Справа 2-122/10
Номер провадження 2-122/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.10 року.Рахівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої - судді Бліщ О.Б.

при секретарі - Вербещук В.А.

з участю позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника позивачів - ОСОБА_3

відповідача - ОСОБА_4

представника відповідача - ОСОБА_5

представника відповідача - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів справу за позовом

ОСОБА_1, ОСОБА_2

ДО

Рахівської міської ради, ОСОБА_4 про визнання недійсними рішення виконкому Рахівської міської ради та Державного акту на право власності на земельну ділянку

ВСТАНОВИВ:

Позивачі, ОСОБА_1, ОСОБА_2 у березні 2004 року звернулися в суд з позовом до Рахівської міської ради, третя особа: ОСОБА_4 про визнання недійсними рішення виконкому Рахівської міської ради та Державного акту на право власності на земельну ділянку.

Позов обґрунтовували тим, що вони являються землекористувачами земельної ділянки біля будинків № 50 та № 50 «а» по вул. Шевченка в м. Рахів Закарпатської області. В 2003 році, при спробі отримати дану земельну ділянку у приватну власність, їм стало відомо, що рішенням виконкому Рахівської міської ради від 8 жовтня 1999 року, дана земельна ділянка передана у приватну власність ОСОБА_4 і на його ім'я виготовлено державний акт на право приватної власності на землю. Вважають, що рішення виконкому про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_4 та державний акт на право приватної власності на землю прийняті та видані з порушенням діючого законодавства. Зокрема, дана земельна ділянка не вилучалася від них, у порядку, передбаченому законом, у свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 3 червня 1994 року виданого на ім'я ОСОБА_4 земельна ділянка не значиться, погодження меж земельної ділянки проведено з порушенням передбачених законом термінів та не з усіма суміжними землекористувачами. У зв'язку з чим просили визнати недійсними рішення виконкому Рахівської міської ради від 8 жовтня 1999 року № 104 і від 28 листопада 1997 року № 120 та державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЗК № 029819, зобов'язати виконавчий комітет Рахівської міської ради вирішити питання про оформлення права власності на земельну ділянку, яка знаходилася у їх володінні та користуванні (400 м.кв.) по вул. Шевченка №50 «а», в м. Рахів та визначити конфігурацію меж земельної ділянки з врахуванням дороги господарського призначення з вулиці Шевченка до ділянки ОСОБА_1

Ухвалою Рахівського районного суду від 18 липня 2007 року змінено процесуальне становище щодо ОСОБА_4 як третьої особи, де його залучено до участі в справі в якості співвідповідача.

В судовому засіданні позивачі, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх представник, ОСОБА_3 позовні вимоги змінили, посилаючись на доводи позовної заяви, просять поновити їм строк для звернення до суду, оскільки про порушення свого права довідалися лише 23.07.2003 року, при зверненні до міської ради та визнати недійсними рішення виконкому Рахівської міської ради №120 від 28.11.1997 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність», рішення №104 від 08 жовтня 1999 року «Про виготовлення державних актів на право приватної власності та постійного користування землею», а також визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЗК №029819, виданий 08.08.2001 року на ім'я ОСОБА_4.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, зазначивши, що позовні вимоги позивачів є на їхню думку безпідставними і не доведеними в ході судового розгляду, оскільки будинок №50 «а», розташований по вул. Шевченка в м. Рахів, є насправді господарською спорудою - сараєм, яка входить до складу його дворогосподарства, що розташоване в м. Рахів, по вул. Шевченка під №50. Позивачі право власності на вказану споруду здобули без відома ОСОБА_4, завдяки рішенню суду про яке їм нічого не було відомо. ОСОБА_4 всі документи оформив законно. Окрім того вважають, що позивачі пропустили строк для звернення до суду з даним позовом, а правові підстави для поновлення такого відсутні.

Представник відповідача, Рахівської міської ради, ОСОБА_6 позовні, вимоги визнала, ствердивши, що оскаржувані рішення виконкому Рахівської міської ради дійсно прийняті з порушеннями діючого законодавства, отже, Державний акт, виданий на підставі вказаних рішень підлягає скасуванню. На момент прийняття рішень не було взято до уваги, що на земельній ділянці, переданій у приватну власність ОСОБА_4 є в наявності два житлові будинки, лише один з яких належить ОСОБА_4, таким чином право ОСОБА_2 та ОСОБА_1 порушено. Вважає, що вирішення даного спору можливе лише шляхом пропорційного розподілу земельних ділянок між сторонами, з врахуванням розміру належних їм житлових будинків. Окрім того, рішенням виконкому Рахівської міської ради №66 від 30.05.2001 року було оформлено право власності на житловий будинок ОСОБА_2 та ОСОБА_7, а лише рішенням виконкому №105 від 28.07.2003 року попереднє рішення відмінене. При цьому, рішенням суду рішення №105 від 28.07.2003 року скасоване. Таким чином, Державний акт ОСОБА_4 видався в період, коли по-перше, ОСОБА_2 набула права власності на споруду - житловий будинок №50 «а», по-друге, державний акт видався в період існування судового спору між сторонами з приводу правомірності володіння спорудами, наявними на спірній земельній ділянці. Виходячи з наведеного, не заперечує проти задоволення позовних вимог, також не заперечує проти поновлення позивачам строку для звернення з даним позовом до суду.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивачів є доведеними та підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що житловий будинок №50, розташований по вул. Шевченка в м. Рахів, зареєстрований за ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Рахівською ДНК 03.06.1994 року за реєстром №833. Довідкою Рахівського районного «БТІ» №49 від 28.05.2001 року стверджено, що даних про належність земельної ділянки до вказаного житлового будинку в БТІ не зареєстровано (т.1, а.с. 11).

Рішенням виконкому Рахівської міської ради № 120 від 28 листопада 1997 року та № 104 від 8 жовтня 1999 року відповідачу ОСОБА_4 передано у приватну власність для обслуговування житлового будинку земельну ділянку площею 0,0635 га, розташовану по вул. Шевченка №50, в м. РахІв Закарпатської області. 08 серпня 2001 року на його ім'я видано державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЗК № 029819 (т.1, а.с. 14-17, 20-22,136-154,158).

Проте, на земельній ділянці, яка передана у приватну власність ОСОБА_4 розміщений житловий будинок, який належить позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2

При цьому, питання про вилучення від позивачів земельних ділянок, які є під їх будинком та ділянкою, яка є в їх користуванні, не вирішувалося. Розміри земельної ділянки, зазначені у рішенні виконкому та державному акті не співпадають, зокрема розмір земельної ділянки, на якій знаходиться будинок, переданий ОСОБА_4 у спадок, становила 0,06 га, а розмір земельної ділянки, переданої відповідачу рішенням Рахівської міської ради складала 0,0635 і тому виникла різниця у 0,0035 га. Приватизація землі проведена без згоди позивачів та суміжних землекористувачів, тобто в акті погодження меж суміжних землекористувачів, наявні підписи громадян ОСОБА_8 та ОСОБА_9, а підписи ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відсутні.

За змістом ст.ст. 10, 17 ЗК України, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, передача земельних ділянок у власність відноситься до виключної компетенції міської ради. Земельні ділянки передавалися у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують їх розмір. При цьому, передача земельної ділянки у власність громадянам, що перебуває у власності або користуванні інших громадян провадилася радою після вилучення (викупу) їх у порядку встановленому ст.ст. 31,32 цього Кодексу, тобто для вилучення або викупу таких земельних ділянок у громадян необхідно, щоб ці громадяни володіли або користувалися ними на певній правовій підставі.

Так, в судовому засіданні з'ясовано і підтверджено матеріалами справи, що позивачі користуються спірною земельною ділянкою на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку від 22 вересня 1953 року ОСОБА_10, батькові позивачки, площею 600 кв.м. Таким чином, суд вважає, що при наданні згоди ОСОБА_4 дозволу на приватизацію спірної земельної ділянки необхідна була згода ОСОБА_2, як фактичного землекористувача даної земельної ділянки.

Окрім того, суд критично розцінює твердження відповідача ОСОБА_4 про те, що будинок №50 «а» по вул. Шевченка відноситься до належного йому будинку №50 , як один із сараїв, оскільки таке повністю спростовується дослідженими в суді матеріалами справи. Так, відповідно до рішення виконкому Рахівської міської №66 від 30.05.2001 року, було оформлено за ОСОБА_2 та ОСОБА_7, право власності на житловий будинок №50 «а», розташований по вул. Шевченка в м. Рахів, в рівних долях.

Дійсно, рішенням виконкому Рахівської міської ради №105 від 28.07.2003 року, вказане рішення №66 було відмінене. Однак, рішенням Рахівського районного суду від 25 вересня 2003 року (справа №20674/2003 р.), скасовано рішення виконкому Рахівської міської ради №105 від 28.07.2003 року «Про відміну рішення виконкому №66 від 30.05.2001 року про оформлення права власності на житловий будинок за ОСОБА_2 та ОСОБА_10І.» та зобов'язано виконком Рахівської міської ради усунути порушення прав ОСОБА_11, шляхом здійснення реєстрації права власності на житловий будинок №50 «а» по вул. Шевченка в м. Рахів за ОСОБА_2 та ОСОБА_7 в рівних (по ? ч.) долях (т.1, а.с.34-36).

Факт наявності у спірному дворогосподарстві двох житлових будинків також підтверджується актами депутатських комісій (т.1, а.с.84-84), висновком експертизи (т.1, а.с. 96-98).

Крім того, рішенням виконкому Рахівської міської ради №31 від 21.03.1989 року, ОСОБА_1 надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку, по вул. Шевченка №50 в м. Рахів, для чого виділено йому 300 кв.м. земельної ділянки по згоді ОСОБА_12 та ОСОБА_10, з верхньої сторони проектованої вулиці Гриценка (т.1, а.с.64), тобто ця земельна ділянка фактично увійшла до складу земельної ділянки, на яку ОСОБА_4 видано державний акт.

Таким чином, в ході судового засідання знайшов підтвердження факт, що Державний акт ОСОБА_4 дійсно видався в період, коли, позивачка ОСОБА_2 набула права власності на споруду - житловий будинок №50«а» ( права власності ОСОБА_2 набула 30.05.2001 року а у серпні 2001 року відповідачеві видано державний акт), окрім того, в період існування судового спору між сторонами з приводу правомірності володіння спорудами, наявними на спірній земельній ділянці. Всі ці обставини не були взяті до уваги виконкомом міської ради при видачі оскаржуваного Державного акту. Поряд з цим, при винесенні відповідачем оскаржуваних рішень, виконкомом Рахівської міської ради залишено поза увагою ніким не спростований факт володіння та постійного користування (ще з 1967 року) позивачкою ОСОБА_2 земельною ділянкою, на яку ОСОБА_4 видані оскаржувані рішення.

Поряд з цим, позивачі просили суд поновити строк для зверненням до суду з даним позовом. Клопотання про поновлення строку суд вважає підставним, оскільки про порушення свого права позивачі довідалися лише 23.07.2003 році, коли звернулися до Рахівської міської ради з проханням передати їм у приватну власність земельної ділянки, якою вони постійно користувалися, тобто частину спірної земельної ділянки.

Керуючись ст.ст.3, 5, 6, 10, 11, 58, 60, 212-215,218 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Змінені позовні вимоги задовольнити.

Поновити позивачам строк для звернення з даним позовом до суду.

Рішення виконкому Рахівської міської ради №120 від 28.11.1997 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» та рішення №104 від 08 жовтня 1999 року «Про виготовлення державних актів на право приватної власності та постійного користування землею» визнати недійсними.

Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЗК №029819, виданий 08.08.2001 року на ім'я ОСОБА_4 визнати недійсним.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.Б. Бліщ