АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 22-ц-1328/2010 р. Головуючий 1 інстанції:
Категорія - «житлові правовідносини» ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2010 року. м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: судді Солодкова А.А.,

суддів: Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

при секретарі: Соколовій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» на рішення Київського районного суду міста Харкова від 9 грудня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут», виконавчого комітету Київської районної у місті Харкові ради про зобовязання вчинити певні дії та за зустрічним позовом Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи - сектор громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Київського районного відділу Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, орган опіки та піклування Київської районної у місті Харкові ради про усунення перешкод у користування житловим приміщенням, виселення, зняття з реєстраційного обліку, -

встановила:

У лютому 2009 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7С звернулися до суду з названим позовом, мотивуючи який зазначили, що на підставі ордеру, виданого 19 листопада 1992 року виконавчим комітетом Київської районної у м. Харкові ради (Виконком) проживають та зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_1, яка має статус службового жилого приміщення. У звязку з тим, що адміністрація Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» (Університет) відмовляється внести подання до Виконкому про виключення їх квартири з числа службових, просили суд зобовязати Виконком виключити спірну квартиру зі складу службових жилих приміщень, укласти зі ОСОБА_3 договір найму та відкрити на його імя особистий рахунок.

У квітні 2009 року Університет звернувся до суду із зустрічним позовом про виселення ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7С Б. з квартири АДРЕСА_1, посилаючись на те, що спірна квартира є службовою, відповідач ОСОБА_3, пропрацювавши в Університеті вісім років, звільнилася у 1994 році за власним бажанням, а тому відповідачі проживають в службовому приміщенні безпідставно.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 9 грудня 2009 року позов ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7С задоволено. Зобовязано виконавчий комітет Київської районної у м. Харкові ради виключити квартиру АДРЕСА_1 з числа службових, укласти зі ОСОБА_3 договір найму вказаного жилого приміщення та відкрито на його імя особистий рахунок. У задоволенні зустрічного позову Університету відмовлено.

В апеляційній скарзі Університет, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 відмовити, позов Університету про виселення відповідачів задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову Університету про виселення відповідачів із службового жилого приміщення та зняття їх з реєстраційного обліку, суд першої інстанції виходив з того, що порушене право користування службовим жилим приміщенням шляхом виселення відповідачів не підлягає захисту внаслідок спливу строку позовної давності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Як статтею 71 ЦК 1963 року, так і статтею 257 ЦК України загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов.

Позов про усунення перешкод у користуванні службовим жилим приміщенням шляхом виселення відповідачів пред'явлено Університетом у 2009 році, в той час коли трудові відносини між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 були припинені у 1994 році, про що позивачу було відомо і з цього часу почався перебіг строку позовної давності.

Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦК 1963 року (ч. 4 ст. 267 ЦК України) сплив позовної давності є підставою для відмови у позові.

Оскільки позов Університетом подано за спливом трирічного строку позовної давності пропущеного без поважних причин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову з цих підстав у задоволенні позову.

Проте не можна погодитись з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про зобовязання Виконкому виключити спірну квартиру з числа службових жилих приміщень та укласти з позивачем договір найму.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 на підставі рішення виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів від 03 листопада 1992 року включена до складу службових жилих приміщень та перебуває на балансі Університету.

Згідно із п. 6 Положення про порядок надання службових приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою ОСОБА_2 Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 р., що діє на території України відповідно до Постанови Верховної ОСОБА_2 України від 12 вересня 1991 р. "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР", жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових. Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті ОСОБА_2 народних депутатів.

Із матеріалів справи вбачається, що 31 жовтня 2008 року ОСОБА_3 звертався до ректора Університету із заявою, в якій просив виключити квартиру, де він проживає, зі складу службових. Листом начальника житлово-експлуатаційного відділу Університету від 12 грудня 2008 року ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні вказаної заяви, посилаючись на те, що в Університеті працює велика кількість співробітників, яки потребують поліпшення житлових умов, а тому не відпала потреба у службовому житлі.

Таким чином встановлено, що Університет, на балансі якого перебуває квартира АДРЕСА_1 з клопотанням про виключення квартири, в якій проживають позивачі, зі складу службових до виконавчого комітету Київської районної в м. Харкові ради не звертався, а виключення квартири з числа службових на підставі клопотання особи, яка проживає в такій квартирі законом не передбачено.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 118, 122 ЖК України, ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду міста Харкова від 9 грудня 2009 року в частині задоволення позову ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 скасувати, ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут», виконавчого комітету Київської районної у місті Харкові ради про зобовязання виключити квартиру АДРЕСА_1 зі складу службових жилих приміщень, укласти договір найму та відкрити особистий рахунок відмовити.

В іншій частині рішення Київського районного суду міста Харкова від 9 грудня 2009 року залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя

Судді