Справа № 2-1039
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2010 р. смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі головуючого - судді Нагорного А.О., при секретарі судового засідання Сафоновій І.О., представника ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

ВCТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3,у якому просить суд визнати за нею в порядку спадкування право власності на земельну ділянку, розміром 0,24 га.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник позовні вимоги підтримали, судові витрати по справі просять суд залишити за позивачкою.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю і незаперечує проти задоволення позову.

Вислухавши сторони, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, так як одним із способів набуття права власності громадян є прийняття спадщини.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

28.03.1999 р. помер батько позивачки ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС № 124505.

Право на спадкування за законом майна , яке залишилось після його смерті , відповідно до ст. 529 ЦК УРСР мала його дружина ОСОБА_5 , його донька ОСОБА_2 , а також відповідач , як спадкоємці першої черги.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: житловий будинок , що знаходиться в смт. Веселе по вул. Білорецька , 86 та земельну ділянку площею 0,24 га , що обслуговує житловий будинок № 86 , розташований по вул. Білорецька в смт. Веселе , яка належала померлому на підставі державного акту , виданого Веселівською селищною Радою 30.12.1996 р., серії ЗП 03-00271.

Заяву про прийняття спадщини в державну нотаріальну контору позивачка та відповідач не подавали, оскільки спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла мати сторін ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину.

03.02.2006 р. ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС № 023662.

За життя ОСОБА_5 подарувала позивачці житловий будинок в смт. Веселе по вул. Білорецька, 86 на земельній ділянці площею 0,24 га., яка знаходиться на території Веселівської селищної ради, що підтверджується договором дарування житлового будинку. Право власності на земельну ділянку зареєстровано за померлим батьком позивачки ОСОБА_4.

Згідно статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя , який його пережив , та батьки.

Сторони є спадкоємцями першої черги за законом , так як є дітьми спадкодавця.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини , вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку , встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Із заявою про відмову від прийняття спадщини до державної нотаріальної контори після смерті матері ОСОБА_5 позивачка не зверталася.

ОСОБА_2 фактично прийняла у спадщину земельну ділянку, скільки наглядає за житловим будинком, обслуговує його, сплачує комунальні платежі, обробляє, сплачує земельний податок та мешкає у вказаному житловому будинку, що підтверджується довідкою Веселівської селищної ради.

У судовому засіданні встановлено , що відповідач на земельну ділянку не претендує, залишив це право за позивачкою.

Частиною 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України зазначено, що визнання права власності судом є одним із способів захисту цивільних прав.

Відповідно до п. ,,г" ч. 1 ст. 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до п. ,,а" ч. 3 ст. 152 Земельного Кодексу України захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

У суду немає підстав ставити під сумнів докази, надані позивачем.

Спадкове майно під арештом, заставою або забороною на відчуження не перебуває.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається (нотаріусом) іншою особою.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд враховує вимоги ст. 88 ЦПК України, а також заяву ОСОБА_2, яка просить судові витрати по справі залишити за нею.

На підставі викладеного, ст. ст. 15, 16, 392, 1216, 1217, 1261,1268 ЦК України, ст. ст. 81, 152 ЗК України, ст. ст.7, 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки радгоспу Більшовик Мелітопольського району Запорізької області право власності на земельну ділянку розміром 0,24 га., що розташована на території Веселівської селищної ради по вул. Білорецька , 86 Веселівського району Запорізької області , у порядку спадкування за законом, що відкрилася після смерті 03.02.2006 р. у віці 78 років її матері ОСОБА_5.

Витрати, пов'язані зі сплатою судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судової справи при подачі позовної заяви до суду, залишити за ОСОБА_2.

На постанову протягом 10 днів може бути подана апеляційна скарга через суд першої інстанції.

Суддя А.О. Нагорний

23.11.2010