Київський районний суд м. Одеси
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2010 року
Київський районний суд м.Одеси
У складі головуючого судді Калашнікової О.І.
При секретарі Мішанчук О.Ф.
За участю адвоката ОСОБА_1
Розглянув у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про припинення права власності на частку у спільному майні,
У 2004 році ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_6 про виділ частки із спільного майна - позивач вимагав виділити самостійний об»єкт нерухомості 1/5 частину з квартири АДРЕСА_1. Судовою ухвалою від 21.02.2005 року провадження по справі було зупинено до вирішення спору щодо вселення ОСОБА_5 у спірну квартиру, надалі - для оформлення права на спадщину на 1/5 частину квартири після смерті ОСОБА_6 (головуючий суддя Семенов Д.В.). 9 лютого 2010 року провадження по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відновлено (головуючий суддя Калашнікова). ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з позовом ОСОБА_5 не погодились і надали зустрічні вимоги про припинення права власності ОСОБА_5 на 1/5 частку у квартирі АДРЕСА_1. Судовою ухвалою від 23 листопада позов ОСОБА_5 залишено без розгляду у зв»язку з багато чисельними неявками позивача до суду.
Про час і місце слухання справи ОСОБА_5 сповіщений шляхом розміщення відповідного оголошення в газеті «Чорноморські новини» №117 від 18.11.2010 року, тому як за місцем реєстрації ОСОБА_5 не знаходиться з 2004 року, фактичне місце мешкання його не встановлено. За згодою позивачевої сторони суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Суд вислухав позивачів, вивчив матеріали по справі і встановив наступне:
На підтвердження своїх вимог позивачева сторона посилалась на такі докази: свідоцтво про право власності на житло від 25 січня 1994 року, свідоцтво про право на спадщину за законом від 23.12.2008 року, довідку з місця проживання, рішення Київського райсуду м.Одеси від 25 березня 2004 року, технічний паспорт на квартиру, висновок фахівця -СПД ОСОБА_8- про ринкову вартість квартири АДРЕСА_1. Позивачі також посилались на такі доводи: ОСОБА_5 більше 5 років в квартирі про проживає не несе ніяких витрат по утриманню квартири, хоча як у власника у нього існує обов»язок піклуватися про своє майно.
При вищенаведених обставинах суд вважає, що позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 підлягає задоволенню з таких підстав: предметом спору між сторонами є трикімнатна квартира загальною площею 61,9 кв.м., в тому числі житловою - 37,4 кв.м. Квартира належить сторонам по справі на праві спільної часткової власності. ОСОБА_5 є власником 1/5 частки квартири і його частку 61,9 : 5 = 12,38 кв.м. загальної площі, в тому числ: 7,48 кв.м. житлової площі.
П.6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» встановлює, що поділ права спільної власності на будинок (квартиру) є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділена його окрема частина (із самостійним виходом). У разі неможливості поділу будинку в натурі чи встановлення порядку користування ним співвласник ( подружжю, який виділяється) за його згодою виплачується грошова компенсація, розмір якої визначається за угодою сторін, а при її відсутності - судом за дійсною вартістю будинку (квартири) на час розгляду справи. У даному випадку суд не отримав доказів можливості виділити 1/5 частину квартири в самостійний об»єкт нерухомості, тому як частка відповідача є незначною. До того ж, трикімнатна квартира придатна для забезпечення житлових потреб однієї сім»ї. Рішенням Київського райсуду м.Одеси від 25.03.2004 року ОСОБА_5 було відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо визначення порядку користування квартирою.
Суд встановив, що більше 5 років відповідач не проживає в квартирі, не піклується про свою частку у спільному майні, не несе витрат по її утриманню. В рішенні суду від 25.03.2004 року зазначено, що між ОСОБА_5 та іншими співвласниками квартири склались вкрай неприязливі стосунки.
Ст.365 ЦК України визначає, що право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користуванні майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім»ї.
Дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що частка відповідача у трикімнатній квартирі є незначною, виділити її в натурі технічно неможливо, спільне проживання сторін у квартирі є неможливим, припинення права на 1/5 частка квартири не завдасть істотної шкоди інтересам ОСОБА_5, який протягом багатьох років не користується спірним майном і не піклується про нього.
Правовідносини, що виникли між сторонами з приводу розподілу спільного майна, регулюються нормами ст.ст.365 ЦК України.
Керуючись ст.213,214,215 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 задовольнити .
Припинити право власності ОСОБА_5 на 1/5 частку квартири АДРЕСА_1.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м.Одеси протягом 10 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за заявою відповідача, наданою протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя