Коломацький районний суд Харківської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2010 року Коломацький районний суд Харківської області

в складі: головуючого - судді Лосева Д.К.,

при секретарі - Рахімовій О.Б.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду с. Різуненкове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій вказує, що 30 липня 2007 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю відповідача та її матері ОСОБА_3, внаслідок якої остання зазнала важких травм і після тривалого стаціонарного та амбулаторного лікування ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла.

Позивачка, також зазначає, що вина ОСОБА_2 у скоєнні вказаної дорожньо- транспортної пригоди встановлена постановою Коломацького районного суду Харківської області від 13 січня 2009 року, відповідно до якої порушена у відношенні ОСОБА_2 кримінальна справа за ч.І ст. 286 КК України закрита на підставі Закону України «Про амністію» від 12 грудня 2008 року.

Позивачка, також в своїй позовній заяві стверджує, що з вини відповідача, вона зазнала значної матеріальної та моральної шкоди, а тому просить суд стягнути із ОСОБА_2 на її користь витрати на лікування, поховання та поминки матері, витрати на проїзд до лікарні, а також витрати на особисте лікування на загальну суму 5795, 45 грн., компенсацію за завдану її матері моральну шкоду в розмірі 14036.00 грн., а також моральну шкоду, завдану особисто їй в розмірі 118 398,50 грн.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов та наполягли на задоволенні позовних вимог.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, пояснивши, шо факти та обставини завдання позивачці матеріальної та моральної шкоди не доведені а її вимоги не обґрунтовані.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Так, постановою Коломацького районного суду Харківської області від 13 січня 2009 року, винесеною за результатами розгляду кримінальної справи № 1-09/2009 по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч.І ст. 286 КК України, доведена вина останнього в порушенні 30 липня 2007 року на автотрасі «Київ-Харків-Довжанський» правил безпеки дорожнього руху, що потягло за собою завдання середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_3 і ОСОБА_2, на підставі п. «в» ст.1, ст.. 6 Закону України «Про амністію» від 26 грудня 2008 року, звільнено від кримінальної відповідальності (а.с.6-8).

У відповідності з вимогами ч.ч. З, 4 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого Шляхівською сільською радою Коломацького району Харківської області, ІНФОРМАЦІЯ_5 року, у віці 77 років померла ОСОБА_3.(а.с. 9).

Згідно довідки, виданої Шляхівською сільською радою Коломацького району Харківської області від 24 вересня 2010 року (а.с. 10), ОСОБА_1, дійсно здійснила поховання своєї матері - ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Відповідно до висновку експерта № 6518-ая/09 від 14 січня 2010 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 30 липня 2007 року за участю відповідача та матері позивачки - ОСОБА_3, останній завдані тілесні ушкодження, які віднесені до середнього ступеню тяжкості, за критерієм тривалості розладу здоров'я, (а.с. 289-290).

Згідно ч. 1 ст. 1167 моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Також, у відповідності до ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживати з нею однією сім'єю. Зі змісту вказаної норми можна зробити висновок, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, відшкодовується лише особі, якій така шкода завдана і не підлягає відшкодуванню чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим) та іншим особам, які проживали з такою особою однією сім'єю. З огляду на це, а також беручи до уваги недоведеність вини відповідача в заподіянні смерті ОСОБА_3, вимога позивачки стосовно стягнення з відповідача на її користь компенсації за завдану її матері моральну шкоду в розмірі 14036,00 грн. задоволеною бути не може.

Не підлягають задоволенню і вимоги позивачки стосовно стягнення з відповідача на її користь витрат на лікувдння, поховання та поминки матері, витрат на проїзд до лікарні, а також витрат на особисте лікування на загальну суму 5795, 45 грн. Так, вимоги про стягнення витрат на лікування матері та лікування самої позивачки не підтверджені в судовому засіданні належними та допустимими доказами, а саме: відсутні докази про необхідність придбання позивачкою саме тих ліків та втій кількості, в якій вони придбані, згідно наданих нею копій товарних та фіскальних чеків (а.с. 16-24, 161-162) та доказів про використання позивачкою та її покійною матір'ю вказаних медпрепаратів. Вимога позивачки про стягнення з відповідача витрат на поховання та поминки матері не підлягає задоволенню в зв'язку з недоведеністю вини позивача в заподіянні смерті ОСОБА_3 та завданні матеріальної шкоди, пов'язаної з похованням і поминками, а згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Стосовно позовної вимоги позивачки про стягнення з відповідача на її користь м: ральної шкоди, завданої їй особисто, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення цієї вимоги.

Так, суд вважає, що моральна шкода, яка виявилася у втратах немайнового характеру внаслідок моральних та душевних страждань позивачки з приводу тяжкого, безпорадного фізичного стану її матері в період часу з ЗО липня 2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 року, тобто по день смерті матері, а також внаслідок порушення життєвого укладу та стосунків позивачки в зазначений вище період, дійсно мала місце.

При цьому протиправність діяння позивача та наявність його вини доведені та є причинний зв'язок між завданою позивачці шкодою та протиправними діяннями її заподіювана.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з особливого характеру, обсягу та тривалості страждань позивачки, яких вона зазнала, при цьому враховує тривалість відновлення її втрат немайнового характеру та тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках в період часу з 30 липня 2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 року, та вважає, що моральну шкоду, завдану позивачці неправомірними діями відповідача можливо визначити в розмірі 15 000 гривень.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 212, 213. 214. 215 ЦПК України, ч. 1 ст. 1166, ч. 1 ст. 1167, ч. 2 ст. 1168 ЦК України суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_1, індивідуальний податковий номер НОМЕР_3. проживаючого за адресою: АДРЕСА_1. на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, індивідуальний податковий номер НОМЕР_1, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 моральну шкоду в сумі 15000 (п'ятнадцять тисяч) гривень

Суддя