Справа № 22ц-926 Головуючий у 1 інстанції: Березюк Г.М.
Категорія: 44 Доповідач: Павлишин О.Ф.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2010 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Павлишина О.Ф.,

суддів Мусіної Т.Г., Штефаніци Ю.Г.,

при секретарі Безпятко О.І.,

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 28 грудня 2009 року,-

ВСТАНОВИЛА :

Вказаним рішенням задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі №13 будинку №40-а на проспекті Шевченка в м.Новий Розділ Миколаївського району Львівської області.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 В апеляційній скарзі стверджує про порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи. Апелянт покликається на те, що судом безпідставно відмовлено в допиті свідка ОСОБА_3 Вважає, що суд задоволив позов особи, яка не проживала в спірній квартирі, а проживає в с.Горішне, де і є зареєстрованою. Вказує, що позивачка з 1996 рорку не проживає в спірній кварирпі і чинить йому з матірю перешкоди в користуванні квартирою. Також вважає поважною причиною свого не проживання те, що в квартирі ніхто з зареєстрованих осіб не проживає. Просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в позові.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги, які аналогічні її доводам, пояснення ОСОБА_2 про заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що в квартирі №13 будинку №40-а на проспекті Шевченка в м.Новий Розділ Миколаївського району Львівської області зареєстровано місце проживання ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 Вказана квартира складається з трьох житлових кімнат. (а.с.6)

Задовольняючи позов про визнання відповідача такими, що втратив право користування жилим приміщенням на підставі ст.71 ЖК України, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що відповідач більше шести місяців без поважних причин не проживає у спірному жилому приміщенні, а відтак втратив право користування таким.

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи, - даними актів обстеження квартири за 2006 2008 роки відповідно до яких відповідач не проживає в квартирі (а.с.7-12), показами свідка ОСОБА_7 про не проживання відповідача у спірній квартирі.

Не проживання в спірній квартирі понад шість місяців не оспорюється самим відповідачем. Судом перевірялось покликання відповідача на створення перешкод у проживанні в спірному помешканні, однак таке не знайшло свого підтвердження. Сам відповідач не заперечував, що з приводу створення перешкод нікуди не звертався і не вживав заходи для їх усунення.

Відповідно до положень ст.ст. 71, 72 ЖК України наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, коли вони в ньому не проживають без поважних причин понад шість місяців.

Таким чином, зібраними доказами в справі безспірно встановлено, що відповідач понад шість місяців без поважних причин не проживав в квартирі, а відтак суд з"ясувавши обставини спору, перевіривши доводи сторін, проаналізувавши зібрані докази, дав їм належну правову оцінку і ухвалив рішення про визнання відповідача такими, що втратив право користування жилим приміщенням, що відповідає вимогам закону.

Посилання апелянта на неможливість проживання в квартирі в зв"язку з тим, що в квартирі ніхто не проживає є голослівним та спростовується даними актів комісії, поданими позивачкою. (а.с.7-12), якими заперечується зазначена обставина.

Твердження апелянта, що суд задоволив позов особи, яка не проживала в спірній квартирі, а проживає в с.Горішне, де і є зареєстрованою, визнається безпідставним, оскільки матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 є наймачем спірної квартири, місцем реєстрації її проживання залишається спірна квартира, договір житлового найму з нею не розривався і не визнавався недійсним. А сам лише факт встановлення органами внутрішніх справ подвійної реєстрації позивачки після ухвалення судом першої інстанції рішення не може бути підставою для визнання відсутності права позивачки звертатись з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право на проживання у квартирі.

В зв"язку з наведеним колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не свідчать про порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

А тому, оскільки ухвалене рішення є законним і обгрунтованим, підстав для скасування рішення суду немає.

Керуючись п. ч.1 ст.307, ст.ст. 313, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 28 грудня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України шляхом подання касаційної скарги протягом двох місяців з дня набранням законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: