Справа № 2-55/10
Провадж.№ -
Р І Ш Е Н Н Я
Імемем УКРАЇНИ
26 квітня 2010 року Новобузький районний суд Миколаївської області
в складі: головуючого судді Бібік М.В.
при секретарі Слюсаренко А.І.
з участю: позивача ОСОБА_1
відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Новий Буг цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,
Встановив:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів, в якій зазначила, що з грудня 2002 року по вересень 2003 року проживала у незареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 в м. Миколаєві та вела з ним спільне господарство. В період спільного проживання вона завагітніла і ІНФОРМАЦІЯ_1 народила сина ОСОБА_3 . Після народження сина відповідач не заперечував кровного споріднення між ним та дитиною, але від подання заяви до державного органу реєстрації актів цивільного стану про визнання себе батьком дитини ухиляється, допомоги на утримання сина не надає, тому просила ухвалити судове рішення про визнання батьківства відповідача ОСОБА_2 щодо неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнути з нього аліменти на утримання дитини.
У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала заявлені вимоги і просила їх задовольнити та стягнути з відповідача судові витрати, понесені нею у зв`язку з розглядом справи.
Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, але після призначення судом за його клопотанням судово-генетичної експертизи і отримання висновку експертів заявив про визнання пред`явленого до нього позову.
Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходе до такого висновку.
За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі СК України застосовується до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року. Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст.128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених ст.53 КпШС України, який діяв до 1 січня 2004 року, то при розгляді справи про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року повинні застосовуватись відповідні норми КпШС України.
Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.53 КпШС України в редакції Закону 1969 року (із змінами та доповненнями) в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.
Матеріалами справи встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з грудня 2002 року по вересень 2003 року проживали у незареєстрованому шлюбі в м. Миколаєві в найманій квартирі і вели спільне господарство. В період спільного проживання ОСОБА_1 завагітніла і у зв`язку з проходженням вагітності в тяжкій формі змушена була переїхати на проживання до своєї матері в м. Новий Буг, Миколаївської області.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 народила сина, якого назвала ОСОБА_3 . Так як остання не перебувала в шлюбі і за відсутності спільної заяви батьків, запис про батька дитини в книзі записів народжень було проведено за прізвищем матері " ОСОБА_4 ", ім`я, по батькові батька дитини було записано за її вказівкою " ОСОБА_5 ", відповідно до вимог ч.2 ст.55 КпШС України в редакції Закону 1969 року.
Надані позивачкою ОСОБА_1 фотографії, листи, вітальні листівки з нагоди дня народження "сина ОСОБА_3 " та виписки з її особового рахунку у ЗАТ КБ "ПриватБанк", які були дослідженні в судовому засіданні, вказують на те, що після народження позивачкою дитини відповідач ОСОБА_2 не заперечував кровного споріднення між ним та дитиною, визнавав себе батьком дитини та надавав грошову допомогу позивачці на утримання дитини.
Згідно висновку судово-генетичної експертизи за №124 від 17.03.2010 року молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 може являтися біологічним батьком дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народженої громадянкою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з ймовірністю 99,99999%, таким чином батьківство практично доведене.
Таким чином, досліджені докази достовірно підтверджують визнання відповідачем ОСОБА_2 батьківства стосовно народженої позивачкою ОСОБА_1 дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та утримання ним дитини до травня 2*008 року, що відповідно до ст.53 КпШС України в редакції Закону 1969 року є підставою для задоволення позовних вимог в частині встановлення батьківства дитини, народженої у батьків, які не перебувають у шлюбі.
Пояснення сторін вказують на те, що з травня 2008 року відповідач ОСОБА_2 в добровільному порядку не надає позивачці ОСОБА_1 майнової чи грошової допомоги на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо якого зазначеним рішенням встановлено його батьківство.
У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Таким чином, вимоги позивачки ОСОБА_1 щодо примусового стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини в силу ч.З ст. 181 СК України підлягають задоволенню.
Враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача ОСОБА_2 , 1978 року народження, відсутність у останнього інших неповнолітніх дітей, суд визначає розмір аліментів у 1/4 частці від його заробітку (доходу).
Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені судові витрати у зв`язку з розглядом справи в сумі 128 грн. 50 коп., а також належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.
Керуючись ст. ст.10, 11, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд
Вирішив:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -задовольнити повністю.
Встановити батьківство ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця м. Севастополь АР Крим, проживаючого по АДРЕСА_1 , стосовно дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , народженої в м. Новий Буг, Миколаївської області громадянкою України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Севастополь, АР Крим, працюючого у в/ч НОМЕР_1 м. Севастополь АР Крим, проживаючого по АДРЕСА_1 (зареєстрований в/ч НОМЕР_2 м. Севастополь АР, Крим), аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючої по АДРЕСА_2 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення провадити щомісячно починаючи з 25.08.2009 року і до досягнення дитиною повноліття.
На підставі п.1 ч.і ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, що складає 210 грн. 30 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені позивачкою у зв`язку з розглядом справи в сумі 128 грн. 50 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Новобузький районний суд шляхом подачі апеляції в десятиденний строк з дня проголошення рішення, або шляхом подачі в десятиденний строк заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги.
Суддя

Мотивувальна частина рішення

виготовлена 30 квітня 2010 року