21.10.10 ,
Апеляційний суд Херсонської області
Справа №2211,-5992/10 р. Головуючий в І інстанції
Категорія: Доповідач: Полікарпова О.М.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року жовтня місяця 21 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючої: Кузнєцової О.А.

суддів: Полікарпової О.М.

ОСОБА_2 при секретарі: Ляшенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 на ухвали Дніпровського районного суду м.Херсона від її червня та від 30 червня 2010 року у справі за позовом ПАТ «ОСОБА_4 Аваль»(далі ОСОБА_4) до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила:

Банк звернувся до суду із позовом і одночасно з поданням позову була подана заява про його забезпечення, в якій позивач просив накласти арешт на автомобіль SEAT LEON, який належить відповідачу, та передати його на зберігання позивачу.

Ухвалою суду від її червня 2010 року відкрито провадження у зазначеній справі і ухвалою від 30 червня 2010 року задоволено заяву Банку про забезпечення позову.

Не погоджуючись із зазначеними ухвалами, відповідач просить їх скасувати, постановити нові ухвали: про направлення справи за підсудністю та про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову. В обґрунтування своїх вимог посилається на незаконність та необґрунтованість оскаржуваних ухвал і недотримання судом першої інстанції норм процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та відповідність оскаржуваних ухвал вимогам цивільного-процесуального закону вважає, що скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Задовольняючи заяву Банку про забезпечення позову, районний суд свій висновок мотивував тим, що невжиття заходів по забезпеченню позову може утруднити виконання рішення суду. Провадження у справі відкрито районним судом з урахуванням місця проживання відповідача, зазначеного в позовній заяві.

У запереченнях на апеляційні скарги представник Банку їх доводи не визнає, вважаючи ухвали суду законними та обґрунтованими.

Судова колегія з висновками суду першої інстанції погоджується, вважає, що ухвали постановлені судом з дотриманням вимог процесуального законодавства.

Згідно зі ст.151 ЦПК України суд може за заявою позивача вжити заходів забезпечення позову, якщо це випливає із суті заявлених позовних вимог.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Таким чином, заходи забезпечення позову застосовуються для того,щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні вживатися у Щ необхідності.

Доводи апелянта ОСОБА_3 про те, що судом накладено арештИ майно, яке використовується їм у підприємницькій діяльності не ґрунтуються на доказах, а його посилання на те, що суд не зобовязав ОСОБА_4 внести заставуИ депозит суду не приймаються до уваги, оскільки ця дія є правом, аі обовязком суду. До того ж, зі змісту позовної заяви вбачається, що відповіде заборгував Банку суму, більшу за вартість арештованого автомобіля.

Колегія суддів також вважає, що на даний час визначений судом спосіб забезпечення позову відповідає матеріально-правовим вимогам і є необхідний для виконання майбутнього судового рішення.

Що ж до аргументів апелянта про порушення судом при відкрит провадження усправі правил підсудності, то вони також не підтверджу доказами.

З огляду на викладене, підстав для скасування ухвал суду судова колегія і вбачає.

Керуючись п.і ч.2 ст.307,п.і ч.і ст.312 ЦПК України, судова колегія,-

ухвалила:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 відхилити.

Ухвали Дніпровського районного суду м.Херсона від її червня 2010 рокуі про відкриття провадження у справі та від 30 червня 2010 року про? забезпечення позову залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: