Бориспільський міськрайонний суд Київської області
Справа № 2-3827/10р.
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

08.12.2010р. Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючого судді Левченка А.В.,

при секретарі Банасько І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства "Райагрохім" про зміну формулювання причини звільнення,

встановив:

15.09.2010 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому вказала, що 01.09.2009 року вона працевлаштувалась до ВАТ "Райагрохім" на посаду юриста за сумісництвом. 02.08.2010 року позивач подала заяву про звільнення з 27.08.2010 року за власним бажанням у зв"язку з невиконанням уповноваженим органом законодавства про працю згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Причиною звільнення стало невиконання уповноваженим органом законодавства про працю. Однак, 30.08.2010 року позивачу було видано трудову книжку із записом під № 9 "Звільнена з роботи за власним бажанням, ст.. 38 КЗпП України. 02.09.2010 року позивач в Бориспільському міськрайонному центрі зайнятості отримала статус безробітної. Проте, по причині невірно занесеного запису до трудової книжки до останньої буде застосована санкція ч. 3 ст. 23 ЗУ "Про загальнообов"язкове державне страхування на випадок безробіття, в зв2язку з чим позивач просить суд змінити формулювання причини звільнення і вказати причину звільнення в наступній редакції: "Звільнена за власним бажанням у зв"язку з невиконанням уповноваженим органом законодавства про працю згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України". Позивач заявлені вимоги підтримала повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує.

Суд, заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Встановлено, що 01вересня 2009 року позивач працевлаштувалася до ВАТ БП «Райагрохім» на посаду юриста за сумісництвом, про що занесений запис до трудової книжки за №8. 02 серпня 2010 року вона подала заяву про звільнення з 27 серпня 2010 року за власним бажанням у зв'язку з невиконанням уповноваженим органом законодавства про працю згідно з ч.3 ст.38 Кодексу Законів про працю України. В заяві позивача зазначалося про занесення запису до трудової книжки в формулюванні "Звільнена за власним бажанням у зв'язку з невиконання уповноваженим органом законодавства про працю згідно з ч.3 ст.38 КЗпП України», що відповідає вимогам заповнення трудової книжки, передбаченим Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці, Міністерства юстиції, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 року.

Причиною звільнення стало невиконання уповноваженим органом законодавства про працю, а саме, систематичне невиконання ст..ст. 110, 115 КЗпП України та ст..ст. 24, 30 Закону України «Про оплату праці». За період працевлаштування позивача на даному підприємстві заробітна плата не виплачувалася два рази на місяць, як передбачено законодавством. Заробітна плата за січень, лютий, березень 2010 року стягувалася в судовому порядку, що підтверджується рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 травня 2010 року. При виплаті заробітної плати працівників не повідомляли про дані, передбачені ст.110 КЗпП України. Також відповідачем були порушені вимоги Закону України «Про відпустки». Фактом порушення законодавства про працю являється також повідомлення позивача про скорочення посади юриста в зв'язку зі скрутним фінансовим становищем товариства за вхідним №107 від 14.07.2010 року. Уповноважений орган порушив вимоги п.2 ч.2 ст.42 КЗпП України, який передбачає переважне право на залишення на роботі при вивільнені працівників осіб, в сім'ї яких немає працівників з самостійним заробітком, оскільки позивач одна виховує дитину.

Пунктом 2.3 Інструкції передбачено, що записи в трудовій книжці при звільнені або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Відповідно до п. 2.25 Інструкції, при розірванні трудового договору з ініціативи працівника з причин, за яких законодавство пов'язує надання певних пільг і переваг, запис про звільнення вноситься до трудової книжки із зазначенням цих причин. Наприклад, «Звільнений за власним бажанням» у зв'язку з ...( зазначається причина звільнення).

Уповноважений орган, як передбачено ч.5 ст.20 Закону України «Про зайнятість населення», при вивільнені працівників у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників підприємства, установи, організації, незалежно від форм власності, повинен повідомити про це не пізніш як за два місяці у письмовій формі державну службу зайнятості, вказуючи підстави і строки вивільнення, найменування професій, спеціальностей, кваліфікації, розмір оплати праці, а в десятиденний строк після вивільнення - списки фактично вивільнених працівників.

У разі неподання або порушення строків подання цих даних стягується штраф у розмірі річної заробітної плати за кожного вивільненого працівника.

Однак, у відділі по співпраці з роботодавцями Бориспільського міськрайонного центру зайнятості повідомили,що уповноважений орган не виконав вимоги даної статті.

Згідно ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку.

Однак, 30.08.2010 року трудову книжку позивачу видали з записом під №9 «Звільнена з роботи за власним бажанням, ст.38 КЗпП України», що суперечить викладеним обставинам в заяві на звільнення та вимог Інструкції. В наказі на звільнення №11-К від 27.08.2010 року також не зазначена причина звільнення та ч.3 даної статті. Невиконання власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю являється поважною причиною звільнення за власним бажанням.

02 вересня 2010 року позивач я подала документи в Бориспільський міськрайонний центр зайнятості і 09 вересня 2010 року отримала статус безробітної.

Згідно ч.З ст.23 Закону України «Про" загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» накладається санкція на виплату по безробіттю, а саме допомога по безробіттю особам, які звільнилися з останнього місця роботи за власним бажанням без поважних причин, призначається відповідно до частини першої та другої цієї статті, і її виплата починається з 91-го календарного дня.

Однак, по причині невірно занесеного запису до трудової книжки до позивача буде застосована санкція, передбачена ч.3 ст.23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Відповідно до ст.232 КЗпП України, безпосередньо в районних (міських) судах розглядаються трудові спори за заявами працівників про зміну формулювання причини звільнення.

Частиною 3 ст. 235 КЗпП України передбачено, що у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону.

Відповідно до п.2.10 Інструкції, у розділі «Відомості про роботу» трудової книжки закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі міни формулювання причини звільнення пишеться «Запис за № таким-то є недійсним», звільнений ... і зазначається нове формулювання.

З огляду на вищевикладене та оскільки відповідачем не надано доказів правомірності своїх дій, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Крім того, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 37 грн.

На підставі наведеного, керуючись: ст.ст. 31,47,110,115,232,233,235 КЗпП Україна, ст..ст. 24,30 ЗУ "Про оплату праці", ст. ст. 15,30,60,169,202,203,224 ЦПК України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства "Райагрохім" про зміну формулювання причини звільнення задовольнити.

Зобов"язати Відкрите акціонерне товариство "Райагрохім" внести зміни до трудової книжки ОСОБА_1 наступного змісту: " Запис за № 10 є недійсним» та вчинити запис про звільнення Лузан ОСОБА_2 за власним бажанням у зв"язку з невиконанням уповноваженим органом законодавства про працю згідно ч.3 ст.38 КЗпП України".

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Райагрохім" на користь держави судовий збір в розмірі 8,50 грн. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 37 грн. на користь ОСОБА_1.

Рішення суду може бути переглянуто Бориспільським міськрайонним судом Київської області за заявою відповідача, поданої протягом десяти днів з дня отримання копії рішення, а також може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Левченко