Рівненський міський суд Рівненської області
Справа № 2-1386/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2010 року м. Рівне

Рівненський міський суд в складі:

головуючого судді Цвіркуна О.С.

за участю секретаря Власюк О.В.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Приватного підприємства «Леся» та ОСОБА_5 акціонерного товариства Національна акціонерна компанія «ОРАНТА» про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2, Приватного підприємства «Леся» та ОСОБА_5 акціонерного товариства Національна акціонерна компанія «ОРАНТА» про відшкодування майнової та моральної шкоди. В своєму позові просить солідарно стягнути із відповідачів 6069 грн. 63 коп. у відшкодування майнової шкоди, 5000 грн. 00 коп. у відшкодування моральної шкоди та понесені нею витрати на правову допомогу, по сплаті судового збору та витрат на ІТЗ.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 надав суду пояснення, які повністю співпадають з обставинами викладеними у позові. Додатково наголосив, що автомобіль його довірительки, який був пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини ОСОБА_2 перебуває на гарантійному обслуговуванні, що здійснює за відповідним договором ТзОВ «Колор Автопарк». Відтак, для того, щоб не порушити гарантійні зобовязання позивачка вимушена була проводити ремонт пошкодженого автомобіля виключно на даному підприємстві, оскільки таким чином може дотримуватися зобовязань покладених на нею продавцем автомобіля. Просив позовні вимоги задовольнити в повному обємі.

Відповідач ОСОБА_2, будучи одночасно директором ПП «Леся», позовні вимоги не визнав та надав суду письмові заперечення. Просив в позові до нього відмовити, оскільки на його думку відповідальність за заподіяну ним шкоду позиваці в дорожньо-транспортній пригоді повинна відшкодовувати виключно страхова компанія «ОРАНТА».

Представник відповідача ПП «Леся» ОСОБА_6 позовні вимоги не визнав. Просив в позові до підприємства відмовити, оскільки на його думку відповідальність за заподіяну ОСОБА_2 шкоду позиваці в дорожньо-транспортній пригоді повинна відшкодовувати страхова компанія «ОРАНТА».

Представник відповідача ОСОБА_5 акціонерного товариства Національна акціонерна компанія «ОРАНТА» ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала та надала суду письмові заперечення проти позову. Крім того, суду пояснила, що страхова компанія діяла в межах чинного законодавства та визначила розмір відшкодування відповідно до умов чинного законодавства, зокрема положень Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Просила в позові до страхової компанії відмовити та стягнути таку шкоду із інших відповідачів.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Як вбачається із постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 14 квітня 2009 року в справі про адміністративне правопорушення, приблизно о 10 год. 30 хв. 09 квітня 2009 року водій ОСОБА_2, на вул. Вербовій в м. Рівне, керуючи автомобілем НОМЕР_1, який належить на праві власності ПП «Леся», в порушення вимог п. 12.1 та 13.1 ПДР України, не вибравши безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції здійснив зіткнення з автомобілем марки «Сузукі ОСОБА_7», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4, яка рухалася попереду.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного порушення передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнутий до адміністративної відповідальності шляхом накладення штрафу.

Сторони по справі не оспорювали та не заперечували факт вини ОСОБА_2 у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 09 квітня 2009 року і в якій було пошкоджено автомобіль позивачки «Сузукі ОСОБА_7» д.н.з. НОМЕР_2.

Як вбачається із оглянутого судом свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль марки «Сузукі ОСОБА_7» д.н.з. НОМЕР_2 належить на праві власності позивачці.

Відповідно до листа ППФ «Стронг» за № 1747 від 14.04.2010 року проданий даним підприємством автомобіль позивачки «Сузукі ОСОБА_7» д.н.з. НОМЕР_2 перебуває на гарантійному обслуговуванні в ТзОВ «Колор Автопарк». Така обставина стверджується й витягом із документів про реєстрацію продажу наведеного автомобіля та відмітками про проведення гарантійного ремонту. Таким чином, суд погоджується із доводами позивачки проте, що для недопущення нею порушень гарантійних зобовязань вона повинна була проводити ремонт свого пошкодженого автомобіля внаслідок ДТП виключно на визначених продавцем підприємствах.

Як беззаперечно вбачається із листа ППФ «Стронг» за № 1747 від 14.04.2010 року підприємством, що проводить гарантійний ремонт та обслуговування автомобіля позивачки є ТзОВ «Колор Автопарк».

Судом встановлено, що відповідно до акту надання послуг з технічного обслуговування і ремонту транспортного засобу від 17.04.2009 року між ТзОВ «Колор Автопарк» та позивачкою було погоджено виключний перелік робіт та послуг для проведення повноцінного відновлювального ремонту пошкодженого в ДТП автомобіля марки «Сузукі ОСОБА_7» д.н.з. НОМЕР_2. Відповідно до двох фіскальних чеків від 10.04.2009 року за № 153 та від 17.04.2009 року за № 173 і довідки виданої ТзОВ «Колор Автопарк» позивачка повністю сплатила 18001 грн. 22 коп. вартість робіт та послуг виконаних названим товариством.

Відповідачі та їх представники не надали суду доказів того, що такі послуги та роботи не були сплачені позивачкою або були сплачені третіми особами.

Крім того, при ухваленні рішення суд бере до уваги той факт, що автомобіль ПП «Леся» був застрахований належним чином у ОСОБА_5 акціонерному товаристві Національна акціонерна компанія «ОРАНТА», що стверджується Полісом № ВВ/8275092 від 08.12.2008 року. При цьому, названа страхова компанія відповідно до звіту за № 22/06 від 23.06.2009 року про визначення вартості матеріального збитку позивачці сплатила кошти в сумі 11931,59 грн. ОСОБА_3 обставини стверджуються платіжним дорученням за №3980 від 10.09.2009 року та не заперечуються учасниками процесу.

Проте, судом встановлено, що позивачкою в цілому для повного відновлення автомобіля пошкодженого в ДТП було затрачено 18001 грн. 22 коп. Враховуючи, що суму 11 931 грн. 59 коп. на сьогодні ОСОБА_4 сплачено страховою компанією, то несплачене відшкодування майнової шкоди становить - 6069 грн. 63 коп. (18001 грн. 22 коп. - 11931 грн. 59 коп. = 6069 грн. 63 коп.).

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний

засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, суд погоджується із думкою представника ОСОБА_5 акціонерного товариства Національна акціонерна компанія «ОРАНТА», що страховою компанією правомірно сплачено суму коштів позивачці у розмірі визначеному саме звітом за № 22/06 від 23.06.2009 року. Однак, суд бере до уваги той факт, що таке відшкодування визначено хоча й у відповідності до чинного законодавства, проте без врахування шкоди, повязаної із втратою товарного вигляду транспортного засобу та без врахування того, що позивачка вимушена проводити ремонт виключно в підприємстві визначеному продавцем для збереження гарантійного обслуговування. При цьому, ціну робіт та деталей у такому випадку визначає саме таке підприємство, а в даному випадку - ТзОВ «Колор Автопарк».

Таким чином, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про відшкодування майнової шкоди із ОСОБА_5 акціонерного товариства Національна акціонерна компанія «ОРАНТА» є безпідставними. Проте, така шкода підлягає стягненню саме із ОСОБА_2 та Приватного підприємства «Леся».

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особо, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, яка її завдала.

ОСОБА_2, як особа, яка завдала шкоди позивачці, не звільняється від її відшкодування, бо ним не доведено, що шкоди завдано не з його вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Крім того, ОСОБА_2 та ПП «Леся», як особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідають за завдану шкоду позивачці, оскільки ОСОБА_2 та представник ПП «Леся» не довели в суді того, що така шкода була завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілої (ч. 5 ст. 1187 ЦК України).

Крім того, судом встановлено, що визначені роботи та послуги для відновлювального ремонту автомобіля «Сузукі ОСОБА_7» д.н.з. НОМЕР_2 в акті надання послуг з технічного обслуговування і ремонту транспортного засобу від 17.04.2009 року не суперечать тим пошкодженням, які відображені в довідці виданої Відділом ДАІ м. Рівне за № 35/72-д від 21.04.2009 року та страховому акті за № 7/149 від 10.07.2009 року.

Щодо відшкодування моральної шкоди, то суд вважає, що позовні вимоги про стягнення такої шкоди із ОСОБА_5 акціонерного товариства Національна акціонерна компанія «ОРАНТА» є аналогічно безпідставними. Як вбачається із позовної заяви ОСОБА_4, остання просить стягнути моральну шкоду на підставі п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України - у звязку із душевними стражданнями, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Таку обставину не заперечив в судовому засіданні й представник позивачки ОСОБА_1

Проте, у відповідності до ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи викладене та у відповідності до вимог ст.ст. 23, 1167, 1168 та 1187 ЦК України моральна шкода заподіяна позивачці у звязку із душевними стражданнями, яких вона зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна підлягає солідарному стягненню із ОСОБА_2 та Приватного підприємства «Леся».

Суд погоджується із позивачами, що нарівні з тим, їм було завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких вони зазнали як фізичні особи у звязку із знищенням та пошкодженням їхнього майна. У відповідності до вимог ст. 23 ЦК України це є підставою для відшкодування такої шкоди.

При цьому, судом встановлено, що протиправними діями ОСОБА_2 порушено звичайне буденне життя та організацію діяльності позивачки, як людини, їй створено психічний, моральний та побутовий дискомфорт.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Враховуючи вимоги розумності та справедливості, розмір грошового відшкодування моральної шкоди завданої позивачам внаслідок ДТП суд оцінює в розмірі 1500.

Керуючись ст.ст. 23, 1167, 1168 та 1187 ЦК України; Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; ст. ст. 1, 11, 15, 60, 88, 212, 213, 214, 215 та 223 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково.

Солідарно стягнути із ОСОБА_2 та Приватного підприємства «Леся» на користь ОСОБА_4 6069 гривень 63 коп. у відшкодування майнової шкоди.

Солідарно стягнути із ОСОБА_2 та Приватного підприємства «Леся» на користь ОСОБА_4 1500 гривень 00 коп. у відшкодування моральної шкоди.

Солідарно стягнути із ОСОБА_2 та Приватного підприємства «Леся» на користь ОСОБА_4 понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 320 гривень 00 коп., витрат по сплаті послуг ІТЗ в розмірі 120 гривень 00 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 1000 гривень.

В позові ОСОБА_4 до ОСОБА_5 акціонерного товариства Національна акціонерна компанія «ОРАНТА» про стягнення майнової та моральної шкоди заподіяної в ДТП відмовити за безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк встановлений ст. 294 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подання протягом десяти днів з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Рішення також може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги без подання заяви про апеляційне оскарження, але у строк встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя