Полонський районний суд Хмельницької області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2010 року

Полонський районний суд Хмельницької області

В складі головуючого судді - Горщар А.Г.

при секретарі Гаманчук А.П.

з участю прокурора Кондратюка П.В., позивачів, представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полонне цивільну справу за позовом прокурора Полонського району в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 до відкритого акціонерного товариства «Полонське АТП-16844» про повернення незаконно стягнутої заробітної плати, та за позовами ОСОБА_2, ОСОБА_3 до відкритого акціонерного товариства «Полонське АТП-16844» про відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

Прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_4 в якому просив стягнути з відкритого акціонерного товариства «Полонське АТП-16844» (далі ВАТ або АТП) незаконно утриману заробітну плату названих осіб в рахунок відшкодування шкоди заподіяної ними для ВАТ через перевитрату пального, в сумах відповідно ОСОБА_2 1710 грн.09 коп., ОСОБА_3 - 2195 грн. 09 коп.

В обґрунтування вимог прокурор вказував, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 працювали в АТП водіями автобуса, і 27.02.2009 року відповідач притягнув цих працівників до матеріальної відповідальності, утримавши із належної для них заробітної плати названі вище суми коштів, як шкоду, що завдана для ВАТ внаслідок допущеної вказаними особи перевитрат пального. Таке рішення керівника АТП на думку прокурора є незаконним.

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 від свого імені також заявили позов до ВАТ в якому просили стягнути на їх користь моральну шкоду в сумі 1700 грн. кожному за те, що відповідач незаконно провів стягнення з належного для них заробітку.

В судовому засіданні прокурор та позивачі заявлені ними вимоги підтримали і просили їх задовольнити.

Представник відповідача позови не визнав, пояснив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 працюючи водіями автобуса в період вересня-грудня 2008 року допустили перевитрати пального, чим заподіяли для АТП шкоду в сумі ОСОБА_2 - 1773 грн. 09 коп., ОСОБА_4 - 2280 грн. 09 коп., що було встановлено актом перевірки норм витрат пального від 27.02.2009 року і цього ж дня директором ВАТ видано наказ про відшкодування шкоди шляхом утримання коштів із заробітку позивачів. В послідуючому після перевірки проведеної інспектором праці підприємство змінило суму відшкодування шкоди, прийнявши рішення про притягнення ОСОБА_2 М, та ОСОБА_3 до матеріальної відповідальності в межах їх середньомісячного заробітку, а тому частково для позивачів кошти були повернуті.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази суд вважає позови слід задовольнити частково.

Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 працювали до 23.03.2009 року у АТП водіями автобуса.

27.02.2009 року комісія працівників ВАТ виявила, що у позивачів за період роботи з вересня по грудень 2008 року мала місце перевитрата пального, а саме стиснутого природного газу на суми в ОСОБА_2 - 1773 грн. 09 коп., в ОСОБА_4 - 2280 грн. 09 коп.

Цього ж дня директор АТП видав наказ за № 17 згідно якого було здійснено відшкодування -завданої підприємству шкоди шляхом утримання із заробітної плати позивачів названих вище сум.

20.05.2009 року на ВАТ інспектором праці було проведено перевірку, якою встановлено допущення зі сторони підприємства порушень трудового законодавства стосовно притягнення позивачів до повної матеріальної відповідальності, після чого 27.05.2009 року відповідач частково повернув утриманий в рахунок відшкодування шкоди заробіток, а саме для ОСОБА_2 - 636 грн.07 коп., для ОСОБА_3 - 882 грн. 37 коп., при цьому як ствердив представник ВАТ позивачів у такий спосіб притягнуто до обмеженої матеріальної відповідальності у межах їхнього середньомісячного заробітку, який складає у ОСОБА_2 - 1137 грн.02 коп., у ОСОБА_3 - 1397 грн. 71 коп.

Наведені обставини стверджуються поясненнями сторін, даними акту перевірки витрат пального, відомості до нього, наказу № 17, акту перевірки складеного державним інспектором праці, платіжними доручення про перерахування позивачам коштів.

На думку суду притягнення АТП позивачів до матеріальної відповідальності здійснено з порушенням вимог трудового законодавства виходячи із наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків, за умови, коли така шкода заподіяна їхніми винними протиправними діями (бездіяльністю). Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Як вбачається із матеріалів справи та установлено судом, відповідач притягнув позивачів до матеріальної відповідальності за допущення ними перевитрат пального, однак належних доказів, що такі перевитрати сталися внаслідок порушення покладених на позивачів як водіїв автобуса обовязків, та саме їхніми винними, протиправними діями (бездіяльністю) суду не надано.

В той же час ОСОБА_2 М, ОСОБА_3 вказували, що їх вина у виникненні перевитрат пального відсутня, оскільки веденням такого обліку займались інші відповідальні особи АТП, із ввіреного для них автобуса мали непоодинокі випадки, коли за вказівкою керівництва ВАТ водії інших автобусів перекачували частину газу, однак будь-яких з цього приводу документів обліку не складалося.

Обставини на які вказують позивачі підтвердили допитані судом свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Левчук Д О., Дехтярук П І.

Таким чином суд приходить до висновку, що вина позивачів у виникненні перевитрат пального відповідачем не доведена.

Крім цього суд звертає увагу, що ч.І ст. 133 КЗпП України визначено вичерпний перелік випадків за яких працівники несуть обмежену матеріальну відповідальність, а саме за зіпсуття або знищення через недбалість матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні; за зіпсуття або знищення через недбалість інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові у користування.

Як вбачається із змісту названої норми працівники, якими являються позивачі, не можуть бути субєктом матеріальної відповідальності за перевитрати пального, що також вказує на незаконність притягнення їх до матеріальної відповідальності.

На підставі ст.237-1 КЗпП позивачі мають право на стягнення з відповідача моральної шкоди, оскільки через незаконне притягнення їх до матеріальноївідповідальності, яке потягло невиплату для них заробітної плати вони несли моральні переживання. При визначені розміру такої шкоди, суд враховує характер та обсяг моральних страждань, їх тривалість, інші конкретні обставини справи.

Керуючись наведеним, ст.10, 70, ч. 3 ст.209, 212-215 ЦПК України суд ,-

вирішив;

Позов задовольнити частково.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства «Полонське АТП-16844» на користь ОСОБА_2 - 1137 грн. 02 коп., ОСОБА_3 - 1397 грн. 71 коп. незаконно утриманих сум заробітку в рахунок відшкодування шкоди, а також по 400 грн. кожному позивачу моральної шкоди.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства «Полонське АТП-16844» на користь держави 119 грн. 60 коп. судового збору, і 120 грн. витрат з інформаційно- технічного забезпечення.

В решті позовних вимог - відмовити

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Хмельницької області шляхом подачі до суду першої інстанції заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з моменту його проголошення, та апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий_______________