АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-5665/10 Головуючий у 1-й інстанції Хіль Л,М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.,

суддів Мартєва С.Ю., Чічіля В.А.

при секретарі Фадєйкіній Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтава ^цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 17 березня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування, визнання заповіту недійсним.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2008 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, просила ухвалити рішення, яким усунути від права на спадкування ОСОБА_3 після смерті сина ОСОБА_4, а також визнати недійсним заповіт ОСОБА_4, посвідчений 18 березня 2008 року приватним нотаріусом ОСОБА_5, на користь ОСОБА_3

Заявлені вимоги мотивовані тим, що 24 березня 2008 року помер ОСОБА_6, онук позивачки і син відповідачки, після смерті якого відкрилася спадщина.

Згідно позову, відповідачку слід усунути від права на спадщину, оскільки вона з дитинства покинула свого сина, не займалася його вихованням і утриманням.

Складений померлим заповіт не можна вважати дійсним, оскільки ОСОБА_4 на час його посвідчення знаходився у тяжкому стані, який не дозволяв йому усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Рішенням Октябрського районного суду Полтавської області від 17 березня 2010 року у задоволенні позову відмовлено за недоведеністю.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що суд неправильно оцінив надані сторонами докази, внаслідок чого зробив неправильний висновок про недоведеність позовних вимог.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав:

Відповідно до п.1 ч.І ст.307, ст.308 ЦГЖ України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції вправі відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 18 березня 2008 року ОСОБА_4 складений заповіт, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_5

Згідно заповіту ОСОБА_4 заповідав все належне йому майно, у тому числі і 1Л квартири АДРЕСА_1, своя матері ОСОБА_7

ОСОБА_4 помер 24 березня 2008 року.

З дитинства ОСОБА_4 проживав зі своєю бабою - ОСОБА_2Ц яка з 1992 року призначена його опікуном.

Актом посмертної судової психіатричної експертизи встановлено, ОСОБА_4 на час підписання заповіту не виявляв ознак стійко хронічного психічного розладу, які б позбавляли його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними, але виявляв ознаки виражено астенічного синдрому інтоксикаційного походження, що істотно впливало його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову з підстав, передбачених ч.5 ст.1224 ЦК України, позивачем не заперечуються, а тому відповідно до ч.І ст.303 ЦГЖ України колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення у частині відмови у позові з підстав, передбачених ст. 1257 ЦК України.

Суд першої інстанції, дослідивши фактичні обставини справи, перевіривши доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку і дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

При цьому суд першої інстанції обґрунтовано виходив з недоведено обставин, на які посилався позивач як на підставу заявленої вимоги.

Відповідно до ч.2 ст.1257 ЦК України суд може визнати недійс заповіт, якщо встановить, що волевиявлення заповідача не було вільним і відповідало його волі.

Фактично ОСОБА_2 заявлена вимога про визнання недійс заповіту з підстав, передбачених ст.225 ЦК України.

з

Таким чином, відповідно до ст.179 ЦПК України предметом доказування у цій справі є факт перебування ОСОБА_4 на момент підписання заповіту у такому психо-емоційному та (або) фізичному стані, який унеможливлював усвідомлення ним значення своїх дій.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на пункт другий висновків, викладених у акті № 1066 від 23 грудня 2009 року (а.с.222), стверджує, що на час підписання заповіту ОСОБА_4 був обмежено дієздатним.

Таке твердження суперечить фактичним обставинам і вимогам закону, оскільки відповідно до ст.36 ЦК України обмеження дієздатності фізичної особи здійснюється судом у порядку, встановленому ЦПК України (Розділ IV глава 2) шляхом ухвалення відповідного судового рішення.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції у повній мірі дотримався встановленого ст.212 ЦПК України принципу оцінки доказів і дав належну оцінку показанням усіх допитаних свідків.

Апеляційна скарга не містить нових засобів доказування, її доводи не спростовують висновків суду.

З огляду на наведене колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1ст.307, ст.308, ст.315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 17 березня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двох місяців до Верховного Суду України шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: О.А.Лобов

Судді: В.А.Чічіль

ОСОБА_8