АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія - стягнення коштів Доповідач - Табачна Н. Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 листопада 2010 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі :

Головуючого: Зазулинської Т. П.

Суддів : Табачної Н. Г.

ОСОБА_1

При секретарі : Шпарага О. О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 червня 2010 року, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та за позовом ОСОБА_2 до поночовного ОСОБА_4 про визнання дій не пов'язаними із виконанням виданої довіреності, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2008 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про стягнення грошових коштів.

Він посилався на те, що був представником відповідача у виконавчому провадженні за виконавчим листом №2-3433/05 від 10 травня 2006 року.

Виконавчий лист було видано на підставі рішення суду, яким зобов'язано ОСОБА_5 зупинити незаконне будівництво і переобладнання квартири АДРЕСА_1, а саме: поновити місця спільного користування, поновити кухню і туалет з установою сантехнічних і газових приладів, приміщення кладової, поновити внутрішні коридорні стіни, які відокремлюють жилі приміщення, які належать ОСОБА_5, від приміщень спільного користування, поновити зовнішню стіну, яка відокремлює місця спільного користування, кухню, туалет і приміщення кладової від вулиці, поновити міжповерхові перекриття між підвалом і першим поверхом, між першим і другим поверхом, демонтувати металоконструкції в кількості 10 штук (стоєк), установлених у спільному коридорі, провести поновлюючи роботи відповідно габаритним розмірам технічного паспорту на квартиру № 2 від 4 січня 2001 року.

Для представництва інтересів відповідача останній надав йому довіренності 22 лютого 2006 року строком до 22 лютого 2007 року та 15 лютого 2007 року строком до 15 лютого 2008 року.

Довіреностями ОСОБА_2 ГІ. уповноважив його подавати запити та одержувати від усіх органів і організацій необхідну інформацію, довідки, документи, заявляти клопотання, знайомитися з матеріалами справи, представляти його під час виконавчого провадження, сплачувати необхідні платежі, розписуватись за нього, виконувати інші необхідні дії.

На виконання своїх повноважень за довіренністю ним (позивачем) 20 листопада 2006 року на адресу ДВС у Жовтневому районі м. Харкова через АКБ Європейський було здійснено авансовий внесок на проведення виконавчих дій у розмірі 175 000 грн., а також комісійна винагорода 875 грн.

Дані грошові кошти відповідачем не повернуті.

Позивач просив стягнути з відповідача зазначені суми.

В квітні 2009 року ОСОБА_2 заявив позовні вимоги, які ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 січня 2010 року обєднані в одне провадження з позовом ОСОБА_3

Він посилався на те, що 12 травня 2006 року відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа 2-3433 від 10 травня 2006 року.

При ознайомлені з матеріалами виконавчого провадження йому стало відомо, що ОСОБА_3 20 листопада 2006 року здійснив авансовий внесок на проведення виконавчих дій на рахунок ДВС у Жовтневому районі м. Харкова в сумі 175 000 грн. та сплатив комісійну винагороду АКБ Європейський в розмірі 875 грн.

22 лютого 2006 року він видав йому довіреність, в якій були чітко визначені юридичні дії, які належать вчиняти повіреному, а саме: представляти його в усіх органах влади та управління м. Харкова, відповідних установах, підприємствах та організаціях, незалежно від форм власності, вести його справи в усіх судових установах, правоохоронних та контролюючих органах за всіма питаннями, з усіма правами, наданими законом позивачу, відповідачу, третім особам, потерпілим, в тому числі з правом повної або часткової відмови від позову, визнання позову, зміни предмету позову, укладення мирової угоди, оскарження рішення суду, предявляти виконавчий лист до стягнення, отримувати присуджене майно, гроші.

Для виконання саме цих юридичних дій він надав право ОСОБА_3 представляти його під час виконавчого провадження, сплачувати необхідні платежі, всюди розписуватися, виконувати дії, повязані з цією довіреністю.

Тобто, ОСОБА_3 мав лише право на стадії виконавчого провадження предявлення виконавчого листа до стягнення та отримання присудженого майна, грошей. Але. всупереч цьому, свідомо перевищуючи свої повноваження і ввівши його в оману, 20 листопада 2006 року ОСОБА_3 здійснив авансовий внесок на проведення виконавчих дій в розмірі 175 000 грн. та сплатив комісійну винагороду банку.

Така сплата не повязана з виконанням довіреності.

ОСОБА_2 просив визнати дії ОСОБА_6 М. по сплаті зазначених сум такими, що не повязані з виконанням довіреності.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 червня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_3 задовленні в повному обсязі.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Він рішення суду оскаржує, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити, а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Вважає, що рішення суду ухвалене в порушення вимог матеріального і процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія дійшла наступного.

Відповідно до вимог ст. 309 ч. 1 п. З, п.4 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення судом апеляційної інстанції у разі невідповідності висновків суду обставинам справи, а також порушення або неправильного застосування норм матеріального або процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 і відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2, суд виходив з того, що останній свої позовні вимоги не довів, не надав на їх підтвердження доказів, а дії ОСОБА_3 повязані з виконанням виданої ОСОБА_2 довіреності та в інтересах ОСОБА_2

ОСОБА_3 приймав участь на всіх етапах виконавчого провадження, в межах наданої довіреності, здійснив необхідний платіж при зверненні виконавчого листа до виконання, у виконавчому провадженні на реальне виконання його приписів. Необхідність внесення коштів та участь ОСОБА_3 у виконавчому провадженні не тільки на етапі предявлення виконавчого листа до виконання підтверджується матеріалами виконавчого провадження, листом державної виконавчої служби, висновками судової будівельно-технічної експертизи, якими підтверджено, що реально проведені ОСОБА_5 роботи щодо переобладнання квартири АДРЕСА_2 на виконання судового рішення за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 дійсно відповідають роботам, зазначеним у цьому судовому рішенні. Договір доручення скінчився 15 лютого 2008 року, тому у ОСОБА_3 є підстави для відшкодування йому понесених витрат.

З висновками суду погодитися не можна тому, що вони не містяться на законі, матеріалах справи і наданих доказах та не відповідають обставинам справи. Вони зроблені в порушення норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що 22 лютого 2006 року ОСОБА_2 видав на імя ОСОБА_3 довіреність на представництво своїх інтересів в усіх органах влади та управління.

Серед наданих повноважень були в тому числі і повноваження предявлення виконавчого листа до виконання та отримання присуджених ОСОБА_2 грошей.

Судом встановлено, що 20 листопада 2006 року ОСОБА_3 у виконавчому провадженні, за виконавчим листом №2-3433 від 10 травня 2006 року, здійснив грошовий платіж на суму 175 000 грн. та сплатив комісійний внесок банку 875 грн.

Судова колегія вважає, що такі дії не повязані з виконанням довіреності, виданої ОСОБА_2 22 лютого 2006 року.

Так, на виконанні державної виконавчої служби знаходився виконавчий лист № 2-3433 від 10 травня 2006 року, згідно якого певні дії була повинна виконати за свій рахунок ОСОБА_7 на поновлення порушеного права ОСОБА_2 незаконним будівництвом і переобладнанням у комунальній квартирі.

Згідно довіреності ОСОБА_3 мав на стадії виконання рішення суду звернути виконавчий лист до виконання та мав право на отримання грошей на користь ОСОБА_2 Право на оплату у виконавчому провадженні будівельних робіт, покладених рішенням суду на іншу особу, ОСОБА_2 ОСОБА_3 не надавав.

У відповідності до вимог ст. 1000, ст. 1003 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобовязується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обовязки довірителя.

Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного.

У договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належать вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

Оскільки ОСОБА_2 не надавав ОСОБА_3 право здійснення платежу у виконавчому провадженні за ОСОБА_7, то і здійснювати його він не мав права.

Тому посилання суду на те, що платіж зроблено в рамках довіреності є помилковим, воно свідчить про неправильне застосування норм матеріального права та не відповідає обставинам справи.

Більш того, як вбачається з матеріалів справи, виконавче провадження на час внесення платежу було призупинено Ухвалою Верховного Суду України від 24 жовтня 2006 року, а 2 листопада 2006 року ОСОБА_2 скасував довіреність на представництво своїх інтересів ОСОБА_3, про що останній був повідомлений у встановленому порядку.

З матеріалів справи також вбачається, що 15 лютого 2007 року ОСОБА_2 видав ОСОБА_3 довіреність на представництво своїх інтересів строком до 15 лютого 2008 року, але зовсім іншого змісту, з новими повноваженнями та без представництва у виконавчому провадженні.

Таким чином висновки суду про те, що ОСОБА_3 діяв у рамках виданої йому довіреності, в межах строку дії довіреності та в інтересах ОСОБА_2, здійснив необхідний платіж у виконавчому провадженні і має право на повернення йому грошей ОСОБА_2 являються безпідставними.

Висновки суду про те, що сума, внесена ОСОБА_6 М., відповідає реальним витратам проведених ОСОБА_5 поновлюючих робіт не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не мають правового значення при вирішенні цього спору.

За такими обставинами рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення. На підставі викладеного позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню, а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 слід відмовити.

Водночас судова колегія вважає за можливе скасувати заходи забезпечення позовних вимог ОСОБА_3, вжитих ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 7 травня 2007 року., оскільки відмовляє в їх задоволенні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 червня 2010 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення.

ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати дії ОСОБА_3 по сплаті суми в розмірі 175 000 грн. та комісійної винагороди в розмірі 875 грн. такими, що не повязані з виконанням довіреності № 199 від 22 лютого 2006 року.

Скасувати заходи забезпечення позову, а саме: зняти арешт, накладений ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 7 травня 2007 року на частку квартири АДРЕСА_3 та квартиру АДРЕСА_4.

Рішення набирає законної сили негайно, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :