Справа № 2-2313/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

21 жовтня 2010 року Шевченківський районний суд м.Львовау складі:

головуючої - судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

при секретарі ТИМКОВИЧ С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 акціонерне товариство Всеукраїнський ОСОБА_1 30.06.2010 року звернулось до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 1 1026,54грн.

В обгрунтування вимог покликається на те, що 22 лютого 2008 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» (надалі ОСОБА_1) та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №286/08/01, згідно якого ОСОБА_1 надав відповідачу кредит на поточні потреби в сумі 8400,00грн. із розрахунку 24,00% річних за час фактичного користування кредитом строком по 20.08.2010р., а відповідач зобовязався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування коштами і виконати свої зобовязання згідно з даним договором в повному обсязі. Взятих на себе зобов'язань відповідач не виконує. Заборгованість відповідача перед Банком за Кредитним договором №286/08/01 від 22.02.2008р. становить 11026,54грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав, покликаючись на обставини, вказані в позовній заяві. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення та відмітками в журналі вихідної кореспонденції суду, про причини неявки суду не повідомив, письмових заперечень суду не надав. Зі згоди представника позивача, суд у відповідності до вимог ст.ст.169,224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що 22.02.2008р. між сторонами був укладений Кредитний договір №286/08/01, згідно якого ОСОБА_1 надав відповідачу ОСОБА_2 кредитні гроші на поточні потреби у розмірі 8400,00грн. За користування кредитними коштами встановлювалась плата у розмірі 24,00% річних, строком повернення по 20.08.2010р., що стверджується копією Кредитного договору №286/08/01 від 22.02.2008р.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит)позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Позивач свої обовязки перед позичальником ОСОБА_2 виконав.

Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

У відповідності до ст.ст.536,1048 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором або законом.

23.06.2008 року ОСОБА_1 надіслав відповідачу ОСОБА_2 лист-повідомлення про наявність несплаченого чергового платежу за кредитом та/або процентів з вимогою сплати заборгованості. Лист- повідомлення залишено відповідачем без відповіді та задоволення.

Взятих на себе зобов'язань за кредитним договором відповідач не виконує.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 29.04.2010р. заборгованість перед позивачем складає 11026,54грн. з них: заборгованість за кредитом - 6798,12грн.;

несплачені відсотки за користування кредитними коштами - 2849,00грн.; плата за пропуск платежів - 1379,42грн.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Згідно із п.3.3.3 Кредитного договору позичальник зобов'язаний щомісячно повертати частини кредитних коштів, згідно з умовами визначеними договором. Не пізніше визначеного договором строку повернути Банку всю суму наданих кредитних коштів, сплачувати проценти за користування кредитними коштами, а також на вимогу Банку сплатити можливу неустойку.

Право Банку вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів за користування ним, стягувати з позичальника неустойку за невиконання чи неналежне виконання умов Кредитного договору передбачено п.п.3.2.6, 3.2.10,4.2,4.3 Кредитного договору.

В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач ОСОБА_2 зобовязання за Кредитним договором №286/08/01 від 22.02.2008 року не виконав, відтак вимога позивача про повернення суми кредиту в цілому та сплату нарахованих відсотків є підставною. Заборгованість за кредитом та несплачені відсотки за користування кредитом слід стягнути з нього в користь позивача в примусовому порядку.

Вимогу позивача про стягнення плати за пропуск платежів, як неустойки, що передбачена договором у виді пені за невиконання чи неналежне виконання умов договору, суд вважає недоведеною, оскільки в наданому розрахунку заборгованості від 29.04.2010 року не обгрунтовано суми, яка вимагається до сплати, періоду та процедури її розрахунку не вказано на підставі якого пункту кредитного договору така сума визначена. У задоволенні цієї вимоги слід відмовити.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до часткового задоволення, оскільки заборгованість відповідача перед Банком виникла внаслідок невиконання умов кредитного договору.

У звязку з частковим задоволенням позову з відповідача підлягає стягненню на користь позивача частина судових витрат по справі.

Керуючись ст.ст.8,10,11,57,58,60,88,209,212,213,215,224,226 ЦПК України, ст.ст.11,509,525,526, 530,536,610,612,624,625,1048,1049,1050,1054 ЦК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський ОСОБА_1 заборгованість по кредиту в сумі 6798грн. 12коп., заборгованість по відсотках 2849грн.00коп., всього 9647грн.12коп.

У стягненні плати за пропуск платежів в сумі 1379грн.42коп. -- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський ОСОБА_1 216грн.47коп. судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівське: області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягс десяти днів з дня проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відпоз:^і.-і~ поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя ОСОБА_5