Миколаївський районний суд Львівської області
Справа № 2-1228/10 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 грудня 2010 року Миколаївський районний суд Львівської області в складі:

Головуючого судді Дем'яновського Ю.Г.

При секретарі Тарасюті І.Б.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором та про стягнення боргу за договором шляхом звернення стягнення на заставлене майно, що знаходиться у місті Новий Розділ,

ВСТАНОВИВ:

10 серпня 2010 року позивач звернувся в Миколаївський районний суд з позовом до відповідачів в якому стягнути борг за договором та про стягнення боргу за договором шляхом звернення стягнення на заставне майно, що знаходиться в місті Новий Розділ. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 07 грудня 2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № КF 45952, згідно якого позичив відповідачу ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 75 000,00 доларів США, з кінцевим строком погашення не пізніше 07 грудня 2012 року. Факт надання кредиту підтверджується Заявою на видачу готівки № 137857. у відповідності до вимог укладеного кредитного договору відповідач ОСОБА_1 зобов'язується: повністю повернути кредит та сплатити нараховані проценти, а також можливі пеню та штрафні санкції, незалежно від строку зобов'язання у наступних випадках: - затримання сплати частини кредиту та /або відсотків щонайменше за один календарний місяць; - перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на 10 відсотків; - утворення в позичальника простроченої заборгованості за кредитом та/або процентами. Також, згідно умови кредитного договору, позивач має право у разі невиконання або неналежного виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором знімати з рахунків відповідача ОСОБА_1 суми боргу на підставі наказу на примусову сплату боргового зобов'язання, звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В забезпечення виконання зобов'язань, по даному кредитному договору 07 грудня 2007 року з ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір за реєстровим № 4089, згідно умов якого ОСОБА_2, передає в іпотеку позивачу у якості забезпечення виконання основного зобов'язання наступне нерухоме майно: квартиру № 75 в будинку 31-А на проспекті Шевченка в місті Новий Розділ Львівської області. Згідно умов даного іпотечного договору від 07 грудня 2007 року за реєстровим № 4089 за невиконання або за неналежне виконання ОСОБА_1 своїх зобов'язань позивач має право задоволити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки. Окрім цього, в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором з відповідачем ОСОБА_3 було укладено Договір поруки від 07 грудня 2007 року за № РО91861, згідно з умовами якого ОСОБА_3 зобов'язаний відповідати перед позивачем солідарно із ОСОБА_1 в повному обсязі за своєчасне виконання останнім його зобов'язань за кредитним договором. Просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість в сумі 82 868,93 доларів США, що станом на момент пред'явлення позову становить 653 835,85 гривень; звернути стягнення на заставне майно що належить ОСОБА_2 ,а саме квартиру № 75 в будинку 31-А на проспекті Шевченка в місті Новий Розділ Львівської області; покласти на відповідачів сплату державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, пояснення надав аналогічні, викладеним у позовній заяві.

Відповідачі в судовому засіданні проти позову заперечили, просять у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.

В задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_1 коштів слід задоволити, тому, що в судовому засіданні було встановлено той факт, що між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №КF 45952 від 07 грудня 2007 року, згідно якого позивач передав, а відповідач ОСОБА_1 отримав в позику грошові кошти в сумі 75 000,00 доларів США. Факт передачі коштів підтверджується заявою на видачу готівки № 1378_57. Також, у судовому засіданні встановлено той факт, що відповідач ОСОБА_1 не виконав своїх зобов'язань, передбачених кредитним договором. Це підтверджується неодноразовими зверненнями позивача до відповідача ОСОБА_1 з листами-вимогами про повернення кредиту та сплату відсотків за користування ним.

У відповідності до положення статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до положення статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлених строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У задоволені позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_3 грошових коштів як з солідарного боржника та звернення стягнення на предмет застави, що належить на праві власності ОСОБА_2 слід відмовити з наступних підстав.

У відповідності до положення частини 1 статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Частинами 1, 2 статті 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до частини 4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

У відповідності до пункту 5.2.10 кредитного договору №КF 45952 від 07 грудня 2007 року у випадку невиконання позичальником умов кредитного договору банк вправі вимагати повне погашення кредиту, сплату відсотків та неустойки. Виконання боржником такої вимоги має бути здійснено протягом 30 календарних днів з дня одержання повідомлення банку, але в будь-якому разі не пізніше 45 днів з дня по направлення банком повідомлення позичальнику.

Згідно матеріалів справи позивачем направлено на адресу ОСОБА_1 лист-вимогу № 23-2/11680 від 24.12.2008 року про погашення простроченої заборгованості в розмірі 5 172,68 доларів США.

03.02.2009 року позивачем було направлено на адресу відповідача ОСОБА_1 повторний лист-вимогу № 10-3/1635 про повне, дострокове погашення ним на протязі 30 днів зобов'язань, які виникли по кредитному договору №КF 45952 від 07 грудня 2007 року.

Таким чином, строк виконання основного зобов'язання по даному кредитному договору настав 05.03.2009 року. Позивач, до подачі позову 10.08.2010 року взагалі не пред'являв жодної вимоги до поручителів ОСОБА_3 та ОСОБА_2, що підтверджується матеріалами справи.

Отже, договір поруки №РО91861 від 07.12.2007 року та іпотечний договір від 07 грудня 2007 року, згідно якого ОСОБА_2 виступив Іпотекодавцем -майновим поручителем, припинили свою дію після 06.09.2009 року, що унеможливлює задоволення позову в цій частині.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 212-216, 218 ЦПК України, ст. ст. 192, 525, 526, 530, 541, 543, 553, 554, 612, 1050, 1054 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов зодоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованість по кредитному договору №КF 45952 від 07 грудня 2007 року в розмірі 653 835,85 гривень, державне мито в розмірі 1700,00 гривень, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 120,00 гривень.

В частині задоволення позовних вимог щодо солідарного стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованість по кредитному договору №КF 45952 від 07 грудня 2007 року в розмірі 653 835,85 гривень - відмовити за безпідставністю.

В частині задоволення позовних вимог щодо звернення стягнення на заставлене майно, згідно умов іпотечного договору від 7 грудня 2007 року за реєстровим № 4089, що належить ОСОБА_2, а саме квартиру № 75 в будинку № 31 - що на проспекті Шевченка в місті Новий Розділ Львівської області для задоволення грошових вимог ПАТ «Фольксбанк» по кредитному договору № КF 45952 від 07 грудня 2007 року в розмірі 653 835,85 гривень - відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому

засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу

протягом десяти днів з дня отримання копії судового рішення. Апеляційна скарга

подається в апеляційний суд через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове

рішення.

Суддя