Комсомольський районний суд м.Херсона
Справа №2-994/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2010 року Комсомольський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого судді Радченко Г.А.

при секретарі Байші М.М.

представника позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ЖКП ЖЕК №11 про розірвання шлюбу та про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 17.06.2008 року звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати шлюб недійсним та визнати ОСОБА_4 такою, що не набула право користування жилим приміщенням в квартирі № 49 по вулю робочій,211 в м.Херсоні.

В судовому засіданні 03.11.2009 року позивач позовні вимоги змінив, а саме просив суд розірвати шлюб та визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову посилався на те, що сторони уклали шлюб 01.11.2009 року. До шлюбу вони мешкали як сусіди. Коли він отримав квартиру, як інвалід ІІ групи ВВВ, ОСОБА_4 почала його вмовляти, щоб він її приписав в квартирі, вона йому буде допомагати вести господарство, робити ремонт. Коли її він прописав, то відповідачка йому не допомагала вести господарства, а також жодного дня не мешкала з ним. Йому допомагає соціальний працівник.

В судовому засіданні позивач пояснив, що він з відповідачкою мешкали раніше в одному будинку, але в різних квартирах, як сусіди. Так як він інвалід ІІ групи ВВВ йому була надана нова квартира АДРЕСА_1. Після вмовлянь відповідачки вони зареєстрували шлюб, щоб були підстави прописати її в квартирі. Згодом він прописав її в своїй квартирі, але вона до нього не переїхала та залишилася мешкати у своїй квартирі. В його квартирі вона не мешкала ні одного дня, вона йому не допомагала, дітей від шлюбу не мають, не ведуть спільне господарство. Йому допомагає соціальний працівник.

Представник позивача в судовому засіданні дав аналогічні пояснення, від позовних вимог про визнання шлюбу недійсним та визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням відмовився. Судом відмова прийнята та ухвалено закрити справу у частині визнання шлюбу недійсним та визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Уточнені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що вона з позивачем уклала шлюб 01.11.2003 року, так як позивач наполягав на шлюбі та повів її сам до РАГЦу. Прописав позивач її в квартирі 05.07.2004 року. Вона там мешкала увесь час, допомагала робити ремонт, від»їздила лише у зв»язку з роботою на деякий час, але потім поверталася. В квартирі позивача знаходились її речі: ковдри, штори та ін. Коли вона 06.06.2009 року поїхала в м.Скадовськ на роботу, а повернулася в серпні, квартира виявилася замкненою, а позивач їй сказав піти на пошту за повісткою. На даний час вона мешкає в будинку невістки. У зв»язку з чим, просила в задоволенні позову відмовити.

В останні судові засідання відповідачка не з»являлась, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином,надавала суду заяви про відкладення судових засідань у зв»язку з хворобою. Судом ухвалено слухати справу у відсутність відповідачки, оскільки запис лікаря невропатолога від 17.02.2010 рога про хворобу ОСОБА_4 неналежним чином оформлений та не може вважатися документом, що підтверджує поважність причини її неявки до судового засідання.

Представник відповідачки в судовому засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином.

Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідків, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.112 СК України суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача, або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно зі ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебувають у шлюбі ( Свідоцтво про одруження 1-КГ №2068484 від 28.05.2004 року є в матеріалах справи).

Відповідно до ордеру на жиле приміщення №65 від 10.07.2003 року, який був виданий ОСОБА_2І, йому надавалося право зайняття жилого приміщення площею 18,5/34,95, яка має 1 кімнату за адресою: АДРЕСА_2.

Як вбачається з довідки ЖКП ЖЕК №11 №302 від 28.02.2009 року за адресою АДРЕСА_3 прописані ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Згідно посвідчення серії Б № 218549 від 07.11.2003 року ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи.

Згідно довідки №84 від 12.06.2009 року Територіального центру Управління праці та соціального захисту населення, вбачається, що ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1 обслуговується відділенням соціальної допомоги вдома територіального центру соціального обслуговування одиноких непрацездатних громадян Комсомольського району з 04.06.2004 року по теперішній час.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона працює в територіальному центрі по обслуговуванню одиноких інвалідів та по роду діяльності своєї роботи надає допомогу ОСОБА_2 2 рази в тиждень: носить ліки, продукти, прибирає в квартирі, так як він є інвалідом та одинокою людиною. Жіночого одягу в квартирі вона не бачила. Бачила відповідачку лише один раз в квітні коли міняли труби.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_7М, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 дали аналогічні пояснення, а саме, що вони мешкають по сусідству з ОСОБА_4 мешкають більш ніж 5 років, знають, що він мешкає в однокімнатній квартирі один. Ніякої жінки, крім соціального працівника та свахи, в його квартирі ніколи не бачили. В його квартирі ніякого жіночого одягу не бачили, квартира позивача знаходиться в дуже неохайному стані. Що ОСОБА_2 одружений вони не знали.

В судовому засідання свідок ОСОБА_12, пояснила, що її дочка в шлюбі з сином ОСОБА_4. Вона на протязі року стала за проханням дочки навідувати позивача, так як він мешкає сам. Відповідачку вона ніколи у позивача не бачила. Речей жіночих в квартирі не було. Зі слів ОСОБА_4 вона знає, що йому дзвонила ОСОБА_3 та шантажувала його.

Таким чином судом встановлено, що сторони шлюбні стосунки припинили остаточно, їх шлюб носить формальний характер. При зазначених обставинах подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення, тому суд вважає, що шлюб має бути розірваний.

Згідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Свідчення відповідачки, відносно того, що вона мешкала з позивачем, вела з ним спільне господарство, суд не приймає до уваги, так як її пояснення спростовуються свідченнями свідків допитаних в судовому засіданні. Також посилання ОСОБА_5 на те, що вона була відсутня тривалий час, та не мешкала разом з ОСОБА_2, так як знаходилася на роботі, суд не бере до уваги, так як це не спростовує доводи позивача та показань свідків, про те що вона не мешкала разом з позивачем та не вела спільне господарство. Доказів того, що позивач перешкоджав Начаєвій користуватися квартирою суду не надано.

Також, суд вважає, за необхідне визнати ОСОБА_5 такою що втратила право користування жилим приміщенням, а саме кв.49 в м.Херсоні по вул.Робочій, буд.211, так як відповідачка не мешкала за вказаною адресою без поважних причин.

При цьому суд бере до уваги, що відповідачка має інше житло, оскільки з довідки ХДБТІ №202 від 11.11.2009 року вбачається, що ОСОБА_13М.( ОСОБА_2) належить ? частина кв.55, розташованої за адресою м.Херсон, вул.40 років Жовтня,45, згідно з Договором дарування від 08.05.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського нотаріального округу ОСОБА_14 за р.№1932.

Судові витрати на загальну суму 44 грн.50 коп., а саме судовий збір у розмірі 17 грн.00 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 37 грн.50 коп. та витрати за адвокатські послуги в розмірі 1500 грн., також мають бути стягнуті з відповідачки на підставі ст. 88 ЦПК України.

На підставі ст.ст.11,60,88,212-215 ЦПК України, керуючись ст.ст.110,112 СК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Шлюб зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 01 листопада 2003 року Відділом РАЦС Суворовського районного управління юстиції, актовий запис № 447 розірвати.

При отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦС стягнути держмито на користь держави з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 8 грн. 50 коп. з кожного.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2І судові витрати у розмірі 44,50, а також витрати на послуги адвоката в розмірі 1500 грн.

На рішення суду протягом десяти днів може бути подана заява про апеляційне оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги до Апеляційного суду Херсонської області через Комсомольський районний суд м. Херсона.

Суддя: Радченко Г.А.