АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-1297/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Лаченкова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2010 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Приходченко А.П.

суддів - Лаченкової О.В., Кузнецова В.О.

при секретарі - Журавель Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційним скаргам Відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля», ОСОБА_2 на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2009 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, -

встановила:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ВАГ «Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Першотравенського районного суду Дніпропетровської області від 23листопада 2009 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто «Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 6 500 грн.

В апеляційній скарзі ВАТ «Павлоградвугілля» просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення, яким відмовити позивачеві в задоволенні позову, оскільки рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про зміну рішення суду, посилаючись на те, що рішення є необгрунтованим у частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди.

Розглянувши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах І доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 працював у тяжких та шкідливих умовах праці на шахті ім. М.І. Сташкова ВАТ «Павлоградвугілля». У зв'язку з небезпечними умовами праці, низьким рівнем техніки безпеки, впливом комплексу виробничих шкідливостей на підприємстві вугільної промисловості, він отримав професійне захворювання.

Згідно довідки МСЕК від 12 лютого 2009 року позивачу було встановлено 65% стійкої втрати професійної працездатності та 3 групу інвалідності безстроково. Позивач первинно втратив професійну працездатність від профзахворювань згідно акту від 30 жовтня 2008року.

Статтею 237 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до п. 27 ст. 77 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 ;рік» та п. 22 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» зупинено дію абз. 4 ст. 1, підп. «є» п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. З ст. 28 та ч. З ст. 34 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», а Законом України № 717-V від 23 лютого 2007 року ч. З ст. 34 вище зазначеного Закону № 1105-XIV виключена.

Ураховуючи те, що на час виникнення у позивача права на відшкодування моральної шкоди зазначені положення ст.ст. 21, 28, 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», які передбачали відшкодування моральної шкоди не діяли, відповідно до ст. 2371 КЗпЗ України обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди судом обґрунтовано покладено на підприємство, з вини якого заподіяно моральну шкоду.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не вирішив питання про наявність факту заподіяння моральної шкоди, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно до с/г.2371 КЗпП України обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди судом першої інстанції обґрунтовано покладено на відповідача, з вини якого позивачеві було заподіяно моральну шкоду, пов'язану з виконанням ним трудових обов'язків, який не створив безпечних і нешкідливих умов праці та не приймав заходів для обмеження або зменшення впливу шкідливих факторів на своїх працівників.

Також неможна прийняти до уваги твердження відповідача, про не врахування судом першої інстанції пропуску позивачем строку позовної давності, оскільки, згідно діючого законодавства на данні спірні правовідносини строк позовної давності не розповсюджується.

Що стосується доводів ОСОБА_2, щодо неправильності визначення судом розміру страхових виплат за спричинену моральну шкоду, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції правильно, виходячи з вимог розумності та справедливості визначив суму яка підлягає стягненню з відповідача.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування під час апеляційного розгляду справи не встановлено.

В апеляційних скаргах не наведено доводів, яки б спростовували висновки суду, викладені в рішенні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 317, 3 19 ЦПК України, колегія суддів.

ухвалила:

Апеляційні скарги Відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля», ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 23листопада 2009 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Судді: