Справа № 2-2/10
Провадження №без н/п
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

08 лютого 2010 року Малинський районний суд Житомирської області в складі головуючої судді Збицької К.Д.

з участю секретаря Гузікової І.І.

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Малині цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, -

встановив :

Представник позивачки ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом в її інтересах про стягнення з відкритого акціонерного товариства НАСК «Оранта» (далі НАСК «Оранта») на її користь 21865грн.01коп. у відшкодування матеріальної шкоди, яка полягає у проведенні відновлювальних робіт по ремонту автомобіля, та 2550грн. на відшкодування моральної шкоди, якої вона зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо її близьких родичів.

Також просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки на відшкодування завданої їй шкоди та понесених витрат 13298грн.25коп., в тому числі 4706грн.78коп. у відшкодування матеріальної шкоди, повязаної з втратою товарного вигляду автомобіля, 510грн. несплаченої НАСК «Оранта» франшизи, 247грн. повязаних з оплатою експертного дослідження, 4грн.47коп. витрат по сплаті комісії та переказу

коштів, 350грн. витрат на придбання пального для поїздок до Малинського райсуду та Київського НДІ судових експертиз, 30грн. на оплату інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи, 2450грн. моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях, яких вона зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо її близьких родичів та 5000грн. моральної шкоди, якої вона зазнала у звязку з пошкодженням майна.

Зазначив, що згідно реєстраційного талону ОІС № 287868 ОСОБА_4 є власником автомобіля НОМЕР_1, право керування яким на підставі запису в реєстраційному талоні має брат ОСОБА_1.

1 липня 2007 року о 19 годині 38 хвилин на автодорозі Київ-Ковель відповідач ОСОБА_2, керуючи належним йому автомобілем «Опель кадет» державний номер НОМЕР_2, на перехресті доріг не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», не надав перевагу в русі належному їй автомобілю «8НУДЖІ Ке/? Огапсі Уііага», який під керуванням ОСОБА_1 рухався по головній дорозі, та скоїв зіткнення, внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 заявив про повну відмову від позову в частині позовних вимог до ВАТ НАСК «Оранта» в звязку з добровільним страховим відшкодуванням і справа в частині позову щодо НАСК «Оранта» закрита ухвалою суду від 26 грудня 2008 року (а.с.143,147,148).

В частині вимог до відповідача ОСОБА_2 щодо відшкодування моральної шкоди у звязку з протиправною поведінкою щодо її близьких родичів та пошкодженням майна представник позивача підтримав позов.

В частині відшкодування майнової шкоди в процесі розгляду справи підтримав позов у розмірі, зазначеному у позовній заяві, та збільшив розмір позовних вимог. Просить до визначеного ним розміру матеріальних збитків 5500грн.25коп. застосувати положення ст..ст.549, 550 Цивільного кодексу України та додатково стягнути з відповідача 1972грн.04коп. неустойки (пені) з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ за період з 25 липня 2008 року по 08 лютого 2010 року; на підставі ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України 254грн.80коп., що становлять 3% річних від простроченої суми та 946грн.29коп. втрат внаслідок росту рівня інфляції за період з 01.08.2008 року по 08.02.2010 року, який склав за цей період 117,2%.

Також просить стягнути 1531грн.52коп. на відшкодування витрат, повязаних із закупівлею пального для забезпечення поїздок представника позивачки, тобто просить додатково стягнути 4704грн.40коп.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав частково - в частині відшкодування франшизи в розмірі 510 гривень. В решті позовні вимоги не визнав. Не заперечуючи факту накладення на нього адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху та сплату штрафу, вважає, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася не з його вини.

Зясувавши обставини справи у межах заявлених позовних вимог та перевіривши їх наданими суду доказами суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Належність позивачці транспортного засобу автомобіля «8Ц21ЖІ Хе/? Огапсі Уііага» державний номер НОМЕР_3, право керування яким на підставі запису в реєстраційному талоні має її брат ОСОБА_1, встановлена свідоцтвом про його реєстрацією (а.с.47) та тимчасовим реєстраційним талоном (а.с.72).

Автомобіль Опель-кадет 1985 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_2, яким в момент дорожньо-транспортної пригоди керував відповідач ОСОБА_2, належав йому відповідно до тимчасового реєстраційного талону АІС № 264826, виданого

Радомишльським МРЕВ 27.08.2005р. (а.с.74).

Факт вчинення відповідачем ОСОБА_2 1 липня 2007 року правопорушення, за яке встановлена адміністративна відповідальність ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведений постановою у адміністративній справі від 02 серпня 2007 року. За дане правопорушення на ОСОБА_2 накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 68грн. (а.с.24). Постанова ним не оспорена, не скасована, штраф сплачений, що визнав відповідач у судовому засіданні.

Відповідно до ч.З ст.61 Цивільно-процесуального Кодексу України не доказуються при розгляді інших справ обставини, встановлені рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Частина 4 цієї статті визначає, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

На підставі зазначеної норми закону суд відхиляє доводи відповідача ОСОБА_2 щодо відсутності його вини в даній дорожньо-транспортній пригоді.

Наявність механічних пошкоджень належного позивачці автомобіля, які виникли під час дорожньо-транспортної пригоди, встановлена протоколом огляду транспортного засобу (а.с.27).

Проведеним Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз автотоварознавчим дослідженням встановлена вартість ремонтно-відновлювальних робіт внаслідок пошкодження автомобіля в сумі 22375,01грн. та величина втрати товарної вартості (вигляду) 4706,78грн. (а.с.56-67).

Згідно ч.І ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.І ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, тобто шкода, завдана майну одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Стаття 1194 цього Кодексу визначає, що особа, яка застрахувала свою цивільно- правову відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована в Малинському районному відділенні Житомирської обласної дирекції НАСК «Оранта» (поліс №ВА / 5449520, строк дії з 20.12.2006р. по 19.12.2007р., а.с.32).

У відповідності до п.22.1 ст.22 розділу III Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІУ від 01.07.2004 року із змінами від 22.09.2005 року при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Розділом 2 полісу, що відповідає вимогам п.9.2, 9.3 ст.9 вищезазначеного Закону України передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоровлю потерпілих, складає 51000грн. на одного потерпілого, а за шкоду, заподіяну майну - 25000грн. на одного потерпілого.

При цьому згідно зі ст.12 цього Закону страхове відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілих, зменшується на суму франшизи, яка за умовами полісу становить 510грн.

Крім того п.32.7 ст.32 вищезазначеного Закону визначає, що страховик не відшкодовує шкоду, повязану із втратою товарного вигляду транспортного засобу.

Відповідач ВАТ «НАСК «Оранта» до ухвалення рішення у справі, не оспорюючи вини страхувальника ОСОБА_2, добровільно відшкодувало позивачеві витрати, необхідні для відновлювального ремонту, визначені автотоварознавчим дослідженням, у розмірі 21865грн.01коп. за виключенням франшизи та вартості втрати товарного вигляду (а.с.143-144).

Виходячи з наведеного та положення ст.1166 ЦК України про відшкодування шкоди у повному обсязі, суму франшизи в розмірі 510грн. та вартість втрати товарного вигляду автомобіля в сумі 4706грн.78коп. суд покладає на відповідача ОСОБА_2

Крім того позивачем понесені документально підтверджені витрати, повязані з оплатою експертного дослідження у розмірі 247грн. (а.с.51-52), зі сплатою комісії по переказу коштів 2,47грн. (а.с.53), 30грн. на оплату інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи, що разом становить 279грн.47коп. Відповідно до ст.88 ЦПК України ці витрати підлягають відшкодуванню відповідачем.

Витрати на придбання пального представником позивача в розмірі 1531грн.52коп. задоволенню не підлягають, оскільки доказів про те, що ці витрати були фактично понесені саме позивачкою у звязку з розглядом даної цивільної справи суду не надано.

Таким чином стягненню з відповідача на відшкодування матеріальних збитків та витрат підлягає 5496грн.25коп.

Вимоги представника позивача щодо застосування до даних правовідносин положень ст..ст.549, 550 та ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України задоволенню не підлягають.

Згідно ст.. 549 цього Кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Частина друга статті 625 Цивільного кодексу України передбачає відповідальність за порушення грошового зобовязання боржника, який прострочив виконання грошового зобовязання. У такому разі боржник на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Проте між позивачкою та відповідачем договір про відшкодування збитків не укладався, строк його виконання визначений не був, до звернення до суду сума, яка підлягала відшкодуванню, також визначена не була, тобто відповідач не брав на себе грошового зобовязання перед позивачкою.

В частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 2450грн., яка полягає в душевних стражданнях, яких позивачка зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо її близьких родичів та 5000грн. у звязку з пошкодженням її майна представник позивачки обґрунтовує вимоги двома чинниками:

по-перше - душевними стражданнями, яких вона зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо її близьких родичів - рідного брата її представника у справі ОСОБА_1 та племінника ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначає, що ОСОБА_1 отримав закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, цефалічний синдром, забій шийного та поясничного відділів хребта, що потягли за собою ряд захворювань та перебування на стаціонарному лікуванні впродовж 22 днів у неврологічному відділенні лікарні. Малолітній ОСОБА_5, який перебував в салоні автомобіля, також в результаті ДТП отримав закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку. Інтенсивність і тривалість перенесених позивачем психічних страждань полягає в тому, що близькі родичі тривалий час проходили лікування в медичних закладах; .

по-друге - пошкодженням належного їй майна - легкового автомобіля, внаслідок чого вона позбавлена можливості використовувати його за призначенням.

Стаття 23 Цивільного Кодексу України визначає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі відповідно до пункту 2 цієї статті у разі душевних страждань, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів, а згідно п.З - із знищенням чи пошкодженням її майна.

При цьому розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Суд визнає, що вина відповідача встановлена постановою у справі про адміністративне правопорушення, проте враховує, що ця вина є необережною. Позивачка зазнала моральних страждань внаслідок пошкодження належного їй автомобіля, була позбавлена можливості використовувати його за призначенням. Однак вона отримала страхове відшкодування як матеріальної шкоди, так і моральної страховою компанією «НАСК «ОРАНТА» в розмірі 2550 гривень, після чого з пояснення її представника автомобіль невдовзі був проданий. Тому суд визнає визначений розмір моральної шкоди завищеним та визначає його в сумі 1000 гривень.

Щодо моральної шкоди, повязаної з отриманням під час дорожньо-транспортної пригоди родичами позивачки тілесних ушкоджень, то право на відшкодування у звязку з цим моральної шкоди мають особи, які зазнали таких тілесних ушкоджень. Посилаючись на медичні документи щодо наявності у родичів тілесних ушкоджень, позивачка не надала доказів щодо ступеню та характеру повязаних з цим її душевних страждань.

Сторони, як потерпілі внаслідок Чорнобильської катастрофи, звільнені від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст.10,11,60, 88, 212,213,215 Цивільно-процесуального кодексу України, на підставі ст.ст.22,23,1166,1167,1188,1194 Цивільного кодексу України, -

рішив :

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_3 на відшкодування заподіяної матеріальної шкоди:

4706грн.78коп. вартості втрати товарного вигляду автомобіля;

510 гривень утриманої страховою компанією франшизи;

247грн. оплати експертного дослідження;

2грн.47коп. комісії по переказу коштів;

30грн. оплати забезпечення інформаційно-технічного розгляду справи, всього 5496 (пять тисяч чотириста девяносто шість) грн. 25 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_3 на відшкодування заподіяної моральної шкоди, завданої пошкодженням майна, 1000 (одну тисячу) гривень.

В решті позову відмовити за безпідставністю.

Сторони мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання до апеляційного суду Житомирської області через Малинський районний суд заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення та апеляційної скарги на рішення суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана протягом двадцяти днів з дня подання заяви, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:

ОСОБА_6