Справа № 2-108/2010 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2010 року смт. Фрунзівка

Фрунзівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Тростенюка В.А.

при секретарі Грабовій І.Г.

з участю:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Фрунзівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди та моральної (немайнової) шкоди, завданих внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Фрунзівського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди та моральної (немайнової) шкоди, завданих внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки.

ОСОБА_1 пояснює, що 29 січня 2010 року о 9 год. 30 хв., по вул. Леніна смт. Затишшя Фрунзівського району Одеської області ОСОБА_2, керуючи автомобілем ВАЗ, при повороті ліворуч не пропустив автомобіль марки ЗАЗ під його керуванням, коли він рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода.

Позивач вказує, що внаслідок даної дорожньо - транспортної пригоди його автомобілю було завдано численні механічні пошкодження передньої частини кузова: деформації переднього капоту, розбита права передня фара, розбитий передній бампер, пошкоджене праве переднє крило, розбите лобове скло та інші ушкодження.

Позивач надав рахунок фактури, згідно якого вартість куплених для ремонту автомобіля деталей становить 2006 грн. та перелік відновлювальних робіт, згідно якому вартість робіт становить 1605 грн.

Таким чином позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 3611 грн. та моральну шкоду, яку він оцінює в 500 грн.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та просить суд його задовольнити.

Відповідач позов не визнав, мотивуючи це тим, що вини його у вказаній дорожньо - транспортній пригоді - немає.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, відповідача та свідків, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ч.І ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін.

Судом на підставі свідчень і пояснень позивача, постанови Фрунзівського районного суду Одеської області №3-83/10 від 25 лютого 2010 року встановлено, що 29 січня 2010 року о 9 год. 30 хв., по вул. Леніна смт. Затишшя Фрунзівського району Одеської області

ОСОБА_2, керуючи автомобілем ВАЗ, при повороті ліворуч не пропустив автомобіль марки ЗАЗ під керуванням ОСОБА_1, коли той рухався в зустрічному напрямку. Також даний факт підтверджують свідки.

Зокрема, свідок ОСОБА_3 яка є матірю позивача пояснює, що 29 січня 2010 року близько 9 год. ЗО хв. вона направлялась разом із старшим сином на похорон до своєї матері, в Ширяївський район. Позаду них рухався на своєму автомобілі «ЗАЗ-1102» її молодший син - позивач по справі, разом з дружиною. Проїжджаючи через смт. Затишшя Фрунзівського району Одеської області, вони розминулися з автомобілем ВАЗ, який рухався назустріч. Через деякий час їй подзвонив молодший син - ОСОБА_1. який сказав, що його автомобіль зіткнувся з іншим. Вона зі старшим братом повернули назад та діставшись до місця пригоди, побачила, що автомобіль, з яким зіткнувся її молодший син, є тим самим, з яким вони розминулись.

Свідок ОСОБА_4 пояснила, що вона є дружиною позивача - ОСОБА_1 29 січня 2010 року вони їхали на автомобілі «ЗАЗ-1102» позаду автомобіля старшого брата її чоловіка. В смт. Затишшя, підїжджаючи до перехрестя дороги, вони побачили автомобіль ВАЗ, який загородив середину дороги, намагаючись вїхати в поворот. Так як погодні умови не дозволили застосувати різке гальмування, дорога була дуже слизькою, її чоловік не зміг уникнути зіткнення та зіштовхнувся з автомобілем ВАЗ, правим переднім боком, в правий передній бік автомобіля ВАЗ відповідно.

Факт дорожньо-транспортної пригоди встановлено судом належними доказами.

Отже, на основі зібраних в ході судового слідства доказів, суд приходить до висновку про винність в дорожньо-транспортній пригоді саме ОСОБА_2, тому завдані внаслідок його дій збитки підлягають відшкодуванню.

Відповідно до ч. 2 ст.1166 ЦК особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведено, що шкоду завдано не з її вини. При цьому, у спорах про відшкодування шкоди згідно з ч.2 ст.1166 ЦК діє презумпція заподіювана шкоди. У зв'язку з цим обовязок доведення наявності вини відповідача покладається не на позивача, а на відповідача, який повинен довести відсутність своєї вини у завданні шкоди. Розмір заподіяної шкоди повинен довести позивач (ухвала колегії суддів у цивільних справах Верховного Суду України № 6-12465 св. 07).

Таким чином, відповідачем - ОСОБА_2 не доведено у встановленому законом порядку, що шкоду ОСОБА_1 завдано не з його вини.

Відповідно видаткової накладної № РНн-004286 від 07 січня 2010 року, сума куплених для ремонту запчастин становить 2006 грн.

Згідно переліку відновлювальних робіт на автомобіль ЗАЗ-1102 послуги ремонту оцінюються в 1605 грн.

Згідно ч.І ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Стосовно позову ОСОБА_1 у частині відшкодуванні моральної (немайнової) шкоди то відповідно до ст.1167 ЦК України моральна (немайнова) шкода, заподіяна фізичній особі, відшкодовується особою яка її заподіяла.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Така шкода полягає у душевних стражданнях та переживаннях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої чи членів її сімї.

Згідно п.17-1 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» потерпілий, тобто особа, якій заподіяно моральну шкоду внаслідок незаконних дій, має право предявити позов про її відшкодування.

Пунктом 3 цієї ж постанови встановлено, що під моральною (немайновою) шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Суд визнає, що внаслідок пошкодження належного ОСОБА_1 автомобіля було порушено звичний ритм життя його власника, який тривалий час був позбавлений можливості використовувати автомобіль за призначенням. Вказана обставина свідчить про понесения ОСОБА_1 моральних страждань та переживань та спричинення йому моральної шкоди. Проте, з огляду на тривалість та характер таких страждань, обставини справи, суд вважає заявлений ним розмір моральної шкоди завищеним і вважає необхідним його дещо зменшити.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 у частині стягнення судових витрат суд вважає необхідним задовольнити їх з таких підстав.

Відповідно до ч.І ст.79 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, останні, у свою чергу, складаються з витрат на інформаційно-технічне забезпечення (п.1 ч.З); витрат на правову допомогу (п.2 ч.З); витрат сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду (п.З ч.З); витрат, пов'язаних із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз (п.4 ч.З) та витрат, пов'язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій. необхідних для розгляду справи (п.5 ч.З).

Згідно ч.І ст.12 Закону України «Про адвокатуру» від 19 грудня 1992 року №2887- XII оплата праці адвоката здійснюється на підставі угоди між громадянином та адвокатом. Судом встановлено, що при зверненні до суду ОСОБА_1 були сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.; 51 грн. державного мита та 500 грн. за надану адвокатом правову допомогу.

Таким чином, позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

На підставі ст.11, 23, 1166, 1187, 1188 ЦК України керуючись ст.ст.213-215 ЦГІК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди та моральної (немайнової) шкоди, завданих внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1:

-3611 (три тисячі шістсот одинадцять) гривень матеріальної шкоди - вартість відновлювального ремонту належного ОСОБА_1 автомобіля «ЗАЗ - 1102» державний номерний знак «821-66 ВВ»;

-200 (двісті) гривень в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди;

-500 (пятсот) гривень за надану правову допомогу;

-51 (п'ятдесят одну) гривню - державного мита та 120 (сто двадцять) гривень витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи.

В задоволенні решти позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: