АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-168/10 Головуючий у 1-й інстанції Сливка
Провадження № 22ц-1320/10 Доповідач - Демкович Ю.Й.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2010 р.

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Демковича Ю.Й.

суддів - Хома М. В., Ходоровський М. В.,

при секретарі - Юрдизі Н.Р.

з участю апелянта ОСОБА_1, представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тернополя цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 13 квітня 2010 року

по справі за позовом ОСОБА_1

до приватного вищого навчального закладу «Інститут економіки і підприємництва» /надалі «ПВНЗ»/

про визнання недійсним рішення зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут економіки і підприємництва» та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

27.05.09 ОСОБА_1 звернувся з вимогами до ПВНЗ про визнання недійсним рішення зборів учасників TOB «Інститут економіки і підприємництва» /надалі «TOB»/ від 04.03.05, правонаступником якого є відповідач, вважаючи, що збори проведені з порушенням законодавства.

Ззаначає, що оспорюваним рішенням, оформленим протоколом № 2, його виключено зі складу засновників товариства, проведено реорганізацію товариства у приватний вищий навчальний заклад та створено комісію по реорганізації.

Вказує, що про чергові збори він не був повідомлений належним чином і питання, які розглядалися, не були внесені у порядок денний.

Окрім цього, просив стягнути моральну шкоду.

У подальшому ним поставлена вимога про визнання недійсними рішень зборів засновників від 16.09.04, протокол № 3, від 30.11.04, протокол № 4, від 27.12.04, протокол № 5 та від 10.03.05, протокол № За, оскільки він належним чином не повідомлявся про час та місце їх скликання. Просив поновити строк позовної давності, стверджуючи, що лише у липні 2006 року дізнався про їх проведення.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду відмовлено у задоволенні позову у зв'язку з безпідставністю заявлених вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду, вважаючи, що воно постановлене із порушення норм матеріального та процесуального права й ухвалити нове, яким задовольнити його вимоги в повному обсязі.

До порушень відносить неповне з'ясування судом усіх обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, що потягло невірне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав вимоги скарги, пославшись на мотиви, викладені в ній.

Представники ПВНЗ заперечили щодо задоволення скарги.

Заслухавши учасників судового процесу, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до частково задоволення з наступних підстав.

Постановляючи рішення, суд виходив із того, що позивачем пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав. ^

Однак, із таким висновком можна погодитися лише частково.

Встановлено, що на зборах засновників від 16.09.04, протокол № 3, від 30.11.04, протокол № 4 вирішувалося питання реорганізації TOB «Інститут економіки і підприємництва» у ПВНЗ «Інститут економіки і підприємництва», а від 27.12.04, протокол № 5 - затвердження нової редакції статуту. Позивач був присутній на усіх зборах, що підтверджується протоколами.

Так як він був обізнаний із рішенням, які приймалися на вищевказаних зборах (від 16.09.04, 30.11.04, 27.12.04), ці рішення ним оскаржені з пропуском трирічного строку позовної давності, про застосування якого просили представники відповідача, тому колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відмову в позові щодо зазначених вимог на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України. Належних доказів про поважність причин пропуску строку позовної давності позивачем не надано.

З аналогічних підстав не підлягають до задоволення вимоги про визнання недійсними рішення зборів учасників TOB від 10.03.05, протокол № За, оскільки про реорганізацію TOB у ПВНЗ позивач був обізнаний у серпні 2005 року, про що свідчить доповідна записка комісії для розгляду скарги колишнього працівника ІЄП м. Тернополя ОСОБА_1 (а.с. 157-159). Із доповідною позивач ознайомлений 04.08.05.

З огляду на викладене, в цій частині рішення суду слід залишити без змін.

Що стосується вирішенням питання про застосування строку позовної давності по вимогах про визнання незаконним рішення від 04.03.05, оформленого протоколом № 2, то в даному випадку суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про пропуск позивачем строку позовної давності.

Так, на вказаних зборах вирішене питання про виключено ОСОБА_1 зі складу засновників товариства, проведено реорганізацію TOB у ПВНЗ та створено комісію по реорганізації.

Згідно із ч.І ст. 100 ЦК України участь в господарському товаристві є особистим немайновим правом, а відповідно до п.1 ч. 1 ст. 268 ЦК України, на захист особистих немайнових прав не застосовується позовна давність.

Тому, рішення суду в цій частині не відповідає вимогам матеріального права.

Окрім цього, аналізуючи підстави відмови у задоволенні зазначених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що по суті рішення суду також є незаконним.

Суд виходив із того, що ОСОБА_1 хоча і був повідомлений про проведення зборів невчасно, однак прийняв у них участь, що не порушило його права управління товариством.

Із таким висновком погодитися неможна виходячи з наступного.

Статутом TOB «Інститут економіки і підприємництва» не передбачено порядку скликання зборів (позачергових зборів) засновників.

У даному випадку учасникам товариства необхідно було застосовувати правила скликання, врегульовані нормами ЦК України та Закону України «Про господарські товариства» /надалі «Закон»/.

У відповідності до положень ст. 61 Закону (в редакції, що діяла на час спірних правовідносин), збори учасників товариства з обмеженою відповідальністю скликаються не рідше двох разів на рік, якщо інше не передбачено установчими документами. Позачергові збори учасників скликаються головою товариства при наявності обставин, зазначених в установчих документах, у разі неплатоспроможності товариства, а також у будь-якому іншому випадку, якщо цього потребують інтереси товариства в цілому, зокрема, якщо виникає загроза значного скорочення статутного фонду. Про проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом з зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за ЗО днів до скликання загальних зборів. Будь-хто з учасників товариства вправі вимагати розгляду питання на зборах учасників за умови, що воно було ним поставлено не пізніш як за 25 днів до початку зборів. Не пізніш як за 7 днів до скликання загальних зборів учасникам товариства повинна бути надана можливість ознайомитися з документами, внесеними до порядку денного зборів.

При цьому, коментована норма в частині визначення строку повідомлення про скликання загальних зборів покликана забезпечити можливість реалізації учасником господарського товариства права внести додаткові питання на розгляд зборів, ознайомитись з документами по питаннях порядку денного, щоб передбачити можливі рішення зборів.

Як встановлено судом першої інстанції, повідомлення про проведення чергових зборів засновників TOB було вручене позивачу напередодні зборів 03.03.05 із зазначенням, що порядок денний передбачає лише затвердження статуту ІЕП, в той час як ч. 5 ст. 61 Закону передбачає повідомлення учасників про проведення загальних зборів не менше як за 30 днів до їх скликання.

Дані порушення є суттєвими й зачіпають права та законні інтереси позивача.

Окрім цього слід зазначити, що порядок денний на зборах від 04.03.05 був змінений.

І з показів сторін вставлено, що 04.03.05 ОСОБА_1 був присутній на зборах, однак покинув їх під час обговорення питання про затвердження нової редакції статуту відповідача, після чого трьома засновниками, які володіють 90% частки статутного фонду прийнято рішення про виключення позивача зі складу засновників товариства, проведення реорганізації товариства у ПВНЗ та створення комісії по реорганізації товариства.

З гідно із ч. З ст. 61 Закону, з питань, не включених до порядку денного, рішення можуть прийматися тільки за згодою всіх учасників, присутніх на зборах.

У даному випадку також є порушення вимог матеріального права.

Слід зазначити, що безпідставною є і причина виключення позивача.

Так, у протоколі № 3 підставами виключення є регулярна відмова позивача від участі в зборах, у розгляді та вирішенні питань, які стосуються діяльності товариства. Зазначалося, що бездіяльність ОСОБА_1 справляє негативний вплив на діяльність відповідача.

Окрім цього, представником ОСОБА_2 в судовому засіданні вказано, що основною причиною послужила відмова позивача підписати нову редакцію статуту ПВНЗ.

Апеляційна інстанція приходить до висновку, що вказані дії зі сторони позивача не перешкоджають діяльності відповідача, оскільки у силу ст.10 Закону участь в управлінні справами товариства (участь у зборах) є правом, а не обов'язком його учасника.

У відповідності до п. 100 Статуту TOB, зміни та доповнення до статуту вносяться у відповідності до порядку, який визначений чинним законодавством. Отже, в даному випадку слід керуватися нормами ЦК України та Закону.

У силу ст. 60 Закону, загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 60% голосів.

Позивач володів часткою у статутному фонді, що дорівнювала 10 %. Решта учасників -90%.

У відповідності до ст.ст. 41, 59 Закону, внесення змін і доповнень до статуту є прерогативою заборів засновників й рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосують учасники, що володіють у сукупності більш як 50 % загальної кількості голосів учасників товариства.

Тобто, решта засновники TOB могли прийняти рішення про реорганізацію TOB та внесення змін до статуту незалежно від позиції позивача, при належному повідомленні останнього, оскільки його частка суттєво не впливала на прийняття рішень з цього питання.

Окрім цього, ст. 143 ЦК України та ст. 4 Закону (в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин) не передбачалося обов'язку засновника підписувати оригінал статуту (нової редакції"). Рішення зборів учасників оформляються протоколом, на підставі якого в силу Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців" проводиться державна реєстрація змін та доповнень до статуту.

Тобто, підстави виключення позивача є надуманими.

Тому, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в цій частині слід скасувати й, з врахуванням встановлених обставин, постановити нове рішення, яким задовольнити вимоги позивача та визнати незаконним рішення зборів від 04.03.05.

Не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, які судом першої інстанції не вирішувалися, з огляду на таке.

У силу п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

У силу ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не доведено характеру та обсягу страждань, яких він зазнав, характеру немайнових втрат, їх тривалість, можливість відновлення, зокрема, погіршення стану здоров'я, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тощо. Також, позивачем не наведено обгрунтування розміру моральної шкоди.

Тому, в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 304, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 13 квітня 2010 року скасувати частково, а саме в частині визнання недійсним рішення зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут економіки і підприємництва» від 04 березня 2005 року.

Постановити в цій частині нове рішення , яким позовні вимоги задовольнити.

Визнати недійсним рішення зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут економіки і підприємництва», оформленого протоколом № 2 від 04 березня 2005 року, про виключення ОСОБА_1 зі складу засновників товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут економіки і підприємництва»; проведення реорганізації товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут економіки і підприємництва» у приватний вищий навчальний заклад «Інститут економіки і підприємництва»; створення комісії по реорганізації товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут економіки і підприємництва» у приватний вищий навчальний заклад «Інститут економіки і підприємництва».

У задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене безпосередньо до Верховного Суду України в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_4