Справа №2-403/10 22.12.2010 22.12.2010 22.12.2010
Справа № 22ц-8318/10 Головуючий суду 1 -ої інстанції ОСОБА_1
Категорія 21 Судця-доповідач апеляційного сулу ОСОБА_2
Рішення Іменем України

22 грудня 2010 року колегія судців судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі: головуючої - Вовненко Г.Ю., суддів - Буренкової К.О., Кушнірової Т.Б., при секретарі - Єфіменко О.М.,

за участю представника публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 банк Аваль» ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_3 Аваль" на рішення Первомайського міськрайонного суду м. Миколаєва від 12 лютого 2010 року, постановлене за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання договору дарування недійсним

встановила:

У січні 2010 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_7 про визнання недійсним договору дарування квартири.

Позивачі зазначали, що 6 березня 2007 року вони уклали з відповідачкою, яка є їх донькою, нотаріально посвідчений договір дарування належної їм на праві власності квартири АДРЕСА_1. При цьому мався на увазі договір довічного утримання, за яким відповідачка обіцяла забезпечувати їх продуктами харчування, одягом, грошима, платити комунальні послуги. За ними зберігалось право проживання в цій квартирі. З вересня 2009 року відповідачка домовленості не виконує.

Посилаючись на зазначені обставини, позивачі підставі ч.2 ст. 235 ЦК України просили визнати договір дарування квартири, укладений між ними та відповідачкою, недійсним.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду м. Миколаєва від 12 лютого 2010 року позов задоволено та постановлено визнати договір дарування, який оспорюється, недійсним з моменту його укладення.

В апеляційній скарзі ПАТ "ОСОБА_3 Аваль" зазначає, що судом допущено неповне з'ясування обставин справи та порушення прав та охоронюваних інтересів банку. Зокрема, спірна квартира є заставним майном в забезпечення трьох кредитних договорів на загальну суму 931174 грн. Проте банк до участі в справі не був залучений, чим порушені права банку. Просить рішення суду скасувати.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ПАТ "ОСОБА_3 Аваль", перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія судців вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних піцстав.

Віцповіцно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного суцочинства, вирішив справу згіцно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин , на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліцжені в судовому засіданні.

Проте, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не з'ясував в повній мірі обставини справи, права та обов'язки сторін та не дав належної оцінки доказам, які надали сторони на підтвердження своїх доводів.

Так, із змісту позовної заяви та пояснень позивачки ОСОБА_6 в судовому засіданні (а.с. 23) вбачається, що позивачі просили визнати договір дарування недійсним з підстав його удаваності.

Задовольняючи позов, та визнавши оспорюваний договір недійсним з моменту його вчинення, суд не взяв до уваги, що ст. 235 ЦК України не передбачає недійсність удаваного правочину, а лише пропонує застосувати до відносин сторін норми, що регулюють той правочин, який сторони дійсно мали на увазі.

Крім того, позивачі не довели, що правочин укладено саме з метою приховати інший правочин. Так, із змісту договору дарування, зокрема із пунктів 7, 10 договору дарування, слідує, що волевиявлення дарувальників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є вільним і відповідає їх внутрішній волі. Дарувальники та обдарована ОСОБА_7 засвідчили, що цей договір не приховує іншу угоду, відповідає дійсним намірам сторін і не носить характеру мнимою та удаваної угоди (а.с. 6).

Посилання позивачів на те, що відповідачка, яка є їх донькою, перестала надавати їм матеріальну допомогу не є підставою для задоволення позову, оскільки ці правовідносини сторін регулюються главою 17 СК України.

До того ж, суд не з'ясував та не дав належної оцінки тим обставинам, що спірна квартира є предметом застави в забезпечення виконання зобов'язань за трьома кредитними договорами, укладеними з банком «ОСОБА_3 банк Аваль». Хоча рішення по справі може вплинути на права або обв'язки, банк до участі в справі не був залучений.

Не зважаючи на те, що в позовній заяві і в судовому засідання, позивачі просили визнати угоду недійсною з підстав її удаваності, посилаючись на ч.2 ст. 235 ЦК України (а.с. 4-5, 23), суд застосував до спірних правовідносин ст. 229 ЦК України, хоча сторони на підстави, передбачені цією нормою закону, не посилались.

Приймаючи до уваги, що при розгляді справи суд першої інстанції допустив неповне з'ясування обставин справи та неправильне застосування норм матеріального права, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія судців

Вирішила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 банк Аваль» задовольнити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду м. Миколаєва від 12 лютого 2010 року скасувати і ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_5 і ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про визнання договору дарування квартири від 6 березня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1288, посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області, недійсним - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції.