РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 липня 2010 року Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі: судді Тарасенко А.М.,при секретарі Власовій Ю.Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства «Укртелеком», Харківська філія про усунення перешкод у здійсненні права користування, розпорядження майном та стягнення доходів від незаконного володіння приміщень, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відкритого акціонерного товариства «Укртелеком», Харківська філія про усунення перешкод у здійснення права користування, розпорядження майном та стягнення доходів від незаконного володіння приміщень, посилаючись на те, що він являється власником квартири АДРЕСА_1 з 1995 року, в його під»їзді знаходиться розподільча шафа РШ - 9223, люк, які являються технічними спорудами для обслуговування телекомунікаційних мереж, власником яких являється відповідач і які створюють перешкоду у здійсненні користування під»їздом. При проведенні відповідачем робіт біля зазначеної шафи, які проводяться постійно,він не може користуватися під»їздом, не може користуватися підвалом, поштовою скринькою. Ці незручності також приносять проблеми іншим мешканцям під»їзду. Між власниками квартир будинку та ВАТ «Укртелеком» не укладався договір на використання з господарською метою приміщення будинку та розміщення в ньому розподільчої шафи та люку. З метою усунення перешкод у здійсненні права користування, розпорядження майном яке йому належить,а саме: приміщення під»їзду сумісно з іншими власниками квартир просить зобов»язати відповідача демонтувати та прибрати розподільчу шафу РШ- 9223 із приміщення будинку, а також заборонити знаходитися робітниками ВАТ «Укртелеком» та проводити будь-які роботи в телекомунікаційних мережах в приміщенні будинку № 15 по вул.. Харківських дивізій.

Крім того, позивач просить стягнути на його користь доходи від незаконного володіння приміщень будинку, а саме: суму 38307 грив.90 коп. за період з 1 січня 2004 року.

Відповідач - представник ВАТ «Укртелеком» позов не визнав.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідка ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

У судовому засіданні встановлено наступне.

Згідно договору купівлі-продажу від 7 серпня 1995 року ОСОБА_3 являється власником квартири АДРЕСА_1. Право власності зареєстроване в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 4 жовтня 1995 року.

Позивач підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити. Вважає, що діями відповідача порушено його право власника. Будучи власником квартири він разом з іншими власниками квартир першого під»їзду будинку являється співвласником приміщення під»їзду на праві спільної сумісної власності на підставі усного договору. Розподільча шафа та люк розташовані в першому будинку під»їзду використовується відповідачем без згоди на то власників. У відповідності до діючого законодавства він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Відповідач в своїх господарських цілях використовую частину приміщення під»їзду, підвалу де проведені телефонні кабелі та дроти і отримує доходи, які складають з 1 січня 2004 - 766157 грив.93 коп. Оскільки в під»їзді власників квартир 20, його частина від незаконного володіння власністю складає - 38307 грив.90 коп. і зазначена сума підлягає стягненню.

Представник відповідача вважає позовні вимоги необґрунтованими і не підлягають задоволенню, оскільки не були порушені права позивача - власника квартири у будинку № 15 по вул.. Харківських дивізій в м. Харкові. Розподільча шафа РШ № 9223, яка розташована в першому під»їзді будинку була встановлена у 1967 році на підставі відомчих будівельних норм(норм проектування), які діяли на той час. Обладнання житлового будинку спорудами зв»язку проводилось у відповідності до затвердженої проектної документації на будівництво будинку разом з іншим інженерним обладнанням: мережами електро-, водо-, теплопостачання. Відповідно до будівельних норм наявність обладнання зв»язку було невід»ємленою інженерною комунікацією при передачі житлового будинку в експлуатацію. Керівництвом по експлуатації лінійно- кабельних споруд місцевих мереж зв»язку, розподільчі шафи повинні бути встановлені у середині приміщення і тільки у виняткових випадках на вулицях. Розподільча шафа була встановлена для забезпечення мешканців житлового будинку послугами з»язку. Позовні вимоги в частині стягнення 38307 грив.90 коп. також не підлягають задоволенню, оскільки позивач не надав розрахунок недоотриманого доходу з урахуванням його частки в майні.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4, власник квартири АДРЕСА_2, підтвердив пояснення позивача про те, що згідно усної домовленості між власниками квартир першого під»їзду існує домовленість про право спільної, сумісної власності приміщень під»їзду.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що в першому під»їзді будинку № 15 по вул.. Харківських дивізій в м. Харкові знаходиться розподільча шафа РШ - 9223, яка встановлена у 1967 році для забезпечення мешканців житлового будинку телекомунікаційними послугами, що надаються ВАТ «Укртелеком».

Правовідносини щодо встановлення розподільчої шафи виникли у 1967 році між державним підприємством електрозв»язку та забудовником. Діюче на той час законодавство не передбачало отримання дозволу на встановлення обладнання зв»язку для мешканців.

Позивач придбав квартиру у 1995 році. При купівлі квартири не заперечував проти знаходження розподільчої шафи у під»їзді будинку.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно- правові акти не мають зворотної дії у часі.

Обладнання, станційні та лінійні споруди, призначені для утворення телекомунікаційних мереж є технічними засобами телекомунікацій, а комплекс технічних засобів телекомунікацій та споруд, призначених для маршрутизації, комунікації, передавання або приймання знаків, сигналів, письмового тексту, зображень та звуків або повідомлень будь-якого роду по радіо, проводових, оптичних чи інших електромагнітних системах між кінцевим обладнанням є телекомунікаційною мережею. Таким чином, розподільча шафа є невід»ємлемою частиною телекомунікаційної мережі.

Спірна розподільча шафа забезпечує зв»язок 792 абонентів міської телефонної мережі, з них: 745 фізичні особи, 34 юридичні особи. 51 абонент обслуговується за допомогою розподільчої шафи, які проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Демонтаж шафи приведе до зупинення та відключення від послуг 792 абонента. Таким чином, відключення абонентів від телекомунікаційної мережі є порушення їх прав та законних інтересів.

Відповідно до ст. З Закону України «Про телекомунікації» сфера телекомунікацій є складовою частиною виробничої та соціальної інфраструктури України і призначені для задоволення потреб фізичних та юридичних осіб, органів державної влади в телекомунікаційних послугах.

Частина 2 ст. 382 ЦК України визначає правовий режим допоміжних приміщень і приміщень загального користування житлового будинку у багатоквартирному будинку. Зокрема, за власниками квартир у таких будинках на праві спільної сумісної власності. Окрім того, власники квартир у багатоквартирному будинку зобов»язані брати участь у витратах на його утримання, в тому числі допоміжних приміщень будинку відповідно до їх частки в майні будинку, проводити сплату податків та зборів.

Частиною 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», встановлено, що власники квартир багатоквартирних будинків зобов»язані брати участь у загальних витратах, пов»язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку.

Позивачем не визначений його розмір частки в майні (під»їзді) на яке він має право власності. Відсутнє виділення його частки в натурі. Не надано доказу про право власності позивача саме на ту частку під»їзду, підвального приміщення, яку займає відповідач і будь-яких достовірних доказів про незаконність дій відповідача та порушення його прав та інтересів.

Таким чином, позивач не довів, що саме він є власником тієї частки яку займає відповідач та несе витрати на її утримання.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

У відповідності до ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном здійснюється за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає

нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Як вбачається з матеріалів справи позивач не має письмової нотаріально посвідченої згоди інших співвласників.

Таким чином, у позивача відсутнє право в одноособовому порядку розпоряджатися майном, яке знаходиться у сумісній власності та відсутнє право на звернення до суду в інтересах інших співвласників.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про телекомунікації», Постанови Кабінету Міністрів України від 29 січня 1996 року № 135 позивач за власні кошти повинен виконувати роботи, пов»язані з упорядкуванням і перенесенням телекомунікаційних мереж, що знаходяться в зоні забудови, відповідно до технічних умов, наданих власником цих мереж. Але, як встановлено, позивач не звертався до відповідача з таким питанням.

Вимога позивача щодо демонтування розподільчої шафи, яка розташована в будинку № 15 по вул. .Харківських дивізій в м. Харкові є необґрунтованою.

Позивач вважає, що відповідач незаконно володіє приміщенням будинку і в зв»язку з цим повинен сплатити йому від цього володіння доходи, які отримує.

У відповідності до ч 1 ст. 390 ЦК України власник майна має право вимагати від особи, яка знала або могла знати, що вона володіє майном незаконно, передання усіх доходів від майна, які вона одержала або могла одержати за весь час володіння ним.

Але, як встановлено, позивач не надав доказів, що він являється власником якої частки в праві сумісної власності. Також не надав розрахунок з урахуванням його частки в майні, яка повинна бути виділена в натурі.

Позивач просить стягнути 38307 грив.90 коп., але суд не може прийняти цей розрахунок здійснений на підставі загальної вартості нарахувань по особовим рахункам споживачів, абонентів відповідача за фактично надані послуги. Нарахування за фактично отримані послуги не є чистим доходом відповідача.

Таким чином, між позивачем та відповідачем відсутні будь-які правовідносини чи зобов»язання. Позивачем не наданий відповідний розрахунок суми, яку він вважає необхідним отримати, відповідні докази про порушення його прав.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Окрім того, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини, які викладені позивачем в позовної заяві не підтверджені належними доказами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,60,209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст.368,369,382,390 ЦК України, Законом України «Про телекомунікації» , -

вирішив:

ОСОБА_1 в позові до відкритого акціонерного товариства «Укртелеком», Харківська філія про усунення перешкод у здійсненні права користування, розпорядження майном та стягнення доходів від незаконного володіння приміщень - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч 4 ст.295 ЦПК України.

Суддя -