Справа № 2-330
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2010 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області в складі: головуючого -судді Атаманюка Р.І.

з участю секретаря Ласкурійчук С.І.

позивачки ОСОБА_1.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у попередньому судовому засіданні в селищі Верховина справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Верховинського районного суду із позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики в сумі 2060 (дві тисячі шістдесят) грн.

Позов мотивований тим, що з 17Л 1.2007 року по 23.09.2009 року вона із відповідачем ОСОБА_2 перебувала у шлюбі, в якому в них народилася дочка. Ще до одруження в філії «Приват Банку» в смт. Верховина, мала особовий (кредитний) рахунок. В лютому 2009 року їй стало відомо від «Приват Банку» про те, що вона має борг перед банком. ОСОБА_2 признався їй, що ще в квітні 2008 року користувався її рахунком, знявши гроші в сумі 6500 грн. їй пояснив, що це його особиста справа і що він віддасть ці гроші.

В 2009 році сума боргу складала 10000 грн. Тому ОСОБА_2, визнавши цей борг своїм, дав їй розписку про те, що внесе на її особовий рахунок 10000 грн., 6000 грн. до 10.08.2009 року, 4000 грн. до 30.10.2009 року. У вересні 2009 року ОСОБА_2 вніс на її кредитний рахунок 5000 грн., решту заборгованості вона змушена була платити сама. На даний час ОСОБА_2 заборгував їй згідно укладеного між ними договору позики 2000 грн. Просить стягнути з ОСОБА_2 в її користь борг за договором позики в сумі 2000 грн. та 60 грн. за прострочення грошового зобовязання, а також всі судові витрати.

У попердньому судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає наявними всі законні підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 ЦПК України.

У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.І ст.1046 ЦК України - за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Згідно ст. 1047 цього Кодексу - договір позики укладається у письмовій формі.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

З пояснень позивачки та оригіналу письмової розписки встановлено, що 30.07.2010 року відповідач ОСОБА_2 зобовязався повернути позивачу ОСОБА_3В 10000 (десять тисяч) грн. попередньо 6000 грн. до 10.08.2009 року, а 4000 грн до 30.10.2009 року в чому і розписався. В зазначений строк відповідач не повернув позивачці частину боргу, а саме 2000 грн.

На підставі зазначеного суд дійшов висновку, що між сторонами був укладений договір позики, умови якого про своєчасне повернення боргу відповідач не виконав до теперішнього часу.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобвязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ст. 526 ЦК України зазначає, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Боржник, який прострочив виконання зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його в строк , встановлений договором або законом.

Виходячи з наведеного суд приходить до висновку про задоволення позову при визнанні його відповідачем, і вважає , що з ОСОБА_2Ю в користь ОСОБА_1 слід стягнути заборгованість за договором позики в сумі 2060 (дві тисячі шістдесят) грн. та 171 (сто сімдесят одна ) грн. судових витрат, а всього 2231 (дві тисячі двісті тридцять одна) грн.

Керуючись ст.ст. , 209,212-215,218 ЦПК України, ст. ст. 610-612, 625 ,1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в сумі 2060 (дві тисячі шістдесят) грн. та 171 (сто сімдесят одна) грн. судових витрат, а всього 2231 (дві тисячі двісті тридцять одна) грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Верховинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий Р.І.Атаманюк