Бориспільський міськрайонний суд Київської області
Справа № 2- 3149/2009 року
РІШЕННЯ

Іменем України

19.04.2010 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Левченка А.В.

при секретарях: Банасько І.В., Бондаренко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,

третя особа: приватний нотаріус Бориспільського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з вказаною позовною заявою про визнання недійсним договору дарування ? частини квартири АДРЕСА_1, який було укладено 13.05.2009 року між позивачкою ОСОБА_1 та ОСОБА_5 та посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу ОСОБА_6, з тих підстав, що вказаний договір був укладений під впливом помилки.

В судовому засіданні позивачка та її представник пояснили, що договір був укладений за усною домовленістю сторін про те, що обдарований буде здійснювати довічний догляд позивачки, оскільки вона потребує його. Позивачка ОСОБА_1 є людиною похилого віку, має 86 років, слабке здоровя, погано чує і бачить. Укладаючи договір дарування ? частки квартири зі своїм онуком ОСОБА_5 позивачка вважала, що укладає договір довічного утримання, за яким онук буде допомагати, утримувати та постійно доглядати її.

ОСОБА_5 не був зареєстрований в квартирі і не користувався нею, хоча і був співвласником вищевказаної квартири. Він проживав і працював у м. Славутич. ОСОБА_1 стало відомо, що в сімї ОСОБА_5 не все складалося добре, тому вона запропонувала онуку ОСОБА_5 переїжджати в м. Бориспіль та доглядати за нею. З цією метою 13.05.2009 р. вона подарувала йому свою ? частину вищевказаної квартири. Позивачка ОСОБА_1 також пояснила суду, що договір дарування не читала, а лише підписала і віддала онуку ОСОБА_5 Розяснень від нотаріуса вона не чула. 29.05.2009 року ОСОБА_5 помер, покінчивши життя самогубством.

Представник відповідачки ОСОБА_3, яка є дружиною померлого, спадкоємцем 1 черги за законом, надав заперечення проти позову та просив в задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні він пояснив, що відповідно до преамбули договору дарування, сторони при підписанні цього договору перебували при здоровому розумінні та ясній памяті, розуміли значення своїх дій та діяли добровільно, попередньо ознайомлені з вимогами чинного законодавства щодо недійсності правочинів. Відповідно до п.п. 10-11 даного договору, сторони засвідчили, що договір не укладається під впливом тяжких для сторін обставин, укладення договору відповідає їх інтересам, волевиявлення є вільним, усвідомленим і відповідає їх внутрішній волі.

Представник відповідачки ОСОБА_3 заперечує наявність у позивачки вад слуху та зору.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнала та в судовому засідання пояснила, що є матірю ОСОБА_5, спадкоємцем 1 черги за законом. З телефонних розмов з сином вона дізналась про негаразди в його родині та про намір сина переїхати в м. Бориспіль. Вона сама часто відвідує ОСОБА_1та доглядає за нею. Про існування договору дарування між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 їй не було відомо.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7, яка була лікуючим лікарем ОСОБА_1 з 2007 року зазначила, що ОСОБА_1 нічого не бачить на ліве око, а на праве око бачить погано, розрізняє силуети, читати не може.

Третя особа ОСОБА_6 в суді вказала, що позов не визнає. Вона, як нотаріус, яка посвідчила договір дарування, розяснювала сторонам наслідки договору. Пояснила також, що ОСОБА_1 прийшла до неї без супроводження сторонніх осіб, сама прочитала і підписала договір, жодних зауважень не висловила.

Суд вислухавши пояснення сторін їх представників, покази свідків, дослідивши та оцінивши інші докази по справі, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

13.05.2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено та нотаріально посвідчено договір дарування ? частки квартири АДРЕСА_1.

З медичних довідок, які містяться в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_1 страждає на міопію високого ступеня обох очей та хронічну двобічну сенсоневральну приглухуватість ІІІ ступеня. Вказаним підтверджується потреба позивачки в довічному утриманні та догляді.

За правилами ст. 722 ч.1 ЦК України, право власності обдарованого на дарунок виникає з моменту його прийняття. Встановлено, що майно фактично не було передане ОСОБА_5

З матеріалів справи слідує, що і на даний час власником ? спірної частки квартири є позивачка ОСОБА_1 , технічний паспорт на квартиру та ключі знаходяться у неї. В квартирі як проживала, так і до тепер проживає ОСОБА_1

Виходячи з обставин справи, суд прийшов до переконання, що між позивачкою та ОСОБА_5 в дійсності існували договірні відносини довічного утримання. Позивачка передала свою частку квартири ОСОБА_5 з умовою, що той догляне її до смерті. На цей факт вказує також відсутність у змісті договору дарування умов звільнення приміщення та зняття з реєстрації дарувальника. Тобто, при укладанні договору дарування сторони домовились з проживанням ОСОБА_1 до дня її смерті саме у відчуженій нею частині квартири, що є ознакою договору довічного утримання.

За змістом ст. 717 ч.2 ЦК України, договір, що встановлює обовязок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

На підставі ч.1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до п. 5 ст. 203 ЦК України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

На підставі ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до ч.1 ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Таким чином суд прийшов до висновку, що укладаючи договір дарування, позивачка добросовісно помилялась, що таким чином забезпечить себе з боку обдарованого довічним утриманням та увагою.

Таку помилку суд вважає істотною, а тому договір дарування ? частини квартири слід визнати недійсним, як такий, що укладений внаслідок помилки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 202, 203, 215, 216, 229, 717, 722, 744, 750 Цивільного кодексу України, ст.ст. 60, 212-215 ЦПК України , суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Бориспільського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання договору дарування недійсним задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування ? частки квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_1 в якості дарувальника та ОСОБА_5 в якості обдарованого, посвідчений 13.05.2009 року приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу ОСОБА_6, та зареєстрованого в реєстрі за №394.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_1 7 (сім) грн 50 коп судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення та наступної подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: А.В. Левченко