Апеляційний суд Тернопільської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2010 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого: Міщія О .Я.,

Суддів: Ткача З.Є., Ходоровського М.В.,

при секретарі Галкіній О.О.,

з участю ОСОБА_1, представника AT "Український інноваційний банк" ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 22 грудня 2009 року у справі за позовом Акціонерного товариства "Український інноваційний банк" (далі AT "Український інноваційний банк") до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановила:

В листопаді 2009 року AT "Український інноваційний банк" пред'явив позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №56/06-ф від 06 травня 2006 року.

Позивач посилався на те, що згідно даного договору банк надав ОСОБА_3 кредит в сумі 200000 грн. терміном на 12 місяців з кінцевим поверненням 05 травня 2007 року із сплатою 18% відсотків річних на споживчі потреби.

Однак відповідач неналежно виконував взяті на себе зобов'язання і після закінчення терміну кредиту отримані кошти не повернув.

Станом на 01 жовтня 2009 року заборгованість ОСОБА_3 перед банком становить 291359,80 грн, з яких 199983,53 грн. простроченого кредиту, 80567,29 грн. відсотки за користування кредитом та 10808,98 грн комісії.

Рішенням Монастирського районного суду від 22 грудня 2009 року вирішено: "Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь акціонерного товариства "Укрінбанк" в особі Львівської філії акціонерного товариства "Укрінбанку" 291359 грн. 80 коп. заборгованості за невиконання умов кредитного договору № 56/06-ф від 06.05.2006 р.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь акціонерного товариства "Укрінбанк" в особі Львівської філії акціонерного товариства "Укрінбанку" судові витрати в сумі 1 700 грн. вдержавного мита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи ."

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати і в позові відмовити, посилаючись на те, що кредитний договір був укладений на підставі Договору про співпрацю з гр. ОСОБА_4, який ініціював укладення кредитного договору та отримав за ним всі кредитні кошти. А тому обов'язок повертати їх банку лежить на ОСОБА_4 Ці обставин суд до уваги не взяв і незаконно заборгованість стягнув з нього.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Позивач посилався на те, що згідно даного договору банк надав ОСОБА_3 кредит в

Встановлено, що 06 травня 2006 року відповідач ОСОБА_1 уклав з АТ "Український інноваційний банк" кредитний договір №56/06-ф, згідно якого банк надав ОСОБА_1 кредит в сумі 200000 грн. терміном на 12 місяців з кінцевим поверненням 05 травня 2007 року із сплатою 18% відсотків річних на споживчі потреби.

04 серпня 2006 року між АТ "Укрінбанк" в особі Тернопільської філії АТ "Укрінбанк" та ОСОБА_1 був укладений договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору № №56/06-ф, за умовами якого скасовано графік зменшення ліміту заборгованості, а договором від 03 травня 2007 року про внесення змін та доповнень до кредитного договору №56/06-ф, кінцевий термін повернення визначено 03 листопада 2007 року.^

Під час дії кредитного договору і після його закінчення відповідач отримані кошти не повертав в наслідок чого станом на 01 жовтня 2009 року заборгованість ОСОБА_3 перед банком становить 291359,80 грн, з яких 199983,53 грн. простроченого кредиту, 80567,29 грн. відсотки за користування кредитом та 10808,98 грн. комісії, що стверджується представленим позивачем розрахунком, розмір якої відповідач не заперечував.

Таким чином, дослідивши всі обставини справи та зібрані у справі матеріали, суд першої інстанції, відповідно до вимог Закону та умов Договору правомірно стягнув з ОСОБА_5 заборгованість, яка виникла по кредитному договору.

Посилання апелянта на Договір про співпрацю від 06 травня 2006 року, укладеного ним та ОСОБА_4, колегія суддів до уваги не бере, оскільки права та обов'язки сторін, що обумовлені цим договором, не впливають на правовідносини, що виникли між AT "Український інноваційний банк" та ОСОБА_6 за кредитним договором №56/06-ф від 06 травня 2006 року. ОСОБА_4 стороною по кредитному договору не був і у нього не виникло жодних прав та обов'язків щодо виконання його умов.

Посилання апелянта на те, що гроші за кредитним договором отримав ОСОБА_4 LM. спростовуються касовою квитанцією банку від 06 травня 2006 року згідно якої кредитні кошти в сумі 100000 грн. були отримані ОСОБА_5

Рішення суду є законне, обґрунтоване і підстав для його скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі, не має.

Керуючись ст.ст. 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 22 грудня 2009 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, але може бути

оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді