Справа № 2-166/10
РІШЕННЯ

Іменем України

17.03.2010 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Волчка А.Я.

при секретарі Андрейчуку Т.В.,

роглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Музичанської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 управління юстиції в Київській області в особі Першої Київської обласної державної нотаріальної контори, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2009 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 управління юстиції в Київській області в особі Першої Київської обласної державної нотаріальної контори про визнання незаконною та скасування постанови про відмову у чиненні нотаріальної дії та зобов'язання вчинити дії.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 28.11.2000 року померла його мати ОСОБА_3. Останній на праві власності належав житловий будинок fel3, який розташований за адресою: Київська область, Києво-Свягошинський район, с. Музичі, вул. Харченка.

Померла все належне їй за життя майно заповіла ОСОБА_1

Позивач стверджував, що він прийняв спадщину в порядку, визначеному ст.549 Цивільного кодексу Української PCP від 18.07.1963 року №1540-VI, оскільки він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Факт вступу позивача у володіння та управління спадковим майном підтверджується довідкою, виданою Музичанської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, згідно якої ОСОБА_1 на момент смерті постійно проживав зі спадкодавцем за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Музичі, вул. Харченка. 13.

Проте, коли позивач звернувся до Першої Київської обласної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Державний нотаріус ОСОБА_4 мотивувала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину тим, що ОСОБА_1 пропустив строк для прийняття спадщини, визначений ст.1270 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року №435-IV.

Позивач вважав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.12-2009 року щодо відмови йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом незаконною та скасувати її.

В процесі розгляду справи представник позивача ОСОБА_5 подала заяву про зміну предмета позову, предявивши позов до Музичанської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 управління юстиції в Київській області в особі Першої Київської обласної державної нотаріальної контори, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Представник позивача зазначила, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, зокрема він вважав, що він фактично вступив у володіння та управління спадковим майном, просила суд визначити ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3

В судовому засіданні представники позивача підтримали позов, просили суд задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду відповідач був належним чином оповіщений, надіслав до суду заяву, в якій просив суд глянути справу за відсутності його представника, позов визнав.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду третя особа повідомлена, про причини неявки в судове засідання свого представника суд не повідомила.

Заслухавши пояснення представників позивачів, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.11.2000 року померла ОСОБА_3. Факт її смерті підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконавчим комітетом Музичанської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області а.с.13).

Відповідно до ст.1233 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року №435-IV заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ч.1 ст.1235 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року №435-1V заповідач же призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Все належне на праві власності майно ОСОБА_3 заповіла своєму сину ОСОБА_6 (а.с.6).

Ч.1 ст.1270 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року №435-1V передбачено, що ля прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу вкриття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 22.12.2009 звернувся до Першої Київської обласної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої матері, проте постановою державного нотаріуса ОСОБА_4 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки він пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини, встановлений ч.І ст.1270 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ч.З ст.1272 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року №435-IV и позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини. суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Суд вважає причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, зазначені позивачем, неповажними, оскільки вони не пов'язані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для ОСОБА_1 щодо вчинення всіх необхідних юридично значимих цій, спрямованих для прийняття спадщини. Причини пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини мають субєктивний характер і не належать до поважних.

Ст.549 Цивільного кодексу Української PCP від 18.07.1963 року №1540-VI передбачено, по спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в правління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

П. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, »затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14.06.1994 року №18/5 визначено, що показом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути, зокрема довідка виконавчого комітету місцевої ради про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним.

З довідки від 10.12.2009 року №710, виданої ОСОБА_1 виконавчим комітетом Музичанської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, вбачається, останній безпосередньо перед смертю ОСОБА_3 проживав разом з нею за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Музичі, вул. Харченка. 13, тобто спадкоємець фактично вступив в управління та володіння спадковим майном (а.с.6).

Згідно з положеннями п.5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року №435-IV правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців і набрання чинності цим Кодексом.

Проте, як встановлено судом, хоча спадщина після померлої ОСОБА_3 була відкрита до набрання чинності Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року №435-IV, але вона була прийнята спадкоємцем за заповітом ОСОБА_1 в порядку, визначеному ст.549 Цивільного кодексу Української PCP від 18.07.1963 року №1540-VI.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає вільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом було розяснено представникам позивача їхнє процесуальне право, гарантоване г.ст.31, 44 Цивільного процесуального кодексу України, змінити предмет позову, просити суд підставі ст.549 Цивільного кодексу Української PCP від 18.07.1963 року №1540-VI визнати ОСОБА_1 право власності на майно в порядку спадкування після померлої 28.11.2000 року ОСОБА_3 Однак представники позивача наполягали на задоволенні позову ОСОБА_1 стосовно визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини

Відтак суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1

Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.15, 16, 1233, 1234, 1235, 1268, 1269. |270, 1272 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року №435-IV, п.5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року №435-IV. г.549 Цивільного кодексу Української PCP від 18.07.1963 року №1540-VI, п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства Юстиції України від 14.06.1994 року №18/5 постанови пленуму Верхового Суду України "Про судову практику у справах про спадкування №7 від 30.05.2008 року та. керуючись ст.ст. З, 10. 11, 15, 60, 209. 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Музичанської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 управління юстиції в Київській області в особі Першої Київської обласної державної нотаріальної контори, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги або шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Суддя: А.Я.Волчко