Глобинський районний суд Полтавської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 вересня 2010 року Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої - судді Марущак Р.М.

при секретарі - Кобеляцькій О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Глобине справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Глобинському районі Полтавської області про визнання дій щодо відмови у перерахунку пенсії по інвалідності неправомірними, зобовязання здійснити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності у розмірах передбачених ст. ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Глобинського районного суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області про визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії по інвалідності та зобов»язання здійснити перерахунок пенсії по інвалідності відповідно до вимог ст. ст. 50, 54, 67 Закону України від 28.02.1991 року № 796- ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (надалі закон № 796-ХІІ).

Мотивував тим, що він з 11.08.2005 року є інвалідом ІІ групи (безстроково) внаслідок захворювання, пов»язаного з участю в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС , віднесений до категорії 1 і отримує державну та додаткову пенсії, виплата яких передбачена ст. ст. 50 та 54 закону № 796-ХІІ . З 9.09.2002 року по 10.08.2005 року він отримував пенсію по інвалідності ІІІ групи. Відповідно до вищеназваного Закону пенсія інвалідам ІІ групи повинна бути не нижчою 8 мінімальних пенсій за віком, а розмір додаткової пенсії інвалідам II групи становити 75% мінімальної пенсії за віком; пенсія інвалідам ІІІ групи - не нижчою 6 мінімальних пенсій за віком, а розмір додаткової пенсії інвалідам IIІ групи становити 50% мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком має відповідати прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що встановлюється Законами України «Про державний бюджет України» на відповідний рік. В порушення цих вимог відповідач, керуючись постановами Кабінету Міністрів України від 3.01.2002 року № 1, від 27.12.2005 року № 1293, від 28.05.2008 року № 530, від 16.07.2008 року № 654, здійснив нарахування та проводить виплату основної та додаткової пенсії в значно нижчому розмірі. Крім цього, УПФ не підвищує розмір державної та додаткової пенсій в разі збільшення прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Посилаючись на те, що розмір призначених і виплачуваних йому пенсій не відповідає розміру, передбаченому спеціальним законом, а також на відмову Управління ПФ привести їх у відповідність з вимогами закону, позивач прохав суд визнати дії відповідача неправомірними, та зобов»язати його здійснити відповідні перерахунки основної та додаткової пенсії по ІІІ та ІІ групі інвалідності, виходячи з кратного розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої на час виплат, починаючи з 1 січня 2005 року, за виключенням періоду з 1.01.2008 року по 21.05.2008 року.

В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Направив суду письмові заперечення на позов, в яких прохав розглянути справу без його участі та відмовити в задоволенні позовних вимог. Мотивував тим, що відповідно до Закону № 796-ХІІ порядок обчислення та виплати пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, пов»язаного з ліквідацією наслідків ЧАЕС, визначається Кабінетом Міністрів України. Постанови КМУ видані ним в межах своєї компетенції є обов»язковими до виконання, тому УПФ діє правомірно, керуючись чинними Постановами КМУ, якими регулюються розміри основної та додаткової пенсії інвалідам чорнобильцям.

В зв»язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, справа розглянута в порядку визначеному ч.2 ст. 197 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши докази в межах позовних вимог, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу з 9.09.2002 року по 10.08.2005 року була встановлена ІІІ група інвалідності, а з 11.08.2005 року він є інвалідом ІІ групи (безстроково), учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесений до категорії 1 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного Фонду України в Глобинському районі, одержує пенсію по інвалідності на підставі ст. 54 Закону № 796-ХІІ та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров»ю, на підставі ст. 50 цього Закону.

Згідно з ч.1 ст.46 ОСОБА_2 України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації вказаного конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи закріплені в Законі України «Про соціальний статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-ХІІ.

Статтею 49 Закону № 796-ХІІ передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч.4 ст.54 вищеназваного Закону розмір пенсії для інвалідів щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою не може бути нижчим по ІІ групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком, по ІІІ групі інвалідності 6 мінімальних пенсій за віком. Згідно ст. 50, ст. 53 цього ж Закону, інвалідам ІІ групи також призначається додаткова пенсія у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, інвалідам ІІІ групи - додаткова пенсія у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком; її виплата здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Ч.3 ст. 67 Закону № 796-ХІІ (в редакції від 5.10.2006 року) встановлено, що в разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, особам, віднесеним до категорії 1-4. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Таким чином, вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсії є мінімальна пенсія за віком, розмір якої, згідно зі ст. 28 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого ч.1 цієї статті.

Розрахунок пенсій позивачу, всупереч вищеназваним вимогам спеціального Закону, УПФ в Глобинському районі провело виходячи з розміру 19 грн. 91 коп., встановленого чинною на час призначення пенсій Постановою КМУ від 3 січня 2002 року № 1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», а в подальшому, при визначенні розміру державної пенсії з 1 липня 2008 року керувалося Постановою КМУ від 16 липня 2008 року № 654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», при визначенні розміру щомісячної додаткової пенсії з 22 травня 2008 року - Постановою КМУ від 28 травня 2008 року № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян». Перерахунок пенсій позивача після зміни прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, УПФ не здійснювало.

Вищеназваними Постановами КМУ фактично переглянув та змінив в сторону зменшення величини мінімального розміру державної та додаткової пенсії інвалідів - чорнобильців, встановлених Законом № 796-ХІІ, чим фактично допустив звуження змісту та обсягу їх прав.

Законом України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року № 107-VІ (надалі Закон № 107-VІ) було внесено зміни до ст.ст.50, 54, 67 Закону України «Про соціальний статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Ці зміни також передбачали зменшення величини мінімального розміру державної та додаткової пенсії інвалідів - чорнобильців, в порівнянні з розмірами встановленими Законом № 796-ХІІ.

Статтею 64 ОСОБА_2 України визначено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених ОСОБА_2 України. Статтею 92 Основного Закону передбачено, що виключно законами встановлюються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення. В ст.21 ОСОБА_2 України зазначено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав.

Тому, рішенням Конституційного суду України № 10-РП/2008 від 22.05.2008 року визнано неконституційними положення Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким були внесенні зміни до ст.ст.50, 54, 67 Закону України «Про соціальний статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч.2 ст.152 ОСОБА_2 України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Виходячи з викладеного, суд прийшов до висновку, що УПФ, здійснивши в період з 1.01.2008 року по 21.05.2008 року нарахування та виплату державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії, у розмірах встановлених Законом України від 28.12.2007 року № 107-VІ, діяло правомірно - у спосіб, визначений чинним на той час законодавством, і у вказаний період не мало повноважень на виплату зазначених пенсій у розмірах встановлених ст. 50, 54 Закону 796-ХІІ, оскільки протягом цього часу положення базового закону не діяли.

Відповідно до ст.8 ОСОБА_2 України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_2 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_2 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_2 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_2 України гарантується.

Отже, керуючись конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд приходить до висновку, що при визначенні розміру пенсії позивачеві застосуванню підлягають ст.ст.50, 54 Закону України «Про соціальний статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а не Постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів держаного бюджету» № 1 від 03.01.2002 року, «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008 року №654 та «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28.05.2008 року №530.

Згідно ч.3 ст.67 Закону України «Про соціальний статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у редакції Закону від 05.10.2006 року, державна та додаткова пенсія позивача підлягають підвищенню у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

За встановлених обставин, дії управління Пенсійного Фонду України в Глобинському районі щодо призначення та виплати пенсій позивачу в розмірах нижчих, ніж передбачені спеціальним законом, відмова в проведенні перерахунку пенсій є незаконними.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 268 Цивільного Кодексу України позовна давність на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я або смертю не поширюється. Згідно ч.1 ст. 76 Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну небезпеку» право на подання позову про відшкодування ядерної шкоди, заподіяної життю і здоров»ю особи, не обмежується строком давності. За ч.2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь - яким строком. З цих підстав на зазначені позовні вимоги строки позовної давності не поширюються.

Судові витрати по справі підлягають розподілу у відповідності до ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.8, 22, 46 ОСОБА_2 України, ст.ст.49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України від 19.10.2004 року № 2089-ІV «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2005 рік», ст.10, 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.ст.10, 11, 15, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області щодо відмови ОСОБА_1 в здійсненні перерахунку та виплати пенсії по інвалідності, в розмірах передбачених ст.50, ч.4 ст.54, ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із застосуванням ст.28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», тобто, виходячи з кратного розміру мінімальної пенсії за віком встановленої законом на час виплат.

Зобовязати Управління Пенсійного Фонду України в Глобинському районі Полтавської області провести перерахунок державної пенсії по інвалідності ОСОБА_1 відповідно до ч.4 ст.54, ч.3 ст.67 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи як інваліду ІІІ групи, щодо захворювання якого встановлено зв»язок з Чорнобильською катастрофою, в розмірі не нижчому 6 мінімальних пенсій за віком з урахуванням ч.1 ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування , починаючи з 1.01 2005 по 10.08.2005 року (включно); як інваліду ІІ групи в розмірі не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком з урахуванням ч.1 ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, починаючи з 11.08.2005 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року та провести виплату з урахуванням вже проведених виплат.

Зобовязати Управління Пенсійного Фонду України в Глобинському районі Полтавської області провести перерахунок щомісячної додаткової пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.50, ч.3 ст.67 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи як інваліду ІІІ групи, щодо захворювання якого встановлено зв»язок з Чорнобильською катастрофою, у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком з урахуванням ч.1 ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, починаючи з 1.01.2005 року по 10.08.2005 року (включно) та провести виплату з урахуванням вже проведених виплат; як інваліду ІІ групи у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком з урахуванням ч.1 ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, починаючи з 11.08.2005 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року та провести виплату з урахуванням вже проведених виплат.

Судовий збір віднести за рахунок держави.

Стягнути з Управління Пенсійного Фонду України в Глобинському районі Полтавської області на користь ОСОБА_1 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 37 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ Р.М.МАРУЩАК