overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Бучацький районний суд Тернопільської області
Справа № 2-747 (2010 р.)
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2010 року Бучацький районний суд Тернопільської області

одноособово суддею Гордєєвим В.О.,

при секретарі Лозин Л.А.,

з участю позивачки ОСОБА_1,

та відповідачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бучачі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 та третіх осіб Бучацької державної нотаріальної контори, Бучацького РБТІ про визнання права на спадкове майно, --

В С Т А Н О В И В:

31 жовтня 2005 року помер батько позивачки ОСОБА_5.

Після смерті спадкодавця залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Січових Стрільців,43 в с. Старі Петликівці Бучацького району Тернопільської області. Через відсутність документу, який би за життя спадкодавця посвідчував його право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, позивач не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку.

Позивачка ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала повністю.

Відповідачка ОСОБА_2 позов визнала.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, але згідно поданого відзиву позов визнала.

Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились з невідомих суду причин, хоч належно повідомлялись про дату, місце та час розгляду справи в суді.

Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив слідуючі обставини:

31 жовтня 2005 року помер батько позивачки ОСОБА_5.

Після смерті спадкодавця залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по вул. Січових Стрільців,43 в с. Старі Петликівці Бучацького району Тернопільської області, і яке належало йому на праві приватної власності.

Осіб, які б мали право на обовязкову частку згідно ст. 1241 ЦК України судом не встановлено.

Згідно із ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Оскільки окрім позивачки, інших осіб, які мали б право на спадкування за законом, судом не встановлено, позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212 ЦПК України, ст. ст. 1220-1223, 1268,1270 ЦК України, суд, --

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити. Визнати за ОСОБА_3 право на спадкове майно за заповітом, що залишилось після смерті батька ОСОБА_5, померлого 31 жовтня 2005 року, а саме: на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований по вул. Січових Стрільців,43 в с. Старі Петликівці Бучацького району Тернопільської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Бучацький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.О. Гордєєв
Лебединський районний суд Сумської області
Справа № 2-884/10
Номер провадження 2-884/10
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" липня 2010 р. м.Лебедин

Суддя Лебединського районного суду Сумської області Стеценко В. А. , розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Лебедині Сумської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги учаснику війни;

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що вона має статус учасника війни і, відповідно до ст. 14 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту № 3551 - ХІІ від 22.10.1993 р., їй, як учаснику війни, повинна виплачуватись підвищена пенсія на 50% мінімальної пенсії за віком. Однак, з січня 2001 року і по час звернення з позовом надбавка до пенсії виплачувалась не в повному обємі, тому недоплата складає 15 503 грн. 80 грн., яку вона просить стягнути з відповідача та поновити пропущений строк звернення до суду, так як дізналась про порушення своїх прав лише в березні 2010 року після опублікуванням в засобах масової інформації рішення Конституційного Суду України.

Дана заява ухвалою судді від 11.05.10 року була залишена без руху до 01.06.10 року, оскільки її подано з порушенням вимог ч. 5 ст. 119 ЦПК України, а саме:

- до позовної заяви не додано документів, що підтверджують сплату витрат на

інформаційно технічне забезпечення розгляду справи;

-до позовної заяви не надано доказів, щодо розміру мінімальної пенсії, на підставі якого позивачкою вчинено розрахунок суми заборгованості та доказів правильності цього розрахунку.

Проте станом на 3 червня 2010 року недоліки позовної заяви усунуто не було і в той же час до суду не надійшло підтвердження того, що позивачкою отримана ухвала про залишення її позову без руху, тому ухвалою судді від 03.06.10 року вона була повторно залишена без руху до 21.07.10 року.

У вказаний термін позивач не усунув недоліки позовної заяви. Станом на 26.07.10 року позивачкою не надано суду уточненої позовної зави чи заяви про надання додаткового строку для усунення недоліків.

Відповідно до вимог ч. 2, ч. 4 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач подав позов без

додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України і відповідно до ухвали суду у встановлений строк ці недоліки не усунуті, суд постановляє ухвалу про повернення позовної заяви позивачеві.

Керуючись ч. 2, ч. 4 ст. 121 ЦПК України.

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Лебедині Сумської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги учаснику війни повернути позивачці.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через Лебединський районний суд шляхом подачі в 5 - денний строк з дня винесення ухвали заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 10 днів апеляційної скарги або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.

Суддя В. А. Стеценко
Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області
Справа №2-668/2010 р.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2010 року Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Березової І.О., при секретарі Стецюк Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Шепетівки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання гилюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона 17.07.1991 року уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрували у Шепетівському відділі реєстрації актів цивільного стану Хмельницької області, актовий запис № 229. Від шлюбу у них є двоє синів - Олександр, ІНФОРМАЦІЯ_1 та Василь, ІНФОРМАЦІЯ_2. У зв'язку із тим, що відповідач постійно вчиняє насильство в сім'ї, зловживає спиртними напоями, шлюбні стосунки між ними припиненні та спільне господарство не ведеться, вважає, що примирення між нею та відповідачем не можливе, а тому, просить шлюб між ними розірвати.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала та підтвердила обставини, на які посилається в позові. Просила шлюб між ними розірвати.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнав, згідний на розірвання шлюбу.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки вищенаведені обставини дають підстави суду дійти до висновку, що причини, за якими позивач звернувся до суду, є обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, оскільки сторони не бажають поновлювати подружніх стосунків, не бажають миритися, обоє втратили почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, на даний час проживають окремо, сторони згідні на розірвання шлюбу.

На підставі наведеного суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований серйозними доказами, тривалий час сторони разом не проживають, не підтримують подружніх стосунків, сім'я їх розпалася, та враховуючи, що позивачка не бажає проживати разом з відповідачем, тому шлюб їх необхідно розірвати, витрати по справі покласти на відповідача.

На підставі ст.ст. 110, 112 СК України, керуючись ст.ст. 213-215, 218, 223 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 17.07.1991 року Шепетівським відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницької області, актовий запис № 229 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвати.

При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в сумі 17 грн.

ОСОБА_1 від сплати судового збору звільнити.

На рішення суду може бути подана заява про апеляційне оскарження до апеляційного суду Хмельницької області через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя:
Ленінський районний суд м.Кіровограда
Справа № 2-955/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2010 року Ленінський районний суд м.Кіровограда в складі:

головуючої судді: Шевченко І.М.

при секретарі: Гіс О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кіровограді справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою, вказавши, що 23.06.2007 року вони зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу мають доньку Катерину, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позов мотивує тим, що спільне життя з відповідачкою не склалось через різні погляди на життя, несумісність характерів, на даний час подружні стосунки припинені, просить шлюб розірвати.

В судовому засіданні позивач позов підтримав і просив його задовольнити в повному обсязі, подальше примирення вважає не можливим.

Відповідачка в судове засідання не з»явилась, про час та місце слухання справи повідомлена, причини неявки суду не сповістила.

Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини через різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати почуттів поваги і любові між ними, шлюбні відносини припинені, судом двічі сторонам надавався строк для примирення, але відновлення сімейних стосунків не відбулось, а тому у відповідності до ст.112 СК України, якщо судом буде встановлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження сім"ї стали неможливими, шлюб розривається.

Таким чином, позовні вимоги є доведеними та обгрунтованими , базуються на чинному законодавстві і підлягають задоволенню.

Керуючись ст.112 СК України, ст.ст.10,11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб, зареєстрований Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області 23 червня 2007 року а/з № 306 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвати.

Стягнути при видачі свідоцтва про розірвання шлюбу з ОСОБА_3 - 17 грн. судових витрат, ОСОБА_2 від понесення судових витрат звільнити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда. Заява про апеляційне оскарження подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Ленінського райсуду

м.Кіровограда І.М. Шевченко
Справа № 2-н-1478/10
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2010 року Суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда Павелко І.Л., розглянувши матеріали заяви комунального підприємства «Кіровоградське водопровідно-каналізаційне господарство Кіровоградської міської ради» про видачу судового наказу,

ВСТАНОВИВ :

Заявник просить видати судовий наказ про стягнення з боржника трьох відсотків річних та індексу інфляції із суми простроченої заборгованості, за весь період її виникнення. В обґрунтування вимог посилається на ст. 625 ЦК.

Згідно п.2 ч.З ст.100 ЦПК суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу у разі, якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Дослідивши матеріали заяви про видачу судового наказу , вважаю за необхідне відмовити у прийнятті заяви в частині стягнення з боржника трьох відсотків річних та індексу інфляції із суми простроченої заборгованості, за весь період її виникнення так-як в цій частині вимог містяться обставини, що свідчать про наявність спору про право, а саме:

Водопостачання відноситься до комунальної послуги і регулюється як загальними , так і матеріальними нормами права якими є Закон України «Про питну воду та питне водопостачання» , «Про житлово-комунальні послуги», «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення », що мають пріоритет у застосуванні в порівнянні із основними нормами права.

Так, перераховані спеціальні норми не передбачають права заявника на стягнення заборгованості із урахуванням трьох відсотків річних та індексу інфляції, (передбачено нарахування виключно пені), натомість, стаття 22 цього Закону передбачає виключне право надавача послуги на (ч.4ст. *22 Закону «Про житлово-комунальні послуги» пред»явлення вимоги про оплату наданої послуги від виконавця. По відношенню до правовідносин пов»язаних із наданням водопостачання і водовідведення, Закон і договір не передбачає можливості застосування загальних цивільно-правових фінансових санкцій за невиконання грошового зобов»язання, як то стягнення трьох відсотків річних і індексу інфляції. Також слід зазначити, що комунальна послуга не відноситься до грошового зобов»язання, в розумінні ст. 625 ЦК.

ПунктЗ ч.З ст. 96 ЦПК містить процесуальну можливість такого стягнення , але реалізація такого права виникне в сукупності із наявністю на то відповідних норм матеріального права, яких на момент подачі заяви в суд, суб»єкт господарювання не надав.

Керуючись п.2 ч.З ст. 100 ЦГЩ України, суддя -

УХВАЛИВ :

Відмовити у прийнятті заяви комунального підприємства «Кіровоградське водопровідно-каналізаційне господарство Кіровоградської міської ради» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу, в частині стягнення трьох відсотків річних і індексу інфляції.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда І. Л. Павелко
Справа № 2-1041/10
УХВАЛА

про відкриття провадження у справі

"07" вересня 2010 р.

Суддя Межівського районного суду Дніпропетровської області Літвінова Л. Ф. , розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Межівському районі про Поновлення пропущеного строку для звернення до суду та зобов»язання нарахування та виплати щомісячної соціальної допомоги дітям війни,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про Поновлення пропущеного строку для звернення до суду та зобов»язання нарахування та виплати щомісячної соціальної допомоги дітям війни,

Позовна заява подана з додержанням вимог ст.ст. 119, 120 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 11, 122 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відкрити провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Межівському районі про Поновлення пропущеного строку для звернення до суду та зобов»язання нарахування та виплати щомісячної соціальної допомоги дітям війни .

Призначити попереднє судове засідання на 11-45 годин 22 листопада 2010 року.

Направити заінтересованій особі копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів та запропонувати подати у строк до 22.11.2010 року письмові заперечення проти позову та посилання на докази, якими вони обгрунтовоються.

Копію ухвали направити сторонам по справі.

Ухвала може бути оскаржена лише щодо недотримання правил підсудності у встановлений законом строк, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:ОСОБА_2
Справа № 2-1146/2010 р.
РІШЕННЯ
Іменем України
25 листопада 2010 року м.Могилів-Подільський
Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі :
головуючого, судді: Ясінського Ю.А.
при секретарі: Базілевич Ю.С.,
з участю позивача: ОСОБА_1,
відповідача: ОСОБА_2,
розглянувши в приміщенні міськрайсуду в попередньому відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
ОСОБА_1 звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала і просила суд задовольнити позов про розірвання шлюбу та розглянути справу в даному судовому засіданні.
Відповідач позов визнав та не заперечував проти його розгляду в даному судовому засіданні та його задоволення, мотивуючи свою позицію неможливістю зберегти сімю.
Вказане, відповідно до вимог ч.4 ст.130 ЦПК України, є підставою для ухвалення рішення в даному судовому засіданні.
Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.
Сторони зареєстрували шлюб 04 вересня 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія 1-АМ № 109100, виданим в відділі реєстрації актів цивільного стану Могилів-Подільського міського управління юстиції Вінницької області, про що було зроблено актовий запис за № 167 (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5). Фактично сімя розпалася. Причинами розпаду сімї позивач вважає те, що в з чоловіком різні характери, різні погляди на життя, на проблеми, які виникають у сімї. У звязку з цим між сторонами почали виникати сварки та непорозуміння. Крім того, з жовтня 2010 року сторони припинили проживати спільно і жодних подружніх відносин не підтримують. Позивач наполягає на розлученні, на примирення не погоджується. Просить малолітню доньку залишити проживати з нею.
Відповідач позов визнав, згоден на розірвання шлюбу, вважає, що сімю не можливо зберегти і вжиття заходів для примирення є лише марним витрачанням часу.
Враховуючи фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що відповідно до ст.112 СК України дає суду підстави для розірвання шлюбу.
На підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.10, 60, 88, ч.4 ст.130, ч.4 ст.174, 212-215 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 04 вересня 2004 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Могилів-Подільського міського управління юстиції Вінницької області, про що було зроблено актовий запис за № 167.
Малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити проживати з матірю ОСОБА_1.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя:
КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №2-5273/10
Провадження № 5273/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2010 року Київський райсуд м. Полтави у складі: головуючого - судді Одринської Т.В.,

при секретарі - Перепелиці Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09.10.2004 року, від шлюбу мають доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрату поваги один до одного, подальше спільне життя вважає неможливим, просить шлюб розірвати.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, на розірванні шлюбу наполягає.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечує.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.10.2004 року, від шлюбу мають доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Через несумісність характерів втратили один до одного почуття поваги та любові. З вересня 2009 року проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть.

Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, та подальше спільне життя з відповідачем суперечить її інтересам, суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно і зберегти її неможливо.

При цьому суд приходить до висновку, що витрати, повязані з реєстрацією розірвання шлюбу необхідно покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. З, 24, 110-112 СК України, ст. ст. 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 09.10.2004 року Полтавським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського обласного управління юстиції, актовий запис № 1213, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище «Прокопенко».

При реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС стягнути державне мито на користь держави з ОСОБА_1 в сумі 17 грн., ОСОБА_2 від сплати держмита звільнити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання рішення.

Головуючий Т.В. Одринська

31.08.2010