Справа № 2-1576/10
РІШЕННЯ

Іменем України

10.11.2010 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі

головуючого судді Левченка А.В.

при секретарі Банасько І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми,

встановив:

19.03.2010 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому з урахуванням уточнень вказала, що 08.03.2008 р. між нею та її дочкою ОСОБА_3 був укладений договір комісії, згідно умов якого остання зобов'язалась за дорученням позивача укласти від свого імені та за рахунок позивача договір купівлі-продажу автомобілю, згідно якого придбати автомобіль на наступних умовах: предмет договору - автомобіль HONDA ACCORD. Ціна договору 10 000 доларів США, що станом на дату укладення договору згідно офіційного курсу НБУ становило 50 500 грн. 08.03.2008 року позивач передала ОСОБА_3 кошти на укладення договору купівлі-продажу автомобілю у розмірі 10 000 доларів США. На момент укладення договору комісії ОСОБА_3 перебувала у шлюбних відносинах з відповідачем, який був обізнаний про договір комісії та про те, що його дружиною ОСОБА_3 було отримано кошти від позивача для придбання останньому автомобілю. ОСОБА_2 під час перебування у відрядженні ОСОБА_3 взяв кошти, що були надані позивачем ОСОБА_3 для придбання автомобілю відповідно до умов договору комісії, та уповноважив СПД-ФО ОСОБА_4 на укладення Біржової угоди б/н від 29.03.2008 року, згідно якої придбав автомобіль HONDA ACCORD, седан, зеленого кольору, 1994 року випуску, номер кузову SHHCC75600U105003, внаслідок чого автомобіль було набуто спільну сумісну власність подружжя, а не у приватну власність позивача. Згідно Біржової угоди, копію якої ОСОБА_3 виявила серед документів вже після розлучення із відповідачем, автомобіль було придбано за 10 грн., що не може відповідати дійсності. При цьому, коли ОСОБА_3 повернулась із відрядження відповідач повідомив, що ним придбано автомобіль для позивача за її кошти вартістю 10 000 доларів США. ОСОБА_3 висловила своє невдоволення з проводу вчинених відповідачем дій, проте останній завірив ОСОБА_3, що підстав для хвилювання немає, що він не знав, що не мав прав права укладати Біржову угоджу від свого імені та що, як тільки це стане необхідним одразу ж за свої кошти здійснить переоформлення всіх необхідних документів для того, щоб передати автомобіль позивачу, як законному його власнику. В серпні 2009 року шлюбні відносини між ОСОБА_3 та відповідачем фактично припинені. ОСОБА_3 та Відповідач проживають окремо. Відповідач насильним чином відібрав у ОСОБА_3 всі документи та ключі від автомобілю разом із автомобілем. На неодноразові прохання позивача та ОСОБА_3 повернути автомобіль відповідач не реагує та погрожує, що позбавиться автомобілю. В зв"язку з цим позивач просить суд стягнути 10000 доларів США, що станом на 17.08.2010 року згідно з офіційним курсом НБУ, становило 78500 грн. Представник позивача заявлені вимоги підтримала повністю.

Представник відповідача позов не визнав.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступних підстав.

Встановлено, що 08.03.2008 р. між ОСОБА_1 та її дочкою ОСОБА_3 був укладений договір комісії. Згідно п. 1.1. вказаного договору в порядку та на умовах, визначених цим Договором, ОСОБА_3 зобов'язалась за дорученням позивача укласти від свого імені та за рахунок позивача договір купівлі-продажу автомобілю, згідно якого придбати автомобіль на наступних умовах: предмет договору - автомобіль HONDA ACCORD; ціна договору - 10 000 доларів США, що станом на дату укладення договору згідно офіційного курсу НБУ становило 50 500 грн.

08.03.2008 року позивач передала ОСОБА_3 кошти на укладення договору купівлі-продажу автомобілю у розмірі 10 000 доларів США, в порядку, передбаченому п. 4.1. Договору Комісії, про що свідчить заява ОСОБА_3 від 08.03.2008 року.

На момент укладення договору комісії ОСОБА_3 перебувала у шлюбних відносинах із ОСОБА_2

29.03.2008 року відповідач на підставі Біржової угоди б/н від 29.03.2008 року придбав автомобіль HONDA ACCORD, седан, зеленого кольору, 1994 року випуску, № кузову: SHHCC75600U105003. Тобто автомобіль було придбано у спільну сумісну власність подружжя.

07.04.2008 року відповідач здійснив реєстрацію автомобіля у Бориспільському МРЕВ ДАІ у Київській області, при цьому у технічному паспорті на автомобіль ОСОБА_2 зазначений як власник автомобіля.

25.12.2009 року шлюб між ОСОБА_3 та відповідачем було розірвано за рішенням суду.

Статтею 1011 ЦК України передбачено, що за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1018 ЦК України майно, придбане комісіонером за рахунок комітента, є власністю комітента.

Однак, до посилань позивача щодо її права власності на автомобіль HONDA ACCORD, седан, зеленого кольору, 1994 року випуску, номер кузову SHHCC75600U105003 придбаного на підставі договору комісії від 08.03.2008 р., укладеного між нею та її дочкою ОСОБА_3, суд відноситься критично, оскільки вказаний автомобіль придбано відповідачем під час перебування у шлюбі з ОСОБА_3, відповідач ОСОБА_2 не є стороною договору комісії, на який посилається позивач та останньою не надано належних доказів на підтвердження заявлених вимог. Спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2, а у позивача відсутні підстави претендувати на вказаний автомобіль.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ч. 1 ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказі подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Таким чином, оцінюючи надані сторонами докази та з урахуванням обставин справи встановлених в судовому засіданні, суд вважає, що будь-які правові відносини між сторонами по справі відсутні, відповідач не має обов'язку відшкодовувати вартість автомобіля позивачу, а тому в задоволенні позову слід відмовити за необґрунтованістю вимог.

На підставі викладеного та керуючись: ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 321, ч. 1 ст. 387, ст..1011, ч. 1 ст. 1018 ЦК України ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми відмовити.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05.05.2010 про забезпечення позову скасувати.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Левченко А.В.