Справа №2-18/07 17.03.2010 17.03.2010 17.03.2010
Провадження №22ц-564/10
Справа № 22ц - 564/10 Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Категорія 53 Доповідач апеляційного суду - ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

17 березня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Галущенка О.І.,

суддів Кутової Т.З., Шолох З.Л.,

при секретарі судового засідання - Бобуйок І.В.,

за участю:

- позивача ОСОБА_3,

- представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві апеляційну скаргу

Міністерства юстиції України

на рішення Єланецького районного суду Миколаївської області від 26 лютого 2007 року у справі

позовом

ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

встановила:

У серпні 2006 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Позивач посилався на те, що з 20 червня 2002 року перебував на посаді начальника Єланецького управління юстиції Миколаївської області.

Наказом Міністра юстиції України № 232-к від 1 лютого 2005 року був звільнений з займаної посади у звязку з виявленою невідповідністю займаній посаді на підставі п.2 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

Наказом Міністра юстиції України № 324-к від 7 березня 2006 року, в порядку виконання судового рішення, був поновлений на роботі з 1 лютого 2005 року.

За період вимушеного прогулу йому не виплачено середній заробіток.

Неодноразово уточнюючи позовні вимоги та посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача 10 731,32 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 26 лютого 2007 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 10 731,32 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відмовлено у задоволенні інших позовних вимог.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на незаконність та обгрунтованість рішення суду, просив його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши суддю доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Вирішуючи спір, суд вважав, що зазначена справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Проте погодитися з таким висновком суду не можна.

Статтею 15 ЦПК України установлено, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваний прав, свобод чи інтересі, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 17 КАС України, який набрав чинності з 1 вересня 2005 року, компетенція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Пунктом 15 ч.1 ст.3 КАС визначено поняття публічної служби, якою, зокрема, є й державна служба, яку проходив позивач, перебуваючи на посаді начальника районного управління юстиції.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, позивач перебував на державній службі, займаючи посаду начальника Єланецького управління юстиції Миколаївської області з 20 червня 2002 року.

1 лютого 2005 року позивач був звільнений з займаної посади у звязку з виявленою невідповідністю займаній посаді на підставі п.2 ч.1 ст. 40 КЗпП України, а наказом Міністра Юстиції України від 7 березня 2006 року, в порядку виконання судового рішення, був поновлений на роботі з 1 лютого 2005 року.

30 серпня 2006 року звернувся з позовом до органу державної влади про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (з 1 лютого 2005 року по 10 березня 2006 року) та відшкодування моральної шкоди, в звязку з незаконним звільненням. Тобто за період проходження ним державної служби.

Таким чином, позивачем заявлено вимоги, що випливають з приводу проходження ним публічної служби, до відповідача, який є субєктом владних повноважень, та стосується питання стягнення середнього заробітку за рахунок коштів Державного бюджету України.

За таких обставин, позов підлягав розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

Оскільки позивач звернувся з цим позовом після набрання чинності КАС, то відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 205 та ч. ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 303, 310, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України задовольнити частково.

Рішення Єланецького районного суду Миколаївської області від 26 лютого 2007 року скасувати та постановити ухвалу.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня її проголошення.

Головуючий Судді: