ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
справа № 2-1157/10
провадження № Б/н 1309
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2010 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Ящук Т.І.

при секретарі Жиленко Ю.Г.

з участю позивачки ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Відкритого акціонерного товариства Української страхової компанії «Дженералі Гарант» - про відшкодування моральної шкоди , -

встановив:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя, посилаючись на наступні обставини. 07.06.2009 року відбулася дорожньо-транспортна пригода, під час якої автомобіль НОМЕР_1 , за кермом якого перебував чоловік позивачки ОСОБА_6, а позивачка - в якості пасажира, зїжджаючи з мосту на 28 кілометрі траси «Київ-Харків» зіткнувся з автомобілем НОМЕР_2, за кермом якого перебував відповідач ОСОБА_3 Винним в даній ДТП постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 08.07.2009 року визнано ОСОБА_3

В результаті зіткнення позивачка отримала ряд травм і з місця ДТП була доставлена каретою швидкої медичної допомоги до лікарні з діагнозом: забій мяких тканин лобної частини голови, забій мяких тканин верхньої третини лівої гомілки. Після обстеження і надання першої медичної допомоги позивачці було рекомендовано звернутися до невролога за місцем проживання . Лікар-невролог після огляду ОСОБА_2 встановив діагноз : закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, та направив позивачку на стаціонарне лікування, де вона перебувала з 10.06.2009 року по 18.06.2009 року.

У звязку з наявністю у позивачки ряду захворювань , до ДТП вона проходила лікування з 04.05.2009 року по 28.05.2009 року в Українській алергологічній лікарні та по закінченню лікування отримала рекомендації лікаря щодо необхідності санаторно- курортного лікування в умовах клімату Південного узбережжя Криму. Для цього з 02.06.2009 року позивачка взяла відпустку, однак через протиправні дії ОСОБА_3 змушена була частину відпустки провести в лікарні на стаціонарному та амбулаторному лікуванні. Також позивачка душевно страждала через те, що не могла тривалий час відвідувати громадські місця, адже у неї на обличчі, нозі та руці були гематоми і рани від порізів.

Завдану позивачці моральну шкоду вона оцінила в 10000 грн. та просила стягнути суму відшкодування з відповідача ОСОБА_3

Ухвалою суду від 03.12.2009 року до участі у справі в якості відповідача було залучено ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі гарант» , в якій у відповідача була застрахована цивільно-правова відповідальність як власника автомобіля.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 підтримала позов, просила стягнути відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000 грн. з обох відповідачів, стягнувши частину відшкодування у межах ліміту відповідальності, передбаченого законодавством, зі страхової компанії ВАТ УСК «Дженералі гарант» , а решту завданої шкоди просила стягнути з відповідача ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнали та просили в задоволенні позову ОСОБА_2 до відповідача ОСОБА_3 -

відмовити, оскільки його цивільно-правова відповідальність була застрахована, тому відповідач ВАТ УСК «Дженералі гарант» повинен сплатити відповідне відшкодування. Крім того, вважали розмір відшкодування значно завищеним і не підтвердженим належними доказами.

Представник відповідача ВАТ УСК «Дженералі гарант» в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_2 визнала частково, в межах , передбачених ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності», а саме 2550 грн. Зазначила, що страхова компанія може сплатити відшкодування лише у вказаній сумі.

Вислухавши сторони, їх представників, вивчивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 08.07.2009 року відповідач ОСОБА_3 визнаний винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Постановою суду встановлено, що 07.06.2009 року близько 11 год. ОСОБА_3, рухаючись через шляхопровід на 28 кілометрі автодороги Київ-Харків, керуючи автомобілем НОМЕР_3, не був обачним, не врахував дорожні умови при проїзді заокруглення дороги праворуч, не вибрав безпечну швидкість для руху, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_6, що призвело до пошкодження транспортного засобу, чим порушив п. 2.3 б, 12.1 ПДР України.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ГАЗ-33021» ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження, що підтверджується довідкою № 4108 від

07.06.2009року , виданою Київською міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги ( а. 9). У вказаній довідці зазначено, що ОСОБА_2 перебувала у приймальному відділенні з 12-00 до 13 год. 05 хв. Діагноз : забій та садна мяких тканин лобної частини голови, забій мяких тканин верхньої третини лівої гомілки. Рекомендовано нагляд невролога за місцем проживання.

Як вбачається з акту, складеного судово-медичним експертом Бориспільського відділення Київського обласного бюро судово-медичних експертиз 12.06.2009 року, з наданої медичної документації експерт зробив висновок, що виявлені у ОСОБА_2 тілесні ушкодження , які вона отримала в результаті ДТП 06.07.2009 року, спричинені тупими предметами, могли виникнути в строк та за обставин ( ДТП, травма в салоні автомобіля), на які вказано у повідомленні дізнавача ВДАІ. За своїм характером вказані тілесні ушкодження тягнуть розлад здоровя на строк понад 6, але менш ніж на 21 день, і за цією ознакою відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя.

Як встановлено в судовому засіданні , 09.06.2009 року позивачка звернулась до невролога в поліклініку за місцем проживання, якому скаржилась на головні болі, тошноту, рвоту після удару головою об лобове скло автомобіля в момент ДТП. За результатами огляду неврологом було поставлено діагноз : закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку , та направлено на стаціонарне лікування ( а.с. 10).

Відповідно до виписки із історії хвороби № 9605 стаціонарного хворого , ОСОБА_2 знаходилася на стаціонарному лікуванні у відділенні неврології Київської міської клінічної лікарні № 1 з 10.06.2009 року по 18.06.2009 року з діагнозом закрита черепно- мозкова травма, струс головного мозку від 07.06.2009 року ( а.с. 11). Виписана з покращенням, рекомендовано продовжити лікування у невролога за місцем проживання.

Згідно з наданими копіями листків непрацездатності , ОСОБА_2 знаходилась на амбулаторному лікуванні до 25.06.2009 року у Поліклініці № 2 Дарницького району м. Києва (а.с. 13).

Враховуючи викладене, суд вважає встановленою ту обставину, що внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_3 , що призвели до ДТП, позивачці було заподіяно легкі тілесні ушкодження.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Тому суд приходить до висновку, що позивачці ОСОБА_2 з вини відповідача ОСОБА_3 була завдана моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких позивачка зазнала у звязку з ушкодженням здоровя, вона змушена була витрачати додаткові зусилля для організації свого життя та лікування.

Розмір моральної шкоди суд визначає відповідно до моральних страждань, які перенесла позивачка, при цьому керується загальними принципами цивільного судочинства справедливості та розумності, і враховує наступне.

Як вбачається з виписки з історії хвороби № 625/09, ОСОБА_2 в період з

04.05.2009року по 28.05.2009 року перебувала в Українській алергологічній лікарні з діагнозом хронічний обструктивний бронхіт у фазі ремісії , кістозна гіпоплазія нижніх часток легень, емфізема легень та ін. По закінченню лікування отримала рекомендації лікаря щодо необхідності санаторно-курортного лікування в умовах клімату Південного узбережжя Криму ( а.с. 11). Дотримуючись рекомендацій лікаря, ОСОБА_7 взяла відпустку з

02.06.2009року ( наказ від 29.05.2009 року ) до 26.06.2009 року , що підтверджується довідкою з місця роботи позивачки - ВГСО «Конфедерація громадських організацій інвалідів України» ( а.с. 15). Однак, оскільки 07.06.2009 року позивачка потрапила в дорожньо-транспортну пригоду і лікувала отримані тілесні ушкодження, то не мала змоги пройти курс санаторно-курортного лікування.

Згідно з консультативним висновком № 6670 Національного інституту фтізіатрії і пульмонології АМН України від 25.06.2009 року , хвороба позивачки загострилась, їй було поставлено діагноз : хронічне обструктивне захворювання легень III ст., важкий перебіг, фаза загострення (а.с. 12).

Отже, при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує глибину фізичних і душевних страждань позивачки, спричинених ушкодженням здоровя, час і зусилля, які були необхідні позивачці для відновлення свого стану здоровя, в результаті чого порушено її звичний спосіб життя. З врахуванням вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що розмір відшкодування моральної шкоди, визначений позивачкою в 10000 грн., є завищеним , і вважає за необхідне визначити розмір відшкодування в сумі 5000 грн., задовольнивши частково позовні вимоги ОСОБА_2

Як вбачається з полісу № ВВ/448593 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідач ОСОБА_3 уклав договір страхування із ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі гарант», за яким застрахував свою цивільно-правову відповідальність при настанні подій, внаслідок яких заподіяна шкода третім особам під час ДТП за участю його транспортного засобу «Ауді 90», д.н. НОМЕР_5 на строк з 12.01.2009 року по 11.01.2010 року . Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоровю одного потерпілого - 51000 грн.

Статтею 23 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральна шкода), пов'язана, зокрема , з лікуванням потерпілого; з тимчасовою втратою працездатності потерпілим.

Відповідно до ч. З ст. 22 Вказаного Закону , потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України . Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 ЦК України . При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи вимоги даного Закону, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ВАТ УСК «Дженералі Гарант» частину відшкодування моральної шкоди, яка дорівнює 5 % визначеного ліміту, а саме : 5% х 51000 грн. = 2550 грн.

Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, яка складає 5000 грн., та сумою 2550 грн., що повинна бути сплачена страховиком, необхідно стягнути з відповідача ОСОБА_3, визнаного винним у скоєнні ДТП, а саме : 5000 - 2550 = 2450 грн.

Вирішуючи питання про відшкодування позивачці судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України , суд вважає за необхідне стягнути понесені позивачкою витрати на сплату інформаційно-технічного забезпечення судового процесу в сумі 15 грн. з обох відповідачів у рівних частинах, тобто по 7 грн. 50 коп. з кожного. Оскільки позивачка не сплачувала судовий збір при предявленні позову, то з відповідача ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 8 грн. 50 коп.

На підставі викладеного , ст. З, 16, 23, 1167 Цивільного кодексу України, ст. 15, 22, 23 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст. 10, 11, 57, 60, 61, 88, 209, 213, 215, 218 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити частково .

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Української страхової компанії «Дженералі Гарант» на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 2550 грн., судові витрати в розмірі 7 грн. 50 коп., а всього стягнути 2557 ( дві тисячі пятсот пятдесят сім) грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 2450 грн., судові витрати в розмірі 7 грн. 50 коп., а всього стягнути 2457 ( дві тисячі чотириста пятдесят сім) грн. 50 коп.

В іншій частині позову САВРОВІИ ОСОБА_8 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 8 ( вісім) грн. 50 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення та апеляційної скарги на рішення суду протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 294 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.