рішення про переобладнання спірного приміщення ОСОБА_5, так

як вона з 1994 року працювала за сумісництвом і з цього часу не перебувала на квартирному обліку. Про те, що спірне приміщення не могло передаватись ОСОБА_5 свідчить і той факт, що в 1999 році на загальних зборах акціонерів розглядалось питання ефективного використання майна Товариства, у тому числі і цього приміщення, тобто воно було вільним, належало Товариству і ОСОБА_5 ніяк не могла проводити його переобладнання. Показання свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 щодо переобладнання приміщення ОСОБА_5 не узгоджуються матеріалами справи та датами подій.

Порушеними апелянти вважають норми матеріального і процесуального права в тій частині, що суд безпідставно поновив ОСОБА_5 строк для звернення до суду, оскільки про порушене право, як зазначила позивачка у позовній заяві, дізналась ще у 1997 році, звертання до різних державних органів, а не до суду, за захистом порушеного права, не є поважною причиною для поновлення строку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників апелянтів на підтримання скарг, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційних скарг колегія суддів приходить до висновку про їх безпідставність і тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_5 з 1976 року знаходилась у трудових відносинах із ВАТ «Самбірбуд», перебувала у цьому підприємстві на квартирному обліку. На підставі рішення спільного засідання профспілкового комітету та адміністрації підприємства від 21.01.1997 року їй із сім'єю, як черговику, було виділено службове приміщення по вул. Коперніка, 37 у м. Самборі з наступним переобладнанням нею у встановленому порядку під житлове приміщення. На виконання такого рішення ОСОБА_5 розробила у ліцензованій організації і отримала у органах місцевого самоврядування відповідні проектну документацію та дозвіл на переобладнання приміщення і здійснила його.

Крім цього судом також встановлено, що 12.04.2004 року ВАТ «Самбірбуд» у особі ОСОБА_1 відчужив ОСОБА_4 спірне службове приміщення.

Доводи апеляційних скарг про те, що суд безпідставно поклав у основу рішення витяг із протоколу №1 спільного засідання профспілкового комітету та адміністрації ВАТ «Самбірбуд» від 21.01.1997 року є безпідставними і спростовуються матеріалами справи, зокрема: ОСОБА_5 розробляла проектну документацію і отримувала у органах місцевого самоврядування дозвіл на переобладнання приміщення на підставі цього витягу, показаннями допитаних у судовому засіданні свідків, які підписали цей документ, висновками судових експертів, які встановили підроблення підпису від імені голови правління ВАТ «Самбірбуд» на протоколі №1 від 21.01.1997 року (наданого суду відповідачем ВАТ «Самбірбуд») тощо.

Суд першої інстанції дав належну оцінку усім доказам у їх сукупності і тому обґрунтовано визнав даний витяг із протоколу належним доказом та поклав його в основу рішення, натомість правильно відхилив протокол №1 від 21.01.1997 року як неналежний.

Так як у 1997 році ВАТ «Самбірбуд» виділило спірне приміщення ОСОБА_5 для його переобладнання у житлове, вона його переобладнала у встановленому порядку і здійснювала заходи для здачі в експлуатацію, то при відчуженні цього приміщення Товариством вона мала переважне право купівлі перед іншими особами, у тому числі і перед ОСОБА_4

Таким, що відповідає нормам чинного законодавства, є рішення суду про поновлення строку звернення до суду.

За змістом ст. 362 ЦК України убачається, що до вимог позивачів про переведення прав та обов'язків покупця застосовується позовна давність в один рік.

Як випливає з матеріалів справи оспорюваний договір купівлі-продажу був укладений 12.04.2003 року, з позовом ОСОБА_5 звернулась до суду 19.09.2005 року. Так як про наявність договору ОСОБА_5 дізналась лише у травні 2004 року, то строк позовної давності слід обраховувати з цього часу, а оскільки за захистом порушеного права вона зверталась у різні державні та правоохоронні органи і, не знайшовши його вирішення, подала позов то суд обґрунтовано поновив їй строк звернення до суду.

Таким чином колегія суддів, розглянувши справу у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку про її безпідставність і вважає, що рішення суду слід залишити без змін, а скаргу відхилити.

На підставі наведеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційні скарги ОСОБА_11 та Відкритого акціонерного товариства «Самбірбуд» відхилити.

Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 22 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: