Справа №2-1352/10 25.11.2010 25.11.2010 25.11.2010
Провадження №22ц-8188/10
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах іційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Данилової О. О., судців Лівійського І.В., Шаманської Н.О.,

ш секретарі Кулик О.В. участю позивача ОСОБА_1, >едставника відповідача- Богуцька Т.Л.,

тянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за яційними скаргами

ОСОБА_1 та публічного акціонерного товариства

«УкрСиббанк»

іішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 27 липня 2010 року по льній справі за позовом

ОСОБА_1 іо публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - ОСОБА_2)

про оскарження дисциплінарного стягнення, зміну причини звільнення та стягнення середнього заробітку та моральної шкоди

УСТАНОВИЛА:

5 листопада 2008 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про іст трудових прав.

Позивач зазначав, що з березня 2006 року займав посаду начальника відділення )2 ОСОБА_2. Наказом №155 від 24 липня 2008 року йому оголошено догану за ілежне виконання трудових обов'язків та контроль за діяльністю підлеглих цвників. 13 серпня 2008 року він подав заяву про звільнення з роботи за власним анням за статтею 38 КЗпП. Але наказом № 355-ВК від 12 вересня 2008 року його ьнили з посади за пунктом 3 статті 40 КЗпП у зв'язку з систематичним їконанням трудових обов'язків.

Посилаючись на те, що притягнення до дисциплінарної відповідальності та ьнення з роботи відбулося з порушенням норм трудового законодавства, та овнивши позовні вимоги , ОСОБА_1 просив визнати незаконними накази № 155 24 липня 2008 року, №355-ВК від 12 вересня 2008 року, змінити підстави ьнення з пункту 3 статті 40 на статтю 38 КЗпП, стягнути 175173,7 грн. середнього >бітку за час вимушеного прогулу, 5000 грн. моральної шкоди та 1500 грн. витрат на вову допомогу.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на його необґрунтованість та сплив зку на звернення до суду.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 липня 2010 року у зволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

і 22ц- 8188/10 ірія -53

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення скасувати та ухвалити нове ення про задоволення позову, посилаючись на те, що суд не взяв до уваги ажність причин пропуску строку на звернення до суду.

Відповідач ОСОБА_2 також не погодився з рішенням суду в частині висновку про незаконність звільнення та просив рішення суду змінити, виключивши цей висновок з його мотивувальної частини.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності наказом № 155 вії 24 липня 2008 року, та звільнення з роботи наказом № 355-ВК від 12 вересня 2008 рок відбулося з порушенням норм трудового законодавства, але позивач пропустив строї звернення до суду, передбачений статтею 233 КЗпП, що є підставою для відмови в позові.

Але не всі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам трудової-: законодавства.

Так, з матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що ОСОБА_1М займав посаду начальника відділення №492 АКІБ «УкрСиббанку» з 1 березня 2 року (а.с.7). Наказом №155 від 24 липня 2008 року ОСОБА_1 оголошено догану порушення трудової дисципліни, а саме неналежне виконання функціональ обов'язків, незабезпечення належного контролю за діяльністю підлеглих працівни при прийнятті рішення по кредитуванню клієнтів середнього та малого бізнесу, в то. числі при оформленні кредитних справ ( а.с.95).

Підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності с висновки за результатами службового розслідування фактів порушень установлен порядку надання кредитів, яке було призначене 11 липня 2008 року ( а.с.99-101).

З матеріалів перевірки вбачається, що кредити фізичним особам-підприєм" були видані 5 вересня 2007 року та 19 листопада 2007 року з порушенням внутрі: банківських документів щодо процедури прийняття рішень про кредитування, і потягло видачу кредитів позичальникам під невідповідну заставу.

Проведення оцінки та моніторингу стану клієнтського портфеля ТТ є посадо- обов'язком начальника відділення ( а.с.9).

Факти порушень, які допущені працівниками відділення при оцінці застави майна, та відсутність контролю за їх діями, ОСОБА_1 не заперечував ( а.с.37).

Дотримано відповідачем і порядок застосування дисциплінарних стягн передбачений статтями 148, 149 КЗпП.

Посилання ОСОБА_1 на порушення строку притягнення до дисципліна відповідальності є необгрунтованими, оскільки факти порушень при видачі кре встановлені розслідуванням, яке проведено у липні 2008 року.

Отже, колегія суддів не вбачає підстав для визнання незаконним наказу № 1 від 24 липня 2008 року про оголошення догани ОСОБА_1

Оскільки суд першої інстанції невірно визначив підстави для відмови в по рішення в цій частині вимог підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Не можна погодитись з підставою відмови в позові і щодо наказу № 355-ВК 12 вересня 2008 року .

З матеріалів справи вбачається, що позивач був звільнений з посади за пункт- частини 1 статті 40 КЗпП за систематичне невиконання працівником без пова- причин обов'язків, покладених трудовим договором та правилами внутрішн трудового розпорядку (а.с.94).

Підставою звільнення стали висновки за результатами службового розсліду від 26 серпня 2008 року( а.с.96-97), а також попереднє притягнення ОСОБА_1М дисциплінарної відповідальності наказом №155 від 24 липня 2008 року.

Службове розслідування, яке було проведено на підставі розпорядження №121 19 серпня 2008 року, виявило факт порушень працівником відділення порядку ання кредиту у березні 2008 року, а саме невірне зазначення даних при здійсненні грації скорінгу ( валюти кредиту та місця розташування об'єкту застави), що дало жливість позичальнику отримати кредит без достатніх підстав.

За висновками комісії ці порушення стались через відсутність належного ^гролю ОСОБА_1 за щоденною роботою підлеглих працівників

За змістом пункту 3 частини 1 статті 40 КЗпП працівник може бути звільнений ~е за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного ення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього ловим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку ( п. 23 .станови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами щ-удових спорів»).

Оскільки порушення, в якому звинувачують ОСОБА_1, мало місце у березні 2 38 року, тобто до застосування до нього дисциплінарного стягнення наказом №155 нд 24 липня 2008 року, відповідач не мав підстав вважати порушення еястематичними та звільняти позивача за пунктом 3 частини 1 статті 40 КЗоТ.

Отже, висновок суду першої інстанції про незаконність наказу №355-ВК від 12 їсоєсня 2008 року відповідає вимогам трудового законодавства.

Але, вирішуючи питання щодо строку звернення за захистом порушених прав, г-д дав невірну оцінку зібраним доказам.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 був ознайомлений з наказом про льнення та отримав трудову книжку 15 вересня 2008 року. З 24 вересня по 6 жовтня року позивач знаходився на амбулаторному лікуванні з приводу виразкової >роби дванадцятиперстної кишки в стадії загострення, хронічного панкреатиту, яке зходив у міській поліклініці №1 ( а.с.78). Цей факт підтверджено і витягом з гчної картки хворого (а.с.80-81). Допитана в судовому засіданні лікар ОСОБА_4 підтвердила проходження ивачем повного курсу амбулаторного лікування та обстеження протягом двох неділь іс.142 зворот). Після закінчення лікування 6 жовтня 2008 року ОСОБА_1 в :ячний строк звернувся з позовом до суду.

Отже, колегія судців вважає доведеним, що ОСОБА_1 пропустив строк нення до суду, передбачений статтею 233 КЗпП, з поважних причин, що овідно цо статті 234 КЗпП є підставою його поновлення.

Вирішуючи вимоги ОСОБА_1 про зміну формулювання причин звільнення, колегія виходить з того, що 8 серпня 2008 року позивач подав заяву про звільнення з роботи за власним бажанням ( а.с.13). Заява отримана ОСОБА_2 10 вересня 2008 року (а.с.16).

Отже, не маючи передбачених законом підстав для звільнення ОСОБА_1 з -;;ади за ініціативою ацміністрації, віцповіцач мав звільнити позивача відповідно до .~ітті 38 КЗпП за власним бажанням.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання незаконним :з:льнення з роботи за пунктом 3 частини 1 статті 40 КЗпП та зміну формулювання лчин звільнення на статтю 38 КЗпП підлягають задоволенню.

Віцповіцно цо вимог статті 235 КЗпП у разі неправильного формулювання 77-гчин звільнення піцставою цля стягнення серецнього заробітку за час вимушеного тгогулу є доведеність того факту, що таке порушення перешкоцило поцальшому гтацевлаштуванню робітника.

Будь-яких доказів таких перешкод ОСОБА_1 суду не надав.

Крім того, з березня 2009 року позивач має статус суб'єкта підприємницької цільності, яку здійснює з 1 кварталу 2009 року ( а.с.75, 125-130).

Таким чином, підстав для стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, колегія суддів не вбачає.

Незаконність звільнення з роботи призвели до моральних страждань ОСОБА_1, викликали загострення хронічної хвороби та вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя та життя своєї родини.

Відповідно до вимог статті 237-1 КЗпП такі наслідки є підставою для відшкодування позивачу моральної шкоди. Враховуючи конкретні обставини справи, форму вини відповідача та певні наслідки порушень трудових прав, колегія суддів вважає відповідної компенсацією моральної шкоди 500 грн.

Відповідно до статті 81,84,88 ЦПК судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 17 грн., витрати на інформаційне-технічне забезпечення справи покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам - 37 грн. та 83 грн.

Керуючись статтями 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 27 липня 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення з вимогою про оскарження наказу №355-ВК від 12 вересня 2008 року.

Визнати наказ №355-ВК від 12 вересня 2008 року про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділення №492 АКІБ «УкрСиббанк» незаконним в частини формулювання причин звільнення.

Змінити формулювання причин звільнення з пункту 3 частини 1 статті 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, на статтю 38 КЗпП України за власним бажанням.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 500 грн. моральної шкоди.

У задоволенні позову про визнання незаконним наказу № 155 від 24 липня 2008 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 17 грн. судового збору та 37 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, з ОСОБА_1 - 83 грн. витрат на інформаційно-теїхнічне забезпечення розгляду справи.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: