Київський районний суд м. Одеси
Справа № 2-7172
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2010 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Луняченка В.О.

при секретарі Жімбріу Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, який у подальшому був уточнений, в якому просить стягнути з відповідача борг у розмірі 3168 доларів США, що складає 25 344 грн., 3% річних - 760,32 грн., а всього 26 104,32 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 261 грн., витрат на інформаційне-технічне забезпечення в розмірі 30 грн., за надання юридичної допомоги в розмірі 500грн. та витрати за нотаріальні послуги в розмірі 200 грн.

Представник позивачки в обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що на підставі договору позики від 27.01.2007 року укладеного у письмовій формі, у вигляді розписки відповідач ОСОБА_2 позичиву ОСОБА_1 3168 доларів СІІІА та зобов'язався повернути зазначену суму. Однак до теперішнього часу позичальник суму позики в розмірі 3 168 доларів СІІІА не повертає, тому вона вимушена була звернутися до суду за захистом своїх прав.

У судовому засіданні позивачка, представник позивачки позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити їх в повному обсязі стверджуючи, що відповідач звернувся до своєї доньки ОСОБА_1 з проханням зайняти йому суму, яка еквівалентна 16000 гривень для відкриття власного бізнесу. Не зважаючи на складні взаємовідносини позивач за згодою матері вирішила позичити гроші, у зв'язку з чим. була видана ця розписка, в якій зазначена сума 3 168 доларів США. визначена як еквівалент 16 000 грн.

Відповідач позов не визнав, пояснивши, що договір позики він не укладав, а написана ним розписка є підтвердження того, що він має заборгованість по аліментам за попередній період часу.

У судовому засіданні відповідач та його представник стверджували що між сторонами тривалий час існує спір стосовно аліментних відносин. Цей спір неодноразово розглядався судами та були відкриті виконавчі провадження. Щоб підтвердити свій намір на виплату заборгованості по аліментам на прохання матері позивачки та її знайомого ОСОБА_3 він зазначив саме таку суму заборгованості.

Також відповідач та його представник в підтвердження своєї позиції про складні взаємовідносини з позивачкою, звертали увагу на те, що ОСОБА_1 - донька ОСОБА_2 без згоди останнього змінила ім'я та прізвище.

Позивач га її представник заперечували проти таких пояснень відповідача та наполягали, що ОСОБА_2 взяв в борг у позивача за договором позики грошові кошти на загальну суму еквіваленту 3 168 доларів СІІІА.

Суд, вислухавши доводи, пояснення та думку учасників судового розгляду, ознайомившись та дослідивши матеріали справи, доходить до висновку про те, то у задоволенні позову необхідно відмовити.

Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України у редакції 2003 року.

Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики є складений з моменту передачі грошей, підтвердженням чого може бути представлена розписка, яка посвідчує передачу певної суми грошей.

В судовому засіданні з боку позивачки та її представника не надано доказу самого факту передачі відповідачем грошових коштів 27.01.2007 року.

Із самого тексту представленої розписки вбачається лише факт того, що ОСОБА_2 підтверджує наявну заборгованість перед ОСОБА_1 у сумі 3 168 доларів США

Крім того, факт передачі грошових коштів відповідачеві спростовується тим. що між матір'ю позивачки, позивачкою й відповідачем на протязі тривалого часу були неодноразові судові спори про стягнення заборгованості по аліментним відносинам. При цьому ОСОБА_4 стверджувала, що в неї і її дочки важке матеріальне становище. Між позивачкою й відповідачем протягом усього часу були важкі взаємини. Позивачка, а також мати позивачки знали, що у відповідача відсутні постійні доходи, у зв'язку із чим, суд критично ставиться до затвердження про те, що позивачка могла позичити відповідачеві велику суму грошей.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Суд, давши оцінку поясненням сторін по справі та на підставі сукупності зібраних по справі доказів, прийшов до обґрунтованого висновку, що твердження позивачки ОСОБА_1 є недоведеними та непідтвердженими.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.3, 7, 8, 10, 11, 15, 60, 209, 212-215, 223,294, ЦПК України, ст. ст. 15,16, 1046, 1047, 1051 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та судових витрат - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий