РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2010 р. м. Харків

Московський районний суд міста Харкова у складі головуючого судді Горбунової Я.М., при секретарі Маріновій О.Ю., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про стягнення сум,

встановив:

Позивач ОСОБА_3 звернулася 21.08.2006 р. до суду із позовом, до ОСОБА_4, в якому просить визнати неправомірним аналювання довіреності, якою ОСОБА_4 уповноважила її вчиняти дії відносно квартири №11 по пров.Микитському, 2 в м.Харкові, стягнути з відповідача сплачену за договором кредиту на імя ОСОБА_4 в ХОУ ВАТ «Державний ощадний банк» суму у розмірі 1007 грн.07 коп., сплачені суми по комунальним платежам у розмірі 1040 грн., заборгованість за три місяці виконання покладеного обовязку за договором доручення у розмірі 6000 грн.. та моральну шкоду у сумі 50000 грн. Також просить виділити частку ОСОБА_4 із спільного майна квартири в натурі для звернення стягнення на неї для погашення її вимог. Вказуючи на підстави позову, посилається на положення ст.ст.366, 629, 1000, 1003, 1007, 1009 ЦК України.

Під час розгляду справи представник позивача відмовився від частини позовних вимог, а саме, від вимоги про визнання незаконною аналювання довіреності та від вимоги про виділ частки у спільному майні для звернення стягнення і доповнив підстави позову, посилаючись на ст. 1212 ЦК України як на підставу повернення сплачених позивачем за відповідача сум.

Суд, заслухавши пояснення позивача, які вона надала в якості свідка, пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази, приєднані до матеріалів справи, встановив наступні обставини, та відповідні їм правовідносини.

У травні 2006 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір доручення на підставі якого відповідач ОСОБА_4 видала 03.05.2006 р. позивачу ОСОБА_3 довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, якою уповноважила ОСОБА_3 розпоряджатися (продавати, обмінювати) на умовах за своїм розсудом квартирою № 11 по пров. Микитинському, 2 в м. Харкові, оформлювати договори оренди, іпотеки по вищевказаній квартирі. Для чого надала ОСОБА_3 право подавати від її (ОСОБА_4) імені заяви у відповідні установи, а також представляти її (ОСОБА_4) інтереси у КП «ХБТІ» з питання одержання витягу, одержувати довідки і документи, розписуватися за неї (ОСОБА_4), а також здійснювати будь-які інші незаборонені законодавством дії, необхідні для виконання вищевказаної довіреності. Довіреність видана строком дії до 03.05.2009 р.

Вказані обставини визнаються сторонами та підтверджуються показаннями позивача, довіреністю (а.с.6).

26.07.2006 р. ОСОБА_4 скасувала видану довіреність, шляхом подання заяви нотаріусу, що підтверджується відповіддю нотаріуса (а.с.18) та не спростовується сторонами.

19.08.2006 р. ОСОБА_3 були внесені кошти по кредитним зобовязанням ОСОБА_4 перед ВАТ Державний ощадний банк України» за договором кредиту у сумі 1007 грн.20 коп., а також оплачені борги по комунальним платежам по квартирі № 11 по пров.Микитинському,2 в м.Харкові в сумі 1040 грн.

Існування забовязань ОСОБА_4 за кредитним договором і по комунальним платежам та оплата цих сум ОСОБА_3 сторонами в судовому засіданні не заперечувалися та підтверджуються рішенням Московського районного суду м.Харкова від 14.03.2007 р., де встановлено існування кредитного договору між ОСОБА_4 та ВАТ «Державний ощадний банк України» із укладенням договору іпотеки квартири № 11 по пров.Микитинському,2 в м.Харкові (а.с.111-113), та квитанціями про оплату зазначених сум (а.с. 8-10).

Суд вважає, що в судовому засіданні не встановлені підстави вважати, що ОСОБА_3 внесла вказані суми за дорученням ОСОБА_4, оскільки вказані юридичні дії не були визначені в довіреності виданій 03.05.2006 р., що є обовязковою умовою відповідно до ст. 1003 ЦК України для настання наслідків вчинення правочину.

Між тим, суд вважає, що внесені ОСОБА_3 суми на користь ОСОБА_4 за її боргами є майном, яке ОСОБА_4 безпідставно зберігає у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, і виходячи з положень ст. 1212 ЦК України, зазначені кошти відповідач повинна повернути позивачу.

Так як відповідач не повертає вказані кошти тривалий час, та заперечує необхідність їх повернення позивачу, суд вважає, що з відповідача належить стягнути на користь позивача внесену суму за договором кредиту у розмірі 1007 грн.20 коп., а також суму боргу сплачену по комунальним платежам у розмірі 1040 грн., а всього 2047 грн.07 коп.

Крім того, суд вважає, що підлягають частково задоволенню вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди, так як тривалим безпідставним неповерненням позивачу вищезазначених сум відповідач порушує право власності позивача щодо вільного розпорядження своїм майном, і ця противоправна поведінка викликає у позивача душевні страждання, та призводить до необхідності звертатися до суду для захисту своїх прав і законних інтересів, для чого витрачати свій час та докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода підлягає стягненню з відповідача з підстав, передбачених ст.ст. 23, 1167 ЦК України. Між тим, суд вважає, що заявлена позивачем сума морального відшкодування у розмірі 50000 грн. не є обґрунтованою, так як не відповідає характеру та тривалості зазнаних позивачем переживань, тому суд вважає достатньою для компенсації моральної шкоди суму у розмірі 2000 грн.

Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за виконання обовязку по договору доручення за три місяці у розмірі 6000 грн. задоволенню не підлягають, так як позивачем суду не доведено, що між позивачем та відповідачем була досягнута домовленість про встановлення щомісячної оплати за виконання обовязків за договором у сумі 2000 грн. Відповідно до ст.1002 ЦК України повірений має право на плату за виконання свого обовязку за договором доручення у разі не визначення розміру плати відповідно до звичайних цін на такі послуги після виконання такого доручення. Між тим, обовязки за договором доручення виконані повіреним не були.

Суд оцінив доводи представника відповідача про те, що позивач сплатила суми за договором банківського кредиту та комунальні послуги не з власних коштів, а з коштів, які були отримані в порядку виконання договору оренди між ТОВ «ІА Центральне» в особі позивача та ТОВ «Зелений лан», і які фактично повинні належати ОСОБА_4 як власнику предмета договору оренди. Суд вважає, що сам факт укладання вказаного договору оренди не спростовує установлений в судовому засіданні із показань позивача, допитаного в якості свідка, факт оплати зазначених коштів з її власних коштів. Інших доказів, які б спростовували представлені позивачем докази внесення нею сум за ОСОБА_4 із власних коштів, відповідачем не представлено. Так само, як не надано доказів того, що ТОВ «Зелений лан» проводило оплату комунальних послуг за час користування квартирою за договором оренди.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10,11, 60, 209, 112-215, 218 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 безпідставно збережені суми у загальному розмірі 2047 (дві тисячі сорок сім) грн. 07 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 2000 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати у сумі 81 (вісімдесят одна) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги..

Суддя - Я.М. Горбунова