РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 2-151/10

пр. № -

07 липня 2010 року Святошинський районний суд м.Києва

в складі: головуючого судді - Величко Т.О.,

при секретарі - Оберемко В.О.

ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про визнання батьківства, -

ВСТАНОВИВ:

12.11.2008 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом та просила постановити рішення про визнання відповідача ОСОБА_3 батьком неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на ті обставини, що з квітня 2007 року вона проживала однією сім»єю без реєстрації шлюбу з відповідачем ОСОБА_3 у належній йому квартирі №23 по пр.-ту.50-річчя Жовтня,б.1, вела з ним спільно господарство, готувала їжу, він допомагав матеріально та забезпечував її. Зазначала, що відповідач мав намір з нею одружитися, що підтверджено письмовими доказами. Зазначала, що у кінці жовтня 2007 року, вона завагітніла від відповідача, а на початку листопада повідомила відповідача про свою вагітність. Зазначала, що 27 липня 2008 року вона народила сина ОСОБА_4. Зазначала, що після народження сина відповідач не визнає себе батьком дитини, припинив з нею стосунки, а тому просить позов задовольнити і визнати відповідача ОСОБА_3, батьком малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У судовому засіданні позивачка від позову не відмовилася просила позов задовольнити.

У судовому засіданні відповідач позов не визнав, не вважає себе батьком дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у задоволенні позову просив відмовити.

Суд заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного.

Із пояснень сторін у справі судом встановлено, що сторони у справі дійсно проживали однією сум»ею з квітня 2007 року, вели спільно господарство, підтримували сімейні стосунки.

Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Як визнано у судовому засіданні відповідачем у справі, він дійсно підтримував інтимні стосунки із позивачем у справі, коли дізнався про її вагітність поставив під сумнів, що саме він є батьком, стосунки із позивачем розірвав, надавав декілька разів кошти позивачу для позбавлення її дитини, шляхом хірургічного втручання.

У судовому засіданні позивач заявила, що спочатку розглядала пропозицію щодо позбавлення себе дитини, а потім вирішила, що зазначене може завдати шкоди її здоров»ю и народила ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2

У судовому засіданні відповідач не вважаючи себе батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 заявляв клопотання про проведення судової молекулярно-генетичної експертизи. Ухвалою суду від 27.02.2009 року по справі було призначено експертизу (а.с.68) та надано висновок ( а.с.71-73), з результатами якої відповідач не погодився.

У судових засіданнях відповідач заявляв клопотання про проведення повторної експертизи, ухвалами суду від 19.06.2009 року, 04.08.2010 року,07.12.2009 року клопотання було задоволено по справі призначено комісійну судову медичну експертизу встановлення строку зачаття та повторну судову молекулярно-генетичну експертизу. Ухвалою суду від 19.06.2010 року клопотання було задоволено, та по справі призначено комісійну судову медичну експертизу встановлення строку зачаття та повторну судову молекулярно-генетичну експертизу (а.с.149).

Відповідно до ст.128 СК України за відсутності заяв, право на подання яких встановлено СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Судом встановлено, що згідно висновку експерта №174 та додатків до нього (а.с.161-171) встановлено, що молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що громадянин ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, може являтися біологічним батьком дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, народженої громадянкою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, з ймовірністю 99,99999%, т.ч. батьківство практично доведено.

Із пояснень сторін у справі матеріалів справи ( а.с.8), відповідач ОСОБА_3 повідомив суд, що він дійсно, підтримував сімейні стосунки із ОСОБА_2, писав лист (а.с.8) позивачу у справі, але при цьому він був у нетверезому стані, коли дізнався про вагітність ОСОБА_2 надав їй гроші для позбавлення дитини, але вона скрила від нього, факт збереження дитини і повідомила по її народження. А тому він не визнає себе батьком дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4

Приймаючи до уваги обставини встановлені у судовому засіданні, які підтверджені належними доказами у справі, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню на підставі ст.ст. 128 СК України.

Керуючись ст.ст.125, 128, Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 57-61, 208,209, 212-215, 294,295 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, батьком, ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобов»язати Відділ РАЦС Святошинського РУЮ м.Києва внести відповідні зміни в актовий запис № 2198 від 01 серпня 2008 року про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зроблений у Відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві 01.08.2008 року, де в графі Батько вказати замість Новицький Сергій Леонідович Тиква Сергій Леонідович, записати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, місце народження невідоме, громадянина України, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_8, пр-т.50річчя Жовтня,1/1 кв.23, батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 і видати нове Свідоцтво про народження.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Святошинський районний суд Києва шляхом подання протягом десяти днів з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження та подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або у порядку ч.5 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: Т.О. Величко