Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області
Справа № 2 - 1082
27 жовтня 2010 року Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі: головуючого Тарнавського М.В.
при секретарі Зоріній О.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Хмільницькому районі Вінницької області про визнання дій неправомірними, -
Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом, в якому просить винести рішення яким визнати дій посадових осіб Управління Пенсійного фонду України у Хмільницькому районі по відмові у призначенні їй пенсії за вислугу років відповідно до ст. 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення" неправомірними та зобовязати відповідача нарахувати та провести виплату пенсії за весь період з дати винесення неправомірного рішення, посилаючись на те, що вона має 25 років трудового стажу на посаді фармацевта, в тому числі, з 02 листопада 2005р. на посаді фармацевта аптечного кіоску приватного підприємства «Конекс», що було останнім місцем роботи. Відповідно до ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсії за вислугу років призначають окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком. Серед окремих категорій працівників галузей народного господарства, які мають право на пенсію за вислугу років є і працівники галузі охорони здоров'я у разі наявності легального стажу роботи від 20 до ЗО років за переліком, що затверджується у порядку, означеному Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку. Однак Управління пенсійного фонду України у м. Хмільницькому районі відмовив їй у цьому, посилаючись на те, що у ПП «Конекс» відсутній акредитаційний сертифікат, а за таких підстав Управління не враховує стаж роботи на даному підприємстві. Після того, як позивачкою були викладені законні підстави для призначення пенсії в зверненні, Пенсійний фонд посилаючись на наказ МОЗ України № 385 від 28.10.2002 р., вказав, що у випадку, коли назва фармацевтичного закладу (незалежно від його форми власності), що зазначена в трудовій книжці (ліцензії на здійснення підприємницької діяльності) не відповідає Переліку закладів охорони здоров'я, затвердженому наказом Міністерства охорони здоров'я України від 28.10.2002 р. №385, акредитаційний сертифікат є обов'язковим документом для «значення права на пенсію за вислугу років, оскільки відповідно до наданого сертифікату визначається назва фармацевтичного (аптечного) закладу.
Відповідач в судове засідання не зявився, але надіслав заперечення, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що Переліком закладів і станов освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право а пенсію за вислугу років, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №909 від. 04.11.1993 р. передбачені посади провізорів, фармацевтів (незалежно від найменування осад), лаборанти аптек, аптечних кіосків, аптечних магазинів контрольно-аналітичних лабораторій. Наказом МОЗ України від 28 .10.2002 р. №385 затверджено перелік назв Фармацевтичних (аптечних) закладів, а саме: аптека, аптечна база (склад), медичної техніки, аза спеціального медичного постачання (центральна республіканська, обласна), контрольно-аналітична лабораторія, лабораторія з аналізу якості лікарських засобів, магазин (медичної техніки, медичної оптики). Згідно листа Державної служби лікарських
засобів і виробів медичного призначення від 23.05.2006 р. №18.4227/11-І : відповідно до п.1 Порядку державної акредитації закладу охорони здоровя, затверджені Постановою КМУ від 15.07.1997 р. №765, державна акредитація закладу охорони здоров'я: - це офіційне визнання статусу закладу охорони здоровя, наявності в ньому умов надання певного рівня медико-санітарної допомоги, підтвердження його відповідні встановленим критеріям та гарантії високої якості професійної діяльності. Тобто, у випадку коли назва фармацевтичного закладу (незалежно від його форми власності), відповідає Переліку закладів охорони здоров'я, затвердженому наказом Міністерства охорони здорі України від 28.10.2002р. №385, акредитаційний сертифікат не є обов'язковим документ для визначення права на пенсію за вислугу років, а коли назва фармацевтичного закладу (незалежно від його форми власності), що зазначена в трудовій книжці (ліцензії на здійснення підприємницької діяльності) не відповідає Переліку акредитаційний сертифікат є обов'язковим документом для визначення права на пенсію за вислугу років, оскільки відповідно до наданого сертифікату визначається назва фармацевтичного (аптечного) закладу.
Зі згоди позивача та згідно ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розгляну справу у відсутності представника відповідача та винести заочне рішення.
Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши представлені суду докази вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі на наступних підставах:
Законом України «Про пенсійне забезпечення» N 1788-ХІІ від 5.11.1991 року постановою Кабінету Міністрів «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» №909 від 04.11.1993 р. визначено вичерпний перелік умов призначення пенсії за вислугу рої провізорам, фармацевтам і лаборантам, які працюють за спеціальністю.
Для встановлення пенсії за вислугу років потрібні документи, які підтверджують спеціальний стаж роботи та документи про розмір заробітної плати.
Трудовою книжкою серії БТ-І №8624896 від 03 серпня 1983 року, доведено, що ОСОБА_1 почала свою трудову діяльність на посаді фармацевта 06 серпня 1983 року, пропрацювала до 1 листопада 2005 року та була звільнена за власним бажанням. 1 листопада 2005 року її було призначено на посаду фармацевта в ПП «Конекс», 5 січня 2010 року її було переведено на посаду менеджера зі збуту та 26 лютого 2010 року вона звільнена за власним бажанням.
Заявою про призначення пенсії (а.с.16) доведено, що ОСОБА_1 09.02.2009 реї звернулася до Пенсійного фонду України у Хмільницькому районі про призначення їй пені за вислугу років.
Повідомленнями Управління Пенсійного фонду України у Хмільницькому районі №К-9 від 10.03.2010 року та Головного Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 226/К-10 від 09.03.2010 року доведено, що ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років через те, що ПП «Конекс» не має акредитаційно сертифікату, визначити статус даного підприємства не можливо, тому зарахувати роботу у даному підприємстві до стажу, який дає право на пенсію за вислугу років - не має підстав.
Суд робить висновок, що посадові особи органів пенсійного забезпечені безпідставно, керуючись листом Міністерства праці та соціальної політики України з 10.02.2004 р. № 03-2/18-02-6 «Щодо нарахування до стажу роботи, який дає правої пенсію за вислугу років, періоду роботи на посадах провізорів, фармацевтів в недержавні аптеках», який не є нормативним актом, додатково вимагають документи про акредитацію аптечного закладу.
Міністерство праці у листі, не заперечуючи факт віднесення аптечних закладів охорони здоров'я, користуються ст. 16 Основ законодавства України про охорону здоров я, відповідно до якої порядок і умови створення цих закладів, їх державної реєстрації та акредитації визначаються законодавством України. Дійсно, на виконання цього законодавчого акта постановою Кабінету Міністрів України від 15 липня 1997 р. № 765 «Про затвердження Порядку державної акредитації закладу охорони здоров'я» був затверджений Порядок державної акредитації закладів охорони здоров'я. Міністерству охорони здоров'я було доручено створити Головну акредитаційну комісію. Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 12.01.1998 р. № 2 «Про затвердження стандартів І державної акредитації закладів охорони здоров'я України» на виконання ст. 16 і 33 Основ (законодавства України та вищезазначеної постанови Кабінету Міністрів України були (затвердженні стандарти акредитації фармацевтичних закладів. Але дію цього наказу було зупинено згідно з повідомленням Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 20.09.2001 р., а пізніше наказом МОЗ України від 20.01.2001 р. № 20 скасовано. Тому всі спроби зобов'язати аптечні заклади проходити і, акредитацію є незаконними.
Згідно з п.1 Порядку державної акредитації закладу охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.07.97 № 765, державна акредитація закладу охорони здоров'я офіційне визнання статусу закладу охорони здоров'я, наявності в ньому я умов для надання певного рівня медико-санітарної допомоги, підтвердження його до відповідності встановленим критеріям та гарантії високої якості професійної діяльності.
Однак, суд звертає увагу на те, що державній акредитації підлягають фармацевтичні (аптечні) заклади, які вже одержали ліцензію на право здійснення діяльності з оптової або роздрібної реалізації лікарських засобів, що засвідчує спроможність цих закладів здійснювати оптову або роздрібну реалізацію лікарських засобів на певному встановленому врівні. Отже, здійснення державної акредитації лише визначає наявність в фармацевтичному (аптечному) закладі умов для надання певного рівня медико-санітарної допомоги, причому цей рівень не може бути нижчим, ніж рівень спроможності, який визначається при видачі ліцензії.
Тобто сам факт отримання ліцензії на здійснення певного виду господарської діяльності свідчить про спроможність закладу охорони здоров'я провадити діяльність на певному рівні. Крім того, фактом здійснення діяльності аптечним закладом є відповідний дозвіл на провадження діяльності ліцензія, а проведення акредитації аптечних закладів є добровільним, тому що факт отримання ліцензії свідчить про наявність мінімального рівня акредитації.
У своїх відповідях на звернення, Пенсійний фонд України зазначив, що у випадку коли назва фармацевтичного закладу (незалежно від його форми власності), що зазначена в трудовій книжці (ліцензії на здійснення підприємницької діяльності) не відповідає Переліку закладів охорони здоров'я, затвердженому наказом Міністерства охорони здоров'я України від 28.10.2002р. №385, акредитаційний сертифікат є обов'язковим документом для .визначення права на пенсію за вислугу років, оскільки відповідно до наданого сертифікату визначається назва фармацевтичного (аптечного) закладу.
Проте, відповідно до Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва лікарських засобів, оптової, роздрібної торгівлі лікарськими засобами, затверджених Наказом Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва, Державної інспекції з контролю якості лікарських засобів 03.03.2009р. №44/27, ліцензуванню підлягає: оптова та роздрібна торгівля лікарськими засобами, а Ліцензія є єдиним документом дозвільного характеру, який дає право на здійснення господарської діяльності з виробництва лікарських засобів, оптової, роздрібної торгівлі лікарськими засобами та дозволяє провадження зазначених видів діяльності на всій території України.
В загально організаційних вимогах Ліцензійних умов зазначено: «Торгівля
лікарськими засобами здійснюється лише через аптеки, їх структурні підрозділи, аптечні бази (склади), крім випадків передбачених цими Ліцензійними умовами. Аптека, її структурні підрозділи, аптечна база (склад) належать до закладів охорони здоров'я що функціонують з дозволу і під контролем державних органів. Торгівля лікареві засобами не може здійснюватися через будь-які інші заклади, крім аптечних, та поза крім випадків, передбачених цими Ліцензійними умовами.»
Ліцензією серії АБ №115476 від 26.112004 року доведено, що ПП «Конексі право займатися оптовою, роздрібною торгівлею лікарських засобів на строк дії ліцензія 10.11.2004 р. по 10.11.2009 р. та згідно Ліцензії серії АВ №493821 від 03.11.2009 рою «Конекс» має право займатися оптовою, роздрібною торгівлею лікарських засобів на дії ліцензії з 02.10.2009 по 02.10.2014 рік.
Таким чином суд вважає, що оскільки ОСОБА_1 працювала у ПП "Конекс" 02.11.2005р. по 26.02.2010 р., тобто під час дії Ліцензій на право зайняття оптово-роздрібною торгівлею лікарських засобів, що є єдиним документом дозвільного характеру який дає право на здійснення господарської діяльності з виробництва лікарських засобові оптової, роздрібної торгівлі лікарськими засобами та дозволяє провадження зазначених видів діяльності на всій території України, тому вона має право на зарахування до який дає право на пенсію за вислугу років роботу на ПП «Конекс» і тому має право на пенсію за вислугу років.
Згідно ст. 83 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку згідно ст. 87 Закону, суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначує та виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком, виплату пенсії ОСОБА_1 необхідно розпочати з 09 лютого 2009 року.
Керуючись ст. ст. 10, 60, 213 - 215, 223, 224-226, 256, 294 ЦПК України, ст.ст. 56, 80-84 Закону України «Про Пенсійне забезпечення, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити в повному обсязі.
Визнати дії Управління Пенсійного Фонду України у Хмільницькому районі Вінницької області, які полягають у відмові в наданні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 - неправомірними.
Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України у Хмільницькому районі Вінницької області винести рішення про призначення ОСОБА_1 пенсію за вислугу років та нарахувати і виплатити їй пенсію, починаючи з 09 лютого 2009 року
Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду Вінницької об; через Хмільницький міськрайонний на протязі 10-ти днів з дня його винесення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмі заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії

Суддя: