Справа № 2-2252/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2010 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді О.М. Пілюгіної

за участю секретаря Шмулич А.Г.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у селищі Покотилівка в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом та просить стягнути з відповідача суму відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 6680,96 гривень та суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 20000, 00 гривень завданих внаслідок злочину.

У судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги та пояснила, 17 січня 2007 року близько 06 год. 30 хвилин відповідач керуючи автомобілем НОМЕР_1 на автошляху Харків - Зміїв у селищі Безлюдівка вчинив дорожньо - транспортну пригоду, в результаті якої позивачу спричинені тілесні ушкодження. Вироком апеляційного суду Харківської області від 13 березня 2009 року відповідача визнано винним у вчиненні злочину передбаченому ч. 1 ст. 286 КК України та засуджено до двох років обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік із застосуванням ст. 76 КК України, стягнуто матеріальну шкоду у розмірі 6 680,96 гривень та суму моральної шкоди у розмірі 20 000 гривень Ухвалою колегії суддів Судової палати Верховного суду України у кримінальних справах вирок від 13 березня 2009 року у відношенні ОСОБА_2 скасовано в частині цивільного позову, в іншій частині вирок залишено без змін. Цивільний позов направлено на новий розгляд в порядку цивільного судочинства.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково: не заперечував проти стягнення з нього суми моральної шкоди у розмірі 3000 гривень, вважаючи що в іншій частині вимоги позивача безпідставні, при цьому пояснив що, позивач сама винна у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, оскільки має поганий зір, страждає на цукровий діабет тому поводилась неуважно і порушила правила дорожнього руху. При вирішенні справи просив врахувати що він має заробітну плату у розмірі 700 гривень, на його утриманні знаходиться батько інвалід, сам є особою хворою, матеріальну шкоду відшкодував частково придбавши позивачу ліків на суму 1020 гривень.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала позицію свого довірителя та пояснила що не вважає ОСОБА_2 винним у вчиненні злочину, що дорожньо- транспортна пригода 17 січня 2007 року трапилася з вини позивача.

Суд заслухавши позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши надані суду докази встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

При огляді матеріалів кримінальної справи № 1-9/09 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, встановлено: постановою слідчого від 19 січня 2007 року порушено кримінальну справу за ч. 1 ст. 286 КК України по факту порушення правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження за подією дорожньо-транспортної пригоди що відбулася 17 січня 2007 року на автошляху в селищі Безлюдівка Харківського району Харківської області, за участі водія ОСОБА_2 та пішохода ОСОБА_1 (т.1 а с. 1); відповідно до висновку експерта № 265-а від 22 лютого 2007 року у звязку з подією 17 січня 2007 року у ОСОБА_1 мали місце наступні тілесні ушкодження: садна на обличчі це легкі тілесні ушкодження, закрита черепно-могкова травма у вигляді струсу головного мозку з легкими клінічними проявами це легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоровя; переломи кісток тазу: обох лонних та сідничних кісток, закритий перелом обох кісток лівої гомілки у середній третині зі зміщенням це ушкодження середнього ступеню тяжкості (т. 1 а.с. 34-35), 23 лютого 2007 року постановою слідчого порушено кримінальну справу у відношенні ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 286 КК України (т. 1 а.с. 43), постановою слідчого від 23 лютого 2007 року ОСОБА_1 визнана потерпілою по кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 286 КК України (т. 1 ст. 44), медична карта № 1932 стаціонарного хворого ОСОБА_1, яка госпіталізована 17.01.2007 року о 08.00 годині та виписана 21 березня 2007 року о 14.00 годині з ХМКЛШНД з діагнозом закрита черепно-мозкова травма, переломи тазу, гомілки та інше (т.1 а.с. 361), щоденник з висновками огляду лікарів в період з 17.01.2007 року по 21.03.2007 року (т.1 а.с. 365-391), відповідно до висновку комісійної експертизи № 292 від 06 грудня 2007 року у ОСОБА_1 встановлені наслідки перенесеної закритої травми тазу та крижового відділу хребта, які у постраждалої викликають компресорні порушення функції (статики та ходи) з помірним обмеженням обєму руху у лівому тазостегновому суглобі, закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку з легким клінічним проявом - легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоровя, закрита травма крижового відділу хребту та кісток тазу - середньої тяжкості тілесні ушкодження що викликали стійку втрату загальної працездатності менше ніж на 1/3 у розмірі 25 % (порушення функцій тазу як результат перелому кісток, помірне порушення статики, ходи, помірне обмеження руху в одному тазостегновому суглобі), закрита травма лівої гомілки - середньої тяжкості тілесні ушкодження що викликали тривалий розлад здоровя (т.1 а.с.392-400), свідоцтво про народження ОСОБА_2 IV-ВЛ № 369522 видане 07 липня 1987 року Безлюдівською селищною радою Харківського району Харківської області, де батьком записаний ОСОБА_4 (т.1 а.с. 132), посвідчення № 512921 інваліда за загальним захворюванням на імя : ОСОБА_4 (т.2 а.с. 108), довідка від 24 березня 1972 року Обласної клінічної лікарні відповідно до якої у ОСОБА_4, 12 років встановлено діагноз гостроінфекційний міокардит, гостра респіраторна інфекція, парагрипозної етіології (т. 2 а.с. 109), довідка від 01 квітня 2008 року ТОВ «Схід-Лада» про те що ОСОБА_2 працює менеджером по збуту продукції та його посадовий оклад складає 700,00 гривень (т. 3 а.с. 18), вироком апеляційного суду Харківської області від 13 березня 2009 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та засуджено на два роки обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами, та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання із іспитовим строком 1 рік, із застосуванням зобовязань передбачених ст. 76 КК України, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 6 680 гривень 96 коп. та в рахунок відшкодування моральної шкоди стягнуто 20 000 гривень (т. 4 а.с. 274-277), відповідно до консультативного висновку № 14320 від 04 жовтня 2008 року діагностичного центру Інституту неврології, психіатрії та наркології АМН України ОСОБА_5 має порушення біоелектричної активності, зацікавленість диенцефаотних структур головного мозку, пароксизмальні елементи (т. 5 а.с. 65), довідка від 26 березня 2009 року ТОВ «Схід-Лада» про те що ОСОБА_2 працює менеджером по збуту продукції та його посадовий оклад складає 750,00 гривень (т. 5 а.с. 138), ухвалою колегії суддів судової палати Верховного Суду України у кримінальних справах від 07 липня 2009 року вирок апеляційного суду Харківської області від 13 березня 2009 року у відношенні ОСОБА_2 скасовано у частині цивільного позову, справу направлено на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства (т. 5 а.с. 167-168).

Судом встановлено, що копії вироку апеляційного суду Харківської області від 13 березня 2009 року (а.с. 133-138) та ухвала колегії суддів судової палати Верховного Суду України у кримінальних справах від 07 липня 2009 року (а.с. 2-3) по кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України містяться також в матеріалах цивільної справи.

Також позивачем надані копія листка непрацездатності серії ААТ № 376594 про перебування її на стаціонарному лікувань в період з 17 січня 2007 року по 21 березня 2007 року (а.с. 4), копії чеків на придбання ліків та медичних препаратів (а.с. 5-13; 207-216), копії консультативних висновків лікарів медичної картки на ім'я позивача (а.с. 150-199).

За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральною шкодою визнається фізичний біль та страждання, яких особа зазнала у звязку з ушкодженням здоровя.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином судом встановлено, що відповідач визнаний винним у вчинені злочину, передбаченому ч. 1ст. 286 КК України. В результаті злочинних дій відповідача позивачу були спричинені легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоровя, середньої тяжкості тілесні ушкодження що викликали стійку втрату загальної працездатності менше ніж на 1/3 у розмірі 25 % та середньої тяжкості тілесні ушкодження що викликали тривалий розлад здоровя, що спричинило позивачу фізичний біль та страждання, вплинуло на її фізичний стан здоровя. У звязку з спричиненням тілесних ушкоджень позивач проходила курс лікування, потім проходила курс лікування наслідків перенесених травм, що порушило звичайний життєвий ритм і як наслідок спричинило моральні страждання, тому суд вважає що позивач має право на відшкодування моральної шкоди, яка з урахуванням усіх вищевказаних обставин у їх сукупності на засадах розумності, виваженості та справедливості, складає пять тисяч гривень і позов в цій частині підлягає частковому задоволенню. При цьому суд враховує, що хоча позивач і отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження, але інвалідом не визнана (а.с. 185) та відкидає посилання відповідача про те що позивач сама винна у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, оскільки вони спростовані матеріалами кримінальної справи № 1-9/09. Суд також, відкидає посилання представника відповідача про невинуватість відповідача, оскільки вина ОСОБА_2 встановлена вироком суду, що набрав чинності, а відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок суду у кримінальній справі, що набрав законної сили обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи стосовно якої ухвалено вирок з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою.

В іншій частині позов задоволенню не підлягає оскільки позивач не надала доказів які б підтвердили, що ліки вказані у касових чеках придбані позивачем за призначенням лікарів і саме для відновлення здоровя у звязку з травмами отриманими внаслідок дій відповідача, при цьому з медичної картки позивача встановлено що до подій 17 січня 2007 року вона не була абсолютно здоровою людиною.

При відшкодуванні шкоди завданої вчиненням злочину, відповідно до ч. 4 ст. 1193 ЦК України, шкода відшкодовується незалежно від матеріального становища особи що завдала шкоди, тому суд не приймає до уваги посилання відповідача щодо його невеликої заробітної плати.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню в частині відшкодування позивачу моральної шкоди в розмірі пять тисяч гривень, а в задоволенні іншої частини позовних вимог позивачу - відмовити за недоведеністю.

Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, ст. 23 ч. 1; ст. 1167 ч. 1; ст. 1193 ч. 4 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 (пять тисяч ) гривен 00 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави суму судового збору у розмірі вісім гривень 50 коп., та суму витрат на інформаційно -- технічне забезпечення судового процесу у розмірі тридцять сім гривень 00 коп.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду, а особами, без участі яких постановлено рішення протягом 10 днів з дня отримання копії рішення суду в апеляційний суд Харківської області через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляцію не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ О.М.Пілюгіна