Червоноградський міський суд Львівської області
Справа № 2-160/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2010 року Червоноградський міський суд Львівської області в

складі: головуючого - судді Савуляка Р.В.

при секретарі Бицькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Червоиограді справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, виконкому Червоноградської міської ради, третя особа - ОСОБА_3 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, виконкому Червоноградської міської ради, третя особа - ОСОБА_3 про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, виконкому Червоногорадської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

У своїх вимогах посилається на те, що у м.Червоиограді проживав його батько ОСОБА_4, якому на праві особистої власності належав будинок по вул. Бобинського, 12 в м.Червоиограді.

16 травня 1996 року ОСОБА_4 помер.

Після смерті батька у будинку став проживати його син від другого шлюбу - ОСОБА_2 з сімєю.

11 жовтня 1989 року ОСОБА_4 склав заповіт, яким будинковолодіння по вул. Бобинського, 12, що в м.Червоиограді заповів йому.

На початку 2008 року він довідався про існування зазначеного заповіту і звернувся у нотаріальну контору про прийняття спадщини. Однак йому відмовили у звязку із пропуском строку на її прийняття.

Просив винести рішення про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4

ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування.

У своїх вимогах посилається на те, що його батькові на праві особистої власності належав будинок з надвірними спорудами по вул. Бобинського,12, в м.Червоиограді.

У зазначеному будинку він проживає з 1962 року.

Після смерті батька, він із сімєю (дружина і троє дітей) продовжував проживати у зазначеному будинку і жодних спорів із ОСОБА_1 з цього приводу не було. Ще тоді (після смерті батька, у 1996 році). ОСОБА_1 говорив йому про те, що має заповіт на будинок від батька, однак жодних претензій не ставив, а сказав, щоб він і надалі проживав там.

ОСОБА_2 вважає, що він має право на зазначене будинковолодіння, так як за життя батьків проживав разом із ними, на день відкриття спадщини був зареєстрований у ньому, тому фактично вступив в управління і володіння спадковим майном та прийняв спадщину.

ОСОБА_1 пропустив строк на прийняття спадщини без поважних причин.

Він знав про заповіт ОСОБА_4, бо після похорону останнього сам сказав про це. Однак ніколи не ставив вимог щодо прийняття спадщини після смерті батька.

Просив винести рішення яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити та задовольнити його зустрічний позов і визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на будинковолодіння по вул. Бобинського, 12, в м.Червонограді, Львівської області.

Представник виконкому Червоноградської міської ради ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Залучений в якості третьої особи по справі ОСОБА_3 в судовому засіданні показав, що на час смерті ОСОБА_6, ОСОБА_2 проживав ІНФОРМАЦІЯ_1, а ОСОБА_1 проживав окремо так як був забезпечений квартирою по вул.Шептицького, 9/48. Про існування заповіту він довідався на початку 2008 року, коли ОСОБА_1 звернувся із позовом до суду.

Він не претендує на спірне будинковолодіння, тому просив прийняти рішення згідно закону.

Вислухавши пояснення сторін, третіх осіб, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, які в суді підтвердили, шо ОСОБА_2 на час смерті ОСОБА_4 проживав із сімєю по вул.Бобинського,12, в м.Червонограді і продовжував там проживати після його смерті, оцінивши наявні у справі письмові документи суд вважає, що у вимогах ОСОБА_1 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 слід відмовити, а зустрічний позов ОСОБА_2 - задовольнити із наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є братом ОСОБА_2 по батьківській лінії споріднення від першого шлюбу. Мати ОСОБА_2 була другою дружиною в ОСОБА_4

ОСОБА_2 від народження, проживав у згаданому будинку, а після одруження і по даний час проживає там із сімєю.

ОСОБА_4 на праві власності належало будинковолодіння по вул.Бобинського, 12, в м.Червонограді.

15 березня 1990 року дружина ОСОБА_4 померла і останній залишився проживати із сином ОСОБА_2

На той час ОСОБА_1 проживав окремо від батька, мав свою сімю і був забезпечений житлом.

16 травня 1996 року ОСОБА_4 помер (а.с. 6) і в спірному будинковолодінні залишився проживати ОСОБА_2Ф із сімєю.

Зазначене встановлено із пояснень ОСОБА_2, підтверджено поясненнями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, Богдан Е Я.,ОСОБА_11 і не заперечується в судовому засіданні ОСОБА_1

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на час виникнення правовідносин між сторонами визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління, або володіння спадковим майном.

Відтак суд дійшов висновку, що після смерті ОСОБА_4 його син від другого шлюбу ОСОБА_2, вступив в управління і володіння спадковим майном -- будинковолодінням по вул.Бобинського, 12, в м.Червонограді Львівської області, тому за ним слід визнати право власності в порядку спадкування за законом на зазначене жиле приміщення.

ОСОБА_1 знав про наявність заповіту від 11 жовтня 1989 року, однак не вчиняв жодних дій для прийняття спадщини - будинковолодіння повул.Бобинського,12, в м.Червонограді . Більше того, він погодився, щоб там проживав його брат по батьківській лінії споріднення ОСОБА_2

У відповідності до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки.

В судовому засіданні ОСОБА_2 просив застосувати до вимог ОСОБА_1 позовну давність.

ОСОБА_1 в суді не зміг пояснити не тільки причини пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, але і загального строку позовної давності.

У відповідності до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд не вбачає поважних причин пропущення ОСОБА_1 позовної давності, тому його вимоги про продовження строку для прийняття спадщини ОСОБА_4 не можуть бути задоволеними.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.10,62, 212 ЦПК України, ст.ст. 86,525,548,549,550 в редакції ЦК України 1963 року, ст.ст.317,319,328 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2, виконкому Червоноградської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на будинковолодіння по вул. Бобинського,12, в м. Червонограді, Львівської області.

Стягнути із ОСОБА_1 в корись ОСОБА_2 10 грн. 50 коп. витрат за інформаційно-технічне забезпечення процесу.

Від сплати судових витрат ОСОБА_1 - звільнити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Савуляк Р.В.