АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-5139/10* Головуючий у 1-й інстанції Литвин М.М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Полтавської області у складі

Головуючого судді Прядкіної О.В.

Суддів Дряниці Ю.В.. , ОСОБА_2

При секретарі Лимар О.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами Управління праці та соціального захисту населення Лубенської райдержадміністрації та Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області

на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 30 жовтня 2009р.

по справі за позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Лубенської райдержадміністрації та Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про перерахунок невірно виплачених компенсаційних виплат

судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 30 жовтня 2009р. позов. ОСОБА_3 задоволено частково.

Зобов»язано Управління праці та соціального захисту населення Лубенської райдержадміністрації та Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_3І щорічну разову грошову допомогу на оздоровлення відповідно до ч.4 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2008-2009 роки, з урахуванням виплаченої допомоги, одноразову грошову компенсацію в розмірі 45 мінімальних заробітних плат, як інваліду 2 групи по захворюванню,пов»язаному із ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з рорахунку мінімальної заробітної плати на час встановлення 2 групи інвалідності, з урахуванням виплаченої компенсації та щорічну разову допомогу до 5 травня,як інваліду 2 групи відповідно до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2009 рік з урахуванням виплаченої допомоги..

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанова оскаржена Управлінням праці та соціального захисту населення Лубенської райдержадміністрації та Центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, які в апеляційних скаргах просять її скасувати з підстав порушення норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити .

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, приходить до висновку про їх відхилення/

Як встановлено судом першої інстанції і це вбачається з матеріалів справи, позивач є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС і відноситься до першої категорії постраждалих від Чорнобильської катастрофи та йому встановлено 2 групу інвалідності.

Згідно вимог ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, виплачується в таких розмірах, зокрема, позивачу, як інваліду IІ групи 45 мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ч. 2 цієї ж статті виплата здійснюється з мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент встановлення інвалідності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 всупереч Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», який встановив розмір одноразової компенсації як величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати, визначену законом на час здійснення виплати, установлені конкретні розміри такої допомоги в твердій грошовій сумі.

Разом з тим, з моменту прийняття вказаної постанови встановлені нею розміри компенсаційних виплат залишалися незмінними, у той час як розмір мінімальної заробітної плати неодноразово змінювався.

Виходячи з принципів ст.8 Конституції України,судова колегія вважає, що державою забезпечені правові гарантії захисту прав і свобод людини, у тому числі, і відносно осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Статтею 63 Закону передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок Державного бюджету України.

Відповідно до ст. 48 спеціального Закону, зазначена компенсація сплачується органами соціального захисту населення за місцем проживання громадянина.

Постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року № 256, якою затверджений Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, встановлено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту населення.

Таким чином, відповідач є головним розпорядником коштів місцевого бюджету за рахунок субвенцій з державного бюджету та нього покладений обов'язок щодо реалізації механізму фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, зокрема, пільг громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Колегія суддів вважає необґрунтованим застосування відповідачем при виплаті щорічної допомоги на оздоровлення розміру таких виплат, який встановлений Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому постановлене по справі судове рішення є вірним.

В 2009р. позивачу була виплачена грошова допомога в розмірі 430 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 18 березня 2009р. « Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2009 році відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Статтею 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" передбачено, що Законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо рівня життя населення, що постраждало внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Таким чином, пріоритетним є застосування в даному випадку норм Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а не постанови Кабінету Міністрів України. Тому висновок суду про зобов»язання Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради нарахувати ОСОБА_3І щорічну разову допомогу до 5 травня відповідно до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2009 рік є вірним.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, оскільки рішення суду першої інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правильно визначена пріоритетність нормативно-правових актів, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи апеляційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги Управління праці та соціального захисту населення Лубенської райдержадміністрації та Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області відхилити.

Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 30 жовтня 2009р. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців шляхом подачі касаційної скарги

Судді: