Справа № 2-189/10
Номер провадження 2-189/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2010 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Стеценко В. А.,

при секретарі Сивоконь А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лебедині справу за позовом ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк в особі представника юридичної особи Лебединське відділення №3 СФ ПАТ КБ „ПриватБанк про визнання договору недійсним;

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно договору б/н від 15.03.06 р. він мав право отримати у відповідача кредит в розмірі 5 000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % річних. Однак, даний договір ним, як стороною фактично не укладався, до даного договору додані документи, в яких неправильно вказано його місце роботи, кредиту по цьому договору він не отримував, написав розписку про повернення коштів та підписав пакет документів про отримання кредиту на прохання свого знайомого працівника КБ «Приватбанк» ОСОБА_2, який пообіцяв, що буде сплачувати кредит самостійно.

Поскільки КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вимогою про стягнення з нього заборгованості по кредитному договору від 15.03.06 року позивач звернувся до суду з даним позовом та просив визнати недійсним вищевказаний кредитний договір.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пояснив суду, що в лютому березні 2006 року позивачеві були потрібні кошти в сумі 1000 грн. В звязку з цим він через свого знайомого ОСОБА_3 звернувся за позичкою до ОСОБА_2 Останній погодився позичити гроші, але попросив в заставу паспорт позивача. Через два дні позивач повернув позичені гроші і отримав від ОСОБА_2 свій документ. Проте в липні 2006 року він дізнався, що на його ім»я КБ «Приватбанк» видав кредит і звернувся зо роз»яненнями до ОСОБА_2, який повідомив, що оформив кредит на ім»я позивача самовільно, що сплатить його за рахунок власних коштів і пообіцявши оформити у нотаріуса відповідну розписку попросив позивача поставити свої підписи в банківських документах, так як в іншому випадку матиме неприємності на роботі. На прохання ОСОБА_2 позивач надав працівникам КБ «Приватбанк» розписку про зобов»язання погасити кредит а також заднім числом підписав документи, необхідні для отримання кредиту. Працівники банку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надала йому для цього бланки необхідних документів.

Проте, він не отримував в банку ніяких коштів і взагалі не міг їх отримати, оскільки вони були видані з банківського рахунку в березні 2006 року, коли він не перебував в м. Лебедині а знаходився у м. Сімферополі та на підставі зфальсифікованої довідки про його місце роботи і доходи.

Дізнавшись про існування кредиту він вважав, що ОСОБА_2 самостійно сплатить банку отримані кошти, ніяких дій для сплати цього боргу не сприймав, а дізнавшись у вересні 2007 року про судове рішення щодо стягнення з нього боргу за кредитним договором звернувся до Лебединського МРВ УМВС з заявою про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності, неодноразово оскаржував до суду постанови про відмову в порушенні кримінальної справи а в подальшому подав до суду даний позов.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, проти повних вимог заперечила і просила суд у позові відмовити на підставі спливу позовної давності.

Крім того, вона послалась на те, що ОСОБА_6 в присутності інших осіб добровільно заповнив банківські бланки, заяву про отримання кредиту та написав розписки про повернення коштів. До банку із заявами щодо проведення будь-яких перевірок з приводу незаконного надання кредиту на його імя він не звертався. Частину боргу сплатив в добровільному порядку.

Третя особа ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, пояснила суду, що працює керівником Лебединського відділення № 3 «Приватбанку», що в березні 2006 року касир цього відділення ОСОБА_4 на прохання працівника центрального відділення Приватбанку в м. Лебедині ОСОБА_2 та на підставі наданих ним до відділення документів оформила кредитну справу на видачу кредиту на імя ОСОБА_6 В липні 2006 року ОСОБА_5 дізналася з електронного реєстру, що кредит позивачем не сплачується і звернулася з цього приводу до матері ОСОБА_7, з якою була особисто знайома. Остання через кілька днів привела до них сина і той 14.07.06 року визнав існування кредиту, написав розписку про зобовязання погасити борг, поставив підписи в документах щодо виданого в березні 2006 року на його ім»я кредиту і в той же день через касу погасив частину кредиту. Це все він робив самостійно та без примусу, в присутності матері, свого знайомого ОСОБА_3, який ще до цієї дати вносив платежі на погашення кредиту по картці ОСОБА_6 та в присутності працівників банку.

Разом з тим, вона визнала, що оформлення кредиту ОСОБА_6 15.03.06 року було вчинено з численними порушеннями. Так, клієнт був відсутнім під час оформлення кредиту, до документів кредитної справи не були внесені його підписи і підписи самої ОСОБА_5 Інформацію в програмний комплекс, який оформляє кредит було внесено касиром ОСОБА_4, а не ОСОБА_5, яка взагалі не знала про видачу цього кредиту до виявлення заборгованості.

Третя особа, ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення позову також заперечила, пояснила суду, що працює касиром Лебединського відділення № 3 «Приватбанку», що в грудні 2005 року на прохання працівника центрального відділення Приватбанку ОСОБА_2 та на підставі наданих ним до відділення документів оформила кредитну справу на видачу кредиту на імя ОСОБА_6 в сумі 5 000 грн. і видала ОСОБА_8 банківську картку «Подія». Де зараз ця кредитна справа їй невідомо.

В березні 2006 року на прохання ОСОБА_2 та на підставі наданих ним до відділення документів оформила ще одну кредитну справу на видачу кредиту на імя ОСОБА_6 і оформила банківську картку «Універсальна», з якої шляхом безготівкового обігу перерахувала кошти на погашення кредиту, виданого в грудні 2005 року по картці «Подія». Намірів видавати на руки кошти з картки «Універсальна» клієнту ОСОБА_6 ні вона, ні ОСОБА_2 не мали.

В липні 2006 року з електронного реєстру вона дізналася, що кредит по картці «Універсальна» позивачем не сплачується і разом з керівником відділення ОСОБА_5 звернулася з цього приводу до матері ОСОБА_7, яка привела до відділення сина і той 14.07.06 року визнав існування кредиту, написав розписку про зобовязання погасити борг, поставив підписи в документах заведеної в березні 2006 року кредитної справи та отримав на руки картку «Універсальна», за якою вже не числилось ніяких коштів.

Це все він робив самостійно та без примусу, в присутності матері, працівників банку та свого знайомого ОСОБА_3, який і вносив платежі на погашення кредиту по картці ОСОБА_6

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про час, дату і місце розгляду справи був сповіщений належним чином.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання також не з»явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про час, дату і місце розгляду справи був сповіщений належним чином.

З паспорту (а.с. 4), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що позивача звати ОСОБА_1.

З заяви (а.с. 5-6), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що заява від 15.03.06 р. про отримання кредитної карти на ім»я ОСОБА_6 заповнена не в повному обсязі.

З розписки (а.с. 7, ), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_1 отримав платіжну картку №222535, не вказавши дати її отримання.

З постанови про відмову в порушенні кримінальної справи (а.с. 8), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що в порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_6 у відношенні ОСОБА_2 було відмовлено в зв»язку з закінченням строків давності.

З статуту (а.с. 22), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що ПАТ КБ «Приватбанк» є юридичною особою.

З постанови про відмову в порушенні кримінальної справи (а.с. 67), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що в порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_6 у відношенні працівників КБ «Приватбанк» в зв»язку з незначною сумою вчинених збитків.

З положення (а.с. 22, 68 - 70), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що Лебединське відділення №3 Сумської філії ЗАТ КБ «Приватбанк» є структурною одиницею банку і підпорядковане Сумській філії ЗАТ КБ «Приватбанк».

З наказів (а.с. 71 - 74), досліджених в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_4 працює касиром а ОСОБА_5 працює керівником Лебединське відділення №3 Сумської філії ЗАТ КБ «Приватбанк».

З наказу (а.с. 75), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що 22.08.07 року Лебединським районним судом видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_6 на користь ЗАТ КБ «Приватбанк заборгованість за кредитним договором від 15.03.06 року в сумі 6 236 грн. 86 коп.

З заяви (а.с. 76), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що 28.08.07 року ОСОБА_6 звернувся до Лебединського МРВ УМВС України в Сумській області з заявою про вчинення відносно нього ОСОБА_2 шахрайства.

З розписки (а.с. 77), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що 14.07.06 року ОСОБА_6 зобов»язався повернути представнику СФ КБ «Приватбанк» ОСОБА_5 заборгованість по кредитній карті «Універсальна».

З довідки і рапорта (а.с. 78 - 79), досліджених в судовому засіданні вбачається, що станом на 12.12.05 р. ОСОБА_6 працював в ТОВ «Полісинтез-ПС», яке знаходиться в м. Київ вул. Рогнідівська- 1/13 та те, що насправді за вказаною адресою знаходиться Київська міська синагога.

З витягів (а.с. 80 81), досліджених в судовому засіданні вбачається, що з рахунку ОСОБА_6 в КБ «Приватбанк», оформленого з застосуванням картки «Подія» 13.12.05 року було знято готівкою 2575 грн., 2060 грн., 339,9 грн. На цей рахунок для погашення кредиту надійшли в лютому 2006 р. в розмірах 360 грн. та 350 грн., 30.03.06 року надійшло 4850 грн. а 14.07.06 року надійшло 102.97 грн. залишок після операції 0.00.

29.03.06 року з рахунку ОСОБА_6 в КБ «Приватбанк», оформленого з застосуванням картки «Універсальна» 1 було перераховано в безготівковій формі 4 995 грн. 50 коп. На цей рахунок для погашення кредиту надішло 14.07.06 року 900 грн. а 01.09.06 року - 260 грн. Станом на 31.07.07 року заборгованість становить 6 188 грн. 08 коп.

Вислухавши сторони та третіх осіб, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований, між сторонами склалися цивільні правовідносини, позовні вимоги повязані з спорами, що виникають із договорів кредитування і підлягають до задоволення, так як в судовому засіданні було встановлено, що працівниками Лебединського відділення № 3 ПАТ КБ «Приватбанк» на прохання працівника центрального відділення Приватбанку в м. Лебедині ОСОБА_2 та на підставі наданих ним документів була оформлена кредитна справу на видачу кредиту в сумі 5 000 грн. на імя мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1 В.В. і ОСОБА_2 видано банківську картку «Подія», за допомогою якої 13.12.05 року гроші були зняті з банківського рахунку.

В березні 2006 року на прохання ОСОБА_2 та на підставі наданих ним до відділення документів працівниками Лебединського відділення № 3 ПАТ КБ «Приватбанк» було оформлено ще одну кредитну справу на видачу кредиту на імя ОСОБА_6 і оформлено банківську картку «Універсальна», з якої шляхом безготівкового обігу перераховано кошти на погашення кредиту, виданого в грудні 2005 року по картці «Подія».

В липні 2006 року працівники Лебединського відділення № 3 ПАТ КБ «Приватбанк»з електронного реєстру дізналися, що кредит по картці «Універсальна» позивачем не сплачується в повному обсязі і звернулися з цього приводу до матері ОСОБА_7, яка привела до відділення сина і той 14.07.06 року в присутності працівників банку, свого знайомого ОСОБА_3 визнав існування кредиту, написав розписку про зобовязання погасити борг, поставив підписи в документах заведеної в березні 2006 року кредитної справи та отримав на руки картку «Універсальна», за якою вже не числилось ніяких коштів.

Протягом 2006 року на погашення кредиту кілька раз надходили невеликі суми коштів, але повністю сплачений він не був, тому за заявою банку Лебединським райсудом 22.08.07 року було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_6 заборгованості, після чого той звернувся до правоохоронних органів з заявою про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності, не визнав вимог банку про стягнення боргу та подав позов про визнання договору кредиту від 15.03.06 року недійсним.

Вказані пояснення стверджуються поясненнями сторін і третіх осіб та матеріалами справи.

Згідно ст. ст. 509, 526, 527, 530 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання ним його обовязку. Зобовязання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості та виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно ст. 1046 ЦК України (параграф 1 гл.71 ЦК) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (сума позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору.

Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним.

Суд вважає, що в судовому засіданні було підтверджено, що договір від 15.03.06 року було складено з порушеннями письмової форми, так як з показів самого позивача та працівників банку - третіх осіб по справі вбачається, що ОСОБА_6 заповнював заяву про отримання кредиту 14.07.06 року, хоча вона датована 15.03.06 року; що до неї додана довідка про таке місце його роботи, яке не знаходиться за вказаною в цій довідці адресою і не відповідає даним про місце роботи, вказаним позивачем в своїй заяві.

Крім того, суд вважає, що в судовому засіданні знайшло своє підтвердження і те, що кошти за договором від 15.03.06 року, який є предметом судового розгляду позивачеві надані не були, тобто виходячи з вимог ч. 2 ст. 1046 ЦК України вказаний договір взагалі укладеним не був.

Разом з тим, суд не може прийняти до уваги заперечення представника відповідача та третіх осіб в тій частині, що позивач 14.07.06 року визнав існування кредиту, написав розписку про зобовязання погасити борг, поставив підписи в документах на виданий в березні 2006 року на його ім»я кредит, поскільки вказані обставини на думку суду характеризують відношення позивача до ситуації, яка склалася між ним, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та іншими учасниками події але не підтверджують ні факту існування письмових документів, які б підтвердили отримання ОСОБА_6 кредиту і були укладені належним чином, ні факту отримання ним від банку в березні 2006 року грошових коштів в сумі 5 000 грн.

Також суд не може прийняти до уваги заперечення представника відповідача та третіх осіб в тій частині, що позивач добровільно сплатив частину боргу, так як в судовому засіданні було встановлено, що деякі платежі від імені ОСОБА_6 до 14.07.06 року здійснював ОСОБА_3, 14.07.06 року 900 грн. теж були сплачені за присутності вказаної особи а хто саме сплачував кошти на погашення кредиту 01.09.06 року суду доведено не було.

Також суд не може взяти до уваги заперечення представника відповідача і в тій частині, що позивачем пропущено строк позовної давності, так як в судовому засіданні було встановлено, що хоча ОСОБА_6 і дізнався про існування кредитного договору в липні 2006 року, проте ні до цього, ні 14.07.06 року при оформленні банківських документів він не отримував в КБ «Приватбанк» грошових коштів по картці «Універсальна», оформленій 15.03.06 року що означає відсутність у банку права вимоги щодо повернення ним кредиту.

Проте, отримавши у серпні 2007 року судовий наказ про стягнення грошей позивач невідкладно прийняв міри до захисту своїх прав, внаслідок чого саме дату отримання судового наказу суд вважає днем, коли позивач дізнався що його права порушені, та приймає до уваги, що з цієї дати до дати подання позову трьохрічний термін не закінчився.

Тому суд вважає, що в судовому засіданні було доведено, що права позивача були порушені і вважає необхідним позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

На підставі вище наведеного, керуючись ст. 10, 15, 30, 60, 88, 130, 209, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 1046, 1054-1055 ЦК України;

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства «ПриватБанк» в особі представництва юридичної особи Лебединське відділення № 3 СФ ЗАТ «ПриватБанк» про визнання договору недійсним задоволити.

Визнати недійсним договір про надання ОСОБА_6 Закритим акціонерним товариством «ПриватБанк» в особі Представництва юридичної особи Лебединське відділення № 3 СФ ЗАТ «ПриватБанк» кредиту в сумі 5 000 грн. від 15.03.06 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які були відсутні під час проголошення рішення в той же строк після отримання копії рішення.

Суддя Стеценко В. А.