Справа № 2-1913/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2010 року

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі А.В.Костюк

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

установив:

сторони зареєстрували шлюб 20 квітня 1991 року у відділі ЗАГС виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів, актовий запис № 610, від якого мають двох дітей, одна з яких неповнолітня.

Позивач звернулась в суд із позовною заявою про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що подружнє життя із відповідачем у них не склалося, за час подружнього життя відповідач більшість часу перебував в місцях позбавлення волі, а коли був на волі, то постійно зловживав алкогольними напоями, вживав наркотичні засоби, неналежно матеріально забезпечував сімю та не приділяв належної уваги вихованню дітей.

Позивач у судовому засіданні підтримала вимоги, викладені в позовній заяві, зіславшись на обставини та факти, що вказані в позові, також вказала, що вона та відповідач останніх сім років проживають окремо, з того часу не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільне домашнє господарство, вважає, що примирення між ними неможливе, просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, так як їх подружнє життя не склалось, вищезгадане свідчить про втрату любові та поваги один до одного, шлюб існує формально.

Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення позивача, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки судом встановлено, що сторони останніх сім років проживають окремо, з того часу не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільне домашнє господарство.

Позивач ствердила в судовому засіданні про стійкий розлад у сімї та формальний шлюб, внаслідок чого збереження подружнього життя між сторонами є неможливе.

Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для справи.

Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально, тому його слід розірвати.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст.110-112 СК України, суд,-

вирішив:

позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 20 квітня 1991 року у відділі ЗАГС виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів, актовий запис № 610.

При видачі свідоцтва про розлучення в органах РАЦСу стягнути з ОСОБА_3 17 /сімнадцять гривень/ в доход держави, звільнивши від оплати ОСОБА_2

Заочне рішення може бути переглянуте Шевченківським районним судом м. Львова за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем може бути оскаржене рішення Шевченківського районного суду м. Львова в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк, з дня проголошення рішення суду.

Суддя ОСОБА_1