№ 2 - 6509/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.10 року Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - Сорока О.П.

за участю секретаря-ТолкачЛ.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу запозовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» провизнання договору кредиту удаваним та визнання укладення договору кредиту в національнійвалюті України,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПАТ «Укрсиббанк» про визнання удаваним кредитного договору № 0 від 12.02.2008 року. В обґрунтування своїх вимог, вказав, що нею з відповідачем укладено договір про надання кредиту в іноземній валюті в сумі 53500 доларів США для покупки квартири. Вважає, що насправді заключила договір кредиту у національній валюті, тому що розрахунок за квартиру було здійснено у грошовій одиниці - гривня. Договір укладено з порушенням валютного законодавства, тому що банк не мав індивідуальної ліцензії. Умови укладання договору кредитування у валюті (долар) були нав'язані банком, в результаті чого на теперішній час позивачка, в зв'язку з підвищенням курсу долара США, змушена виплачувати значно більшу суму, що неможливо для позивачки із-за фінансової кризи та зниження її доходів.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, надав аналогічні пояснення. Представник відповідача надав в судове засідання заперечення проти позову (а.с. 56-59), та в судовому засіданні пояснив, що ПАТ «УкрСиббанк» має банківську ліцензію № 75 та Дозвіл № 75-3 на право здійснення банківських операцій з валютними цінностями. На виконання спірного договору кредитування на особовий рахунок ОСОБА_1 було переведено 53500 доларів, гривневий еквівалент 270175 грн., т.т. банком умови договору були виконані.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

12.02.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» і ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно якого Банк надав ОСОБА_1 кредит у сумі 53500 доларів США строком до 11.02.2038 року (а.с.8-14). Відповідно п.1.4 зазначеного договору кредит надавався Позичальнику для особистих потреб, а саме: придбання нерухомості. П.1.5 Договору передбачає, що кредит надається шляхом зарахування Банком коштів на поточний рахунок Позичальника № 0600 для подальшого використання за цільовим призначенням, що було зроблено та підтверджується випискою з зазначеного рахунку (а.с.63). Взяті на себе зобов'язання за зазначеним договором банк виконав вчасно та цілком, надавши ОСОБА_1 кредит у сумі 53500 доларів США.

Доводи позивача, що договір кредитування укладено під тиском банку, суд вважає недоведеними і спростовуються наявними доказами, а саме в п.7.13 Договору, який підписано позивачем, зазначено, що Позичальник повністю розуміє всі умови договору, свої права і обов'язки за цим договором, погоджується з ними, та отримав від Банку інформаційний лист згідно вимог ЗУ «Про захист прав споживачів». Наявність заявки/анкети (а.с.64-66) на надання кредиту у іноземній валюті свідчить про добровільність волевиявлення позивача на укладання договору. Квитанції про погашення кредиторської заборгованості з 17.03.2008р. по 29.06 надані в судове засідання свідчать про визнання умов укладеного договору позивачем.

Зростання курсу долара США само по собі не є підставою зміни умов договору, |фактично просить позивачка, оскільки у позичальника існувала можливість передбачити момент укладення договору зміни курсу гривні по відношенню до долара США, виходячи з динаміки зміни курсів валют з моменту введення в обіг національної валюти гривні та її девальвації й можливість отримання кредиту в національній валюті.

Крім того, п.3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, передбачено, що в разі надання кредиту в іноземній валюті банки зобов'язані під час укладання договору попередити споживача, що валютні під час виконання зобов'язань за цим договором несе споживач. Підпис ОСОБА_1 у договорі (п.7.13) свідчить, що їй було надано роз'яснення щодо валютних ризиків

На підставі чого, суд не приймає до уваги доводи позивачки про зростання курсу долара також про погіршення її фінансового становища. Тому що, згідно ст..625 ЦК України боржник звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання того, позивачка не посилається, та не надає доказів істотної зміни обставин.

Розрахунок за квартиру у національній валюті також не впливає на умови укл договору кредиту, в зв'язку з тим що договір купівлі-продажу квартири є окремим правочином

Доводи позивача та його представника в частині незаконності дій Банку надавати к іноземній валюті, суд вважає хибними.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках, порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства, гривня має універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України однак у той же час обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі - Декрет КМУ).

Статтею 1054 ЦКУ передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

При цьому згідно зі ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних "умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Відповідно до ст. 5 Декрету КМУ операції з валютними цінностями здійснюються на пі, генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснені операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього ж Декрету. Відповідно до п.2.3. Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, що затверджене Постановою Правління -№ 275 від 17.07.2001 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 21 серпня 2001 р. за №730/5921) за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями, серед яких:

неторговельні операції з валютними цінностями;

операції з готівковою іноземною валютою (купівля, продаж, обмін), що здійснюються в пунктах обміну іноземної валюти, які працюють на підставі укладених банками агентських договорів з юридичними особами-резидентами;

ведення рахунків клієнтів (резидентів і нерезидентів) в іноземній валюті та клієнтів-нерезидентів у грошовій одиниці України;

залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України; залучення та розміщення іноземної валюти на міжнародних ринках; інші операції з валютними цінностями на валютному ринку України.

З вищенаведеного вбачається, що уповноважені банки на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті.

Щодо вимог підпункту "в" п. 4 ст. 5 Декрету КМУ, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то на сьогодні законодавець не визначив межі термінів і сум надання або одержання кредитів в іноземній валюті. Відповідно до п. 1.5 Положення про порядок видачі НБУ індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління НБУ від 14 жовтня 2004 р. № 483, використання іноземної валюти як засобу платежу без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк.

Враховуючі, що ПАТ «Укрсиббанк» має банківську ліцензію (а.с.60) та письмовий дозвіл(а.с.61,62) Національного банку України, суд дійшов висновку, що дії Банку на видачу кредиту уіноземній валюті не суперечать чинного законодавства України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 212, 214 - 215 ЦПК України, ст. ст. 192, 625 ЦК України, суд-

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» про визнання договору удаваним та визнання укладення договору кредиту в національній валюті України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ Сорока О.П.