АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
категорія: на дії виконавчої служби Доповідач - Шевченко Н. Ф.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2010 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Бобровського В.В.

суддів - Шевченко Н.Ф., Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Назаренко О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Люботинського міського суду Харківської області від 25 травня 2010 року по справі за скаргою ОСОБА_2, зацікавлена особа - Державне казначейство України на дії та бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії та бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3, посилаючись на те, що державним виконавцем було відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа, виданого Люботинським міським судом Харківської області, про відшкодування за рахунок Державного казначейства України на його користь завданої йому незаконним притягненням до адміністративної відповідальності моральної шкоди в розмірі 3000 грн., а також витрат, пов'язаних з переїздом до іншого населеного пункту в розмірі 63,50 грн. Зазначене рішення суду першої інстанції було виконано, але його, заявника, в порушення ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», не було сповіщено про винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, а також неналежно перераховано стягнуті за рішенням суду грошові кошти.

Справа судом першої інстанції розглядалась у відсутності заявника та посадових осіб державної виконавчої служби, які просили розглянути справу у їх відсутність. При цьому представник Депатраменту у своїх письмових запереченнях просив у задоволенні скарги відмовити.

Ухвалою Люботинського міського суду Харківської області від 25 травня 2010 року скарга ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3В задоволена частково.

Суд визнав дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 по неналежному перерахуванню стягнутих за рішенням суду грошових коштів на користь ОСОБА_2 неправомірними. Стягнув з відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України судовий збір на користь держави та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

В іншій частині скарги відмовив.

В апеляційній скарзі представника Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ставиться питання про скасування ухвали суду та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.ст. 383-385 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішеннями, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби у десятиденний строк з дня коли особи дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Як убачається з матеріалів справи, що 30 жовтня 2007 року державним виконавцем Бурносом С.В. було відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-177, виданого Люботинським міським судом Харківської області, про відшкодування за рахунок Державного казначейства України на його користь завданої йому незаконним притягненням до адміністративної відповідальності моральної шкоди в розмірі 3000 грн., а також витрат, пов'язаних з переїздом до іншого населеного пункту в розмірі 63,50 грн. Зазначене рішення суду першої інстанції було виконано, але його, заявника, в порушення ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», не було сповіщено про винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, а також неналежно перераховано стягнуті за рішенням суду грошові кошти.

В своїй скарзі ОСОБА_2 посилався на те, що про обставини відносно надіслання державним виконавцем коштів на неналежний рахунок та закінчення виконавчого провадження і наявність постанови від 29 грудня 2007 року йому стало відомо тільки 16 жовтня 2009 року із змісту ухвали Люботинського міського суду по справі № 4-С-2/09.

Судом встановлено, що факт помилкового перерахування коштів належних до виплати ОСОБА_2 по виконавчому листі дійсно мав місце. Вказана обставина не заперечується і представником Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (а.с.41).

Тому суд обґрунтовано визнав дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 неправомірними.

Посилання апелянта на порушення судом першої інстанції вимог ст.21 ЦПК України не ґрунтуються на законі, оскільки до ухвалення оскаржуваного судового рішення 25.05.2010 року, справа судом по суті не розглядалась, а скасування ухвали про залишення заяви без розгляду не є перешкодою в розумінні вимог ст.21 ЦПК України для розгляду заяви тим же суддею.

У зв'язку із звільненням головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 судом обгрунтовано направлялись копії скарги ОСОБА_2, копії ухвал суду про відкриття провадження у справі та повідомлення про час і місце розгляду справи (а.с. 13, 30, 36, 58,). На вказані повідомлення представник Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції направляв місцевому суду свої заперечення (а.с. 61-64).

Тому підстав вважати, що судом порушені вимоги ч.3 ст.386 ЦПК України немає.

Ухвала судом прийнята з додержанням вимог норм матеріального і процесуального права в межах заявлених вимог і підстави до зміни або скасування у справі відсутні.

Доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відхилити.

Ухвалу Люботинського міського суду Харківської області від 25 травня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двох місяців з дня набрання нею чинності у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий -

Судді: