Справа № 2-2704/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2010 року м. Балаклія

Балаклійський районний суд Харківської області

у складі: судді - Муленко Л.М.,

за участю секретаря Комар Т.О.,

за відсутності позивача та представника відповідача,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

10.06.2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Балаклійському районі Харківської області, в якому просить визнати незаконною бездіяльність управління ПФУ в Балаклійському районі Харківської області та зобов'язати відповідача, починаючи з 01 травня 2009 року, провести перерахунок його пенсії відповідно до ст.ст.40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-VI (далі Закон №1058-VI), а саме: провести перерахунок пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за перерахунком пенсії, тобто за 2008 рік, який становив 1806 гривень 33 копійки, при цьому здійснити виключення періоду до 60 календарних місяців підряд, який становить не більше ніж 10% тривалості страхового стажу за період, що настав після призначення пенсії та за який враховується заробітна плата (дохід) для перерахунку пенсії, а також провести відповідні виплати; зобовязати відповідача, починаючи з 25 лютого 2005 року провести перерахунок додаткової пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії відповідно до ст.ст.51,67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме: установити додаткову пенсію в розмірі 30% мінімальної пенсії, та провести відповідні виплати.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 у позовній заяві вказує, що він з 25 лютого 2005 року перебуває на обліку в управлінні ПФУ в Балаклійському районі Харківської області та отримує пенсію за віком і додаткову пенсію як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії.

Відповідачем з 01 травня 2009 року було проведено перерахунок його пенсії через два роки після попереднього перерахунку. При цьому розрахунок пенсії був проведений на підставі Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28 травня 2008 року №530. Позивач вважає, що управління ПФУ у Балаклійському найоні Харківської області в порушення Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» занизило розмір його пенсії при проведенні перерахунку.

Крім того, вказав, що додаткова пенсія як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії нараховується та виплачується йому відповідачем на підставі постанов Кабінету Міністрів України, а не у відповідності до приписів Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», чим порушуються його права на отримання пенсії у належному розмірі.

В судове засідання позивач не зявився, у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, в своїх письмових запереченнях відповідач просив суд розглянути справу за його відсутності, відмовити в задоволенні позову. В обгрунтування своїх заперечень зазначив, що позивач перебуває на обліку в управлінні ПФУ в Балаклійському районі Харківської області, з 25.02.2005 року отримує пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV та ст.ст.51,55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як ліквідатор наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1987 року 2 категорії.

Відповідач вважає, що порушень при призначенні позивачу додаткової пенсії з боку управління ПФУ в Балаклійському районі Харківської області немає. Розмір пенсії, яку отримував позивач, відповідає чинному законодавству.

Додаткова пенсія позивачу була призначена відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» від 03.01.2002 року №1, виходячи із розміру 19,91 гривень. Тобто, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, особам 2 категорії призначалася у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком: 19,91х30%.

Починаючи з 01.01.2008 року призначення та виплата позивачу додаткової пенсії здійснювалось з урахуванням змін, внесених до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України». Новою редакцією ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що особам, віднесеним до 2 категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 15% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Після прийняття рішення Конституційним Судом України щодо неконституційності змін, внесених до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 22.05.2008 року призначення та виплата позивачу пенсій здійснювались згідно Постанови Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008 року «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», пунктом 4 якої передбачено щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, виплачувати у розмірі 15 процентів від прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність.

Відповідач вважає, що розмір додаткової пенсії, яку отримував позивач, відповідає чинному законодавству.

Стосовно позовних вимог про перерахунок пенсії відповідно до ст.ст.40,42 «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV відповідач у письмових запереченнях вказав, що 13.05.2009 року позивач звернувся до управління ПФУ в Балаклійському районі із заявою про перерахунок відповідно до ч.4 ст.42 Закону №1058-VI, як такому, що продовжував працювати після призначення пенсії.

Частиною 4 статті 42 Закону №1058-VI та Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року №107-VІ було передбачено проведення перерахунків пенсій з урахуванням страхового стажу, набутого після її призначення, та із застосуванням показника заробітної плати в середню на одну особу в цілому по Україні, який враховується для обчислення пенсії за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії, що визначався згідно ст.40 Закону №1058-VI. Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року, зміни, внесені до ст.ст.40, 42 Закону №1058-VI, були визнанні неконституційними, а рішення щодо відновлення дії зазначеної норми в попередній редакції не приймалось. У звязку з цим перерахунки пенсій проводилися відповідно до п.11 Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» №530 від 28.05.2008 року з використанням показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, яка визначена відповідно до Постанови правління Пенсійного фонду України від 01.02.2008 року №4-4 «Про затвердження Порядку визначення показників середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» враховується для обчислення пенсії».

Листом від 11.03.2009 року №20/0/18-09/39 Міністерство праці та соціальної політики України розяснює, що до законодавчого врегулювання питання визначення показника заробіної плати в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, перерахунки пенсій у 2009 році відповідно до пп.3 п.11 Постанови КМУ №530 проводяться із застосуванням показника заробітної плати в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону №1058-VI враховується для обчислення пенсії за 2007 рік (1197,91 грн). Тому відповідачем при здійсненні перерахунку пенсії позтвачу був застосований показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки в цілому по Україні за 2007 рік.

Також звертав увагу, що треба врахувати порушення позивачем строку позовної давності для звернення з позовом до суду.

Враховуючи наявність відповідних заяв від позивача та представника відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про зобовязання відповідача до перерахунку пенсії відповідно до ст.ст.40,42 «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV, то вони підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Позивач перебуває на обліку в управлінні ПФУ в Балаклійському районі Харківської області з 25.02.2005 року та отримує пенсію за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії АГ №654358 від 24.05.2005 року (а.с.7), та письмовими запереченнями відповідача.

Згідно ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-VI від 09.07.2003 року для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Відповідно до абз.3 ч.1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-VI від 09.07.2003 року за вибором особи, яка звернулася за пенсією, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключається період до 60 календарних місяців страхового стажу підряд за умови, що зазначений період становить не більше ніж 10 відсотків тривалості страхового стажу.

Згідно ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-VI від 09.07.2003 року в разі, якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніш як через два роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 цього Закону.

Відповідно до наказу Державного комітету статистики, Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства економіки та з питань Європейської інтеграції України від 31.12.2003 року №472/352/398 «Про затвердження Тимчасової методики визначення показників середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки, для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» середня заробітна плата визначена в середньому на одну застраховану особу по Україні, з якої сплачені страхові внески, та яка враховується для обчислення пенсії за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії.

Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року №107-VІ до абз.3 ч.1 ст.40 та до ч.4 ст.42 Закону №1058-VI внесені зміни.

Відповідно до нової редакції абз.3 ч.1 ст.40 Закону №1058-VI передбачено, що за вибором особи, яка звернулася за пенсією, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключається період до 60 календарних місяців страхового стажу підряд за умови, що зазначений період становить не більше ніж 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим частини першої цієї статті, період, за який враховується заробітна плата, після виключення 10 відсотків тривалості страхового стажу, не може бути меншим ніж 60 календарних місяців.

Частину 4 ст.42 Закону №1058-VI викладено в такій редакції: «У разі, якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням не менше ніж 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі.

Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія. За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії провадиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії. При цьому з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для перерахунку пенсії, період після призначення пенсії не підлягає виключенню згідно із абзацом третім частини першої статті 40 цього Закону.

У разі, якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менше ніж 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії провадиться не раніше як через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Якщо пенсіонер, продовжуючи працювати, набув стажу, достатнього для призначення пенсії відповідно до частини першої статті 28 цього Закону, то за заявою пенсіонера провадиться відповідний перерахунок пенсії, незалежно від того, скільки часу минуло після призначення пенсії при неповному стажі, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Обчислення страхового стажу, який дає право на перерахунок пенсії відповідно до цієї частини, здійснюється не раніше дня, наступного за днем, по який обчислено страховий стаж при призначенні (попередньому перерахунку) пенсії».

Рішенням Конституційного Суду України №10рп/2008 від 22.05.2008 року у справі «щодо предмета та змісту закону про державний бюджет України» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення підпунктом "а" підпункту 9 та підпунктом "б" підпункту 10 пункту 35 розділу II Закону України №107-VІ. Пунктом 6 зазначеного Рішення визначено, що рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України №107-VІ, визнаних не конституційними.

Таким чином, зміни, внесені Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №107-VI, втратили чинність з 22 травня 2008 року.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані не конституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Виходячи з приписів ч.2 ст.152 Конституції України та дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 22.05.2008 року за № 10-рп/2008 року, у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України, відповідач з 22.05.2008 року при призначенні та перерахунку пенсії працівникам, зайнятим угалузях економіки, повинен був керуватись абз.3 ч.1 ст.40 та ч.4 ст.42 Закону №1058-VI в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини 4 статті 9 Цивільного процесуального кодексу України у разі невідповідності правового акта закону України або міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує акт законодавства, який має вищу юридичну силу.

Судом встановлено, що розрахунок пенсії позивачу управління ПФУ в Балаклійському районі проводило на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» №530 від 28.05.2008 року, посилаючись на те, що після визнання змін до ст.ст.40, 42 Закону №1058-VI неконституційними, рішення щодо відновлення дії зазначеної норми в попередній редакціїї не приймалось.

Згідно п.п.3 п.11 Постанови КМУ №530 у разі коли застрахована особа після призначення пенсії відповідно до Закону продовжувала працювати, проводиться перерахунок пенсії з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія. За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії. При цьому з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для перерахунку пенсії, період, що настає після призначення пенсії, не підлягає виключенню згідно з абзацом третім частини першої статті 40 Закону.

Якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після її призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу, набутого після призначення (попереднього перерахунку), з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Якщо пенсіонер, що продовжує працювати, набув стажу, достатнього для призначення пенсії відповідно до частини першої статті 28 Закону, то проводиться за заявою пенсіонера перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення пенсії при неповному стажі, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію. Обчислення страхового стажу, який дає право на перерахунок пенсії, здійснюється не раніше дня, що настає за днем, по який обчислено страховий стаж при призначенні (попередньому перерахунку) пенсії.

Також відповідач зазначив, що не підлягає виключенню період, що настає після призначення пенсії, згідно з абзацом третім частини першої статті 40 Закону.

Крім того, відповідачем на підставі листа-розяснення від 11.03.2009 року №20/0/18-09/39 Міністерства праці та соціальної політики України до законодавчого врегулювання питання визначення показника заробіної плати в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, перерахунки пенсії у 2009 році відповідно до п.п.3 п.11 Постанови КМУ №530 проводяться із застосуванням показника заробітної плати в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону №1058-VI враховується для обчислення пенсії за 2007 рік (1197,91 грн.).

Суд не може погодитися з таким розрахунком, проведеним відповідачем, щодо перерахунку пенсії позивачу, оскільки ст.75 Конституції України встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України. Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» має вищу юридичну силу і, виходячи з загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, саме Закон підлягає застосуванню при вирішенні даного спору.

Крім того, згідно ч.3 ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Порядок призначення та перерахунку пенсії визначається Кабінетом Міністрів України. Проте, надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону. Звуження підзаконним актом змісту та обсягу права, наданого вищевказаним Законом, є безпідставним.

Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами при вирішенні даного спору застосуванню підлягає саме Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а не Постанова КМУ, на яку посилається відповідач.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до відповідача за перерахунком пенсії 13.05.2009 року.

Таким чином, відповідач повинен був керуватись Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а не Постановою КМУ №530, і для перерахунку пенсії позивачу брати середньомісячну заробітну плату за рік, що передує року звернення, тобто за 2008 рік, а не за 2007 рік.

Щодо вимог позивача про застосування суми розрахунку середньомісячної заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2008 рік, суд зазначає наступне.

Показник середньої заробітної плати розраховується Державним комітетом статистики України на підставі даних державного спостереження. Ці відомості містяться і в Постанові КМУ №530.

Згідно даних Держкомстату середньомісячна заробітна плата в галузі економіки України за 2008 рік становила 1806 гривень 33 копійки з розрахунку на одного штатного працівника.

Згідно ж листа-розяснення від 11.03.2009 року №20/0/18-09/39 Міністерства праці та соціальної політики України до законодавчого врегулювання питання визначення показника заробіної плати в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, перерахунки пенсій у 2009 році відповідно до пп.3 п.11 Постанови КМУ №530 проводяться із застосуванням показника заробітної плати в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону №1058-VI враховується для обчислення пенсії за 2007 рік (1197,91 гривень).

Проте суд не може погодитися з таким розрахунком, оскільки показник середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, розраховується Держкомстатом, а не Міністерством праці та соціальної політики України. Тому, саме показник 1806 гривень 33 копійки повинен братися відповідачем за середньомісячну заробітну плату при вчиненні дій щодо перерахунку позивачу пенсії як працівнику в галузі економіки України.

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення «Про Пенсійний фонд України» і здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Територіальним управлінням Пенсійного фонду України за місцем проживання ОСОБА_1 - є ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області.

Статтею 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються. Таким чином, держава взяла на себе зобов'язання забезпечити реалізацію громадянами своїх конституційних прав.

За змістом ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Суд вважає необхідним визнати незаконною бездіяльність управління ПФУ в Балаклійському районі Харківської області по не виконанню приписів ч.2 ст.40, ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка призвела до порушення прав позивача на своєчасне проведення перерахунку та отримання пенсії в належному розмірі.

Щодо позовних вимог про зобовязання відповідача, починаючи з 25 лютого 2005 року провести позивачу перерахунок додаткової пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії відповідно до ст.ст.51,67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме: установити додаткову пенсію в розмірі 30% мінімальної пенсії, та провести відповідні виплати, то вони підлягаютьчастковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2, що підтверджується копією посвідчення серії А №061906 від 28.12.1992 року (а.с.8).

Позивач з 25.02.2005 року отримує додаткову пенсію як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії відповідно до ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З матеріалів справи вбачається, що розрахунок додаткової пенсії позивачу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Балаклійському районі Харківської області провело виходячи з розміру 19 гривень 91 копійка, встановленого чинною на той час постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 року №1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» (далі Постанова КМУ від 03.01.2002 року №1).

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі №796ХІІ.

Статтею 49 вищевказаного Закону передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюється у вигляді: державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст.51 Закону №796ХІІ особам, віднесеним до категорії 2, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Як вбачається зі статті 53 того ж Закону, виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Таким чином, вихідним критерієм для обчислення додаткової пенсії, особам, щодо яких встановлено звязок Чорнобильською катастрофою, визначено мінімальну пенсію за віком. Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, визначається Кабінетом Міністрів України.

Також ст.54 вищезазначеного Закону передбачено, що обчислення і призначення вказаного виду пенсії провадиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (після внесення змін Законом України від 17.11.2005 року №3108-IV - відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»).

Відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Згідно ч.3 ст.67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції Закону України №231-V від 05.10.2006 року, встановлено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст.54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мініміму. Ця норма Закону набрала чинності з 31 жовтня 2006 року, а тому перерахунок пенсії позивачу має здійснюватися з цього часу.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених Законом. Згідно вимог ч.3 ст.46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, визначаються Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», за змістом абзацу 3 статті 1 якого державні соціальні гарантії - встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму.

Відповідно до вимог Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум застосовується для встановлення мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України. Прожитковий мінімум встановлюється Кабінетом Міністрів України і щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 01.01.2004 року, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Визначений статтею 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік, є певним стандартом, в порівнянні з яким визначаються розміри інших видів соціальних виплат та допомоги.

Тобто мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, є відправною величиною, від якої проводиться розрахунок пенсій, зазначених в ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст.65 Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 20.12.2005 року прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність, встановлено в розмірі: з 01.10.2006 року по 31.12.2006 року 366 гривень.

Статтею 62 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19.12.2006 року був затверджений прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність з 1 січня - 380 гривень, з 1 квітня - 387 гривень, з 1 жовтня - 395 гривень.

Зазначена стаття була змінена Законом України від 15.03.2007 року №749-V та існує в новій редакції з 28.03.2007 року, якою прожитковий мінімум для особи, яка втратила працездатність, визначений з 1 січня - 380 гривень, з 1 квітня - 406 гривень, з 1 жовтня - 411 гривень. При цьому, зазначена стаття доповнена абзацом, яким передбачено встановити, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом п'ятим частини першої цієї статті, збільшений на 1 відсоток, що складає відповідно 410,06 гривень та 415,11 гривень.

Таким чином, позивачу, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2, розмір додаткової пенсії повинен був розраховуватися, виходячи із наведених розмірів прожиткового мінімуму.

Незважаючи на це, розмір, з якого виходив відповідач при розрахунку пенсії позивачу, був нижчим за прожитковий мінімум (відповідно мінімальна пенсія за віком), встановлений законами України про Державний бюджет України на відповідні роки.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 27.12.2007 року було внесено зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до нової редакції вищезазначеного Закону з 01.01.2008 року вихідним критерієм для розрахунку пенсії по інвалідності та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю особам, щодо яких встановлено звязок із Чорнобильською катастрофою, визначено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до змін, внесених до ст.51 Закону передбачено, що особам, віднесеним до категорії 2, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, призначається у розмірі: 15% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України №10рп/2008 від 22.05.2008 року у справі «щодо предмета та змісту закону про державний бюджет України» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення статті 67 розділу 1, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу ІІ Закону України №107-УІ, в тому числі і зміни, внесені до ст.51 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Пунктом 6 зазначеного Рішення визначено, що рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України №107-VІ, визнаних не конституційними.

Таким чином, положення пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №107-VI від 28.12.2007 року втратило чинність з 22 травня 2008 року. Тому вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсії виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі ст.28 Закону №1058-ІV встановлюється в розмірі, визначеному законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, оскільки вказаний мінімальний розмір є певним стандартом, в порівнянні з яким визначаються розміри інших видів виплат та допомог.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані не конституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 01 січня 2008 року по 21 травня 2008 року обчислення додаткової пенсії позивачу повинно було здійснюватись у відсотковому співвідношенні до прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а з 22 травня 2008 року згідно мінімального розміру пенсії за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.

Статтею 58 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" від 26.12.2007 року на 2008 рік був затверджений прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність з 1 січня - 470 гривень, з 1 квітня 481 гривня, з 1 липня 482 гривні, з 1 жовтня 498 гривень.

В ч.1 ст.54 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік» від 26.12.2008 №835-VI (далі Закон №835-VІ) зазначено, що у 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, в розмірах, що діяли у грудні 2008 року. Законом України «Про Державний бюджет на 2009 рік» ніяких змін до Закону №796-ХІІ не вносилось. Законом України Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати від 20.10.2009 року №1646-VI встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність у таких розмірах: з 01.11.2009 року 573 гривні, з 01.01.2010 року 695 гривень, з 01.04.2010 року 706 гривень, з 01.07.2010 року 709 гривень.

Статтею 52 Закону України „Про Державний бюджет України на 2010 рік від 27 квітня 2010 року №2154-VI установлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 01 січня 695 гривень, з 01 квітня 706 гривень, з 01.07.2010 року 709 гривень.

Тобто, позивачу нижній розмір додаткової пенсії повинен розраховуватися, виходячи із наведених розмірів прожиткового мінімуму.

Як вбачається із письмових заперечень УПФ в Балаклійському районі Харківської області, відповідач при нарахуванні та виплаті позивачу додаткової пенсії керувався постановами Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2002 року «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», №530 від 28.05.2008 року «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян».

Згідно з положенням ч.4 ст.8 ЦПК України, у разі невідповідності правового акта закону України або міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує акт законодавства, який має вищу юридичну силу.

Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами при нарахуванні та виплаті позивачу пенсії відповідач повинен був керуватися ст.51, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і нормами відповідного Закону України про визначення мінімальної пенсії за віком на момент виплати, а не Постановами Кабінету Міністрів України, які істотно звужують обсяг прав позивача, встановлених законом.

Тому саме вищенаведені встановлені Законом прожиткові мінімуми для осіб, які втратили працездатність, що беруться для визначення мінімального розміру пенсії за віком, повинен брати відповідач при нарахуванні та виплаті позивачу додаткової пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2.

Таким чином, відповідачем було порушено законне право позивача на отримання додаткової пенсії, за шкоду, заподіяну здоровю, в належному розмірі.

За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача відповідають Закону України №796-ХІІ, і він має право на отримання додаткової пенсії, як особі, віднесеній до категорії 2, в розмірі 30% мінімальної пенсії за періоди з 31.10.2006 року по 31.12.2007 року, і з 22.05.2008 року.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України.

Враховуючи те, що відповідачем не надано суду доказів щодо вчинення будь-яких дій для забезпечення виконання покладеного на нього обов'язку щодо нарахування та виплати позивачу додаткової пенсії в належному розмірі, суд вважає за необхідне визнати незаконною бездіяльність ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області по не виконанню з 31.10.2006 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 25.08.2010 року приписів ст.ст.51, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка призвела до порушення прав позивача на своєчасне нарахування та отримання додаткової пенсії.

Щодо кінцевої дати перерахунку пенсії, то відповідно до ст.1 Закону України «Про загальообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом.

Отже, суд приходить до висновку, що законом не встановлюється ні строковість, ні обмеженість у часі цих виплат, вони здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду. Цей вид виплат не є строковим, а тому не може бути призначений на певний строк. У цьому випадку визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий термін, або строк, на який призначається пенсія не може встановлюватися, оскільки це суперечить самому визначенню та суті пенсії.

Суд відхиляє заяву відповідача про наявність підстав для відмови в задоволенні позову через пропущення позивачем строку звернення до суду з позовом, через наступне.

У відповідності до ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, що не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Суд встановив, що предметом оскарження є незаконність бездіяльності управління ПФУ в Балаклійському районі Харківської області щодо нездійснення нарахування пенсії та її виплати не в повному обсязі, тобто ці позовні вимоги нерозривно повязані між собою.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати по справі підлягають розподілу у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.22, 46, ч.2 ст.152 Конституції України, ст.ст.40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-VI від 09.07.2003 року, ст.ст.51,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796ХІІ від 28.02.1991 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року №107-VІ, Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року, Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001 року за №121/2001, ст.ст.10,11,60,64,88,208,209,212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати незаконною бездіяльність ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області по не виконанню приписів ч.2 ст.40 і ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст.51,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка призвела до порушення прав ОСОБА_1 на перерахунок та отримання у належних розмірах пенсії і додаткової пенсії. Зобов'язати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 травня 2009 року відповідно до ч.2 ст.40 і ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2008 рік, при цьому здіснити виключення періоду до 60 календарних місяців підряд, який становить не більше 10% тривалості страхового стажу з урахуванням періоду, що настав після призначення пенсії та за який враховується заробітна плата (дохід) для перерахунку пенсії, та провести відповідні виплати.

Зобовязати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області вчинити дії щодо перерахунку ОСОБА_1 додаткової пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії відповідно до ст.ст.51,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру 30% мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з 31 жовтня 2006 року по 31 грудня 2007 року, і з 22 травня 2008 року, та провести відповідні виплати з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області на користь ОСОБА_1 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 37 (тридцять сім) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення."

Суддя

Мотивоване рішення складене 30 серпня 2010 року.

Суддя