Броварський міськрайонний суд Київської області
справа 2-4641/10
РІШЕННЯ

Іменем України

15 листопада 2010 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Маценко Н.П.

при секретарі Облакевич А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про розірвання кредитного договору та відшкодування моральної шкоди

в с т а н о в и в:

У серпні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, в якому просить суд розірвати кредитний договір № КІВ3GK НОМЕР_1 від 30.04.2008 р., укладений з комерційним банком «Приватбанк», стягнути на його користь завдану моральну шкоду та понесені судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 30 квітня 2008 року між ним та банком було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач надав йому кредитні кошти у розмірі 34028,20 євро на придбання нерухомості строком дії до 30.04.2028 р.

Умовами спірного договору передбачено, що позичальник має право здійснювати дострокове погашення кредиту, при цьому останній має сплатити банку суму відсотків, суму винагороди, відповідно до п.8.1. та п. 8.5. даного договору, неустойку, (штраф, пеню), якщо на момент дострокового погашення кредиту (частини кредиту) у банку виникли підстави для стягнення неустойки згідно з п. 5.1. договору. Останнім також визначено, що у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню, застосування будь-яких санкцій за дострокове погашення кредиту можливо лише за наявності на момент такого погашення доказів того, що позичальник несвоєчасно погашає заборгованість по кредиту.

Далі зазначив, що ним жодного разу не було допущено затримки погашення заборгованості за кредитним договором, більш того 09.03.2010 року він достроково погасив кредит в повному обсязі. Разом з тим відповідач відмовився закрити кредит та надати відповідні довідки про відсутність заборгованості, посилаючись на необхідність сплати штрафних санкцій за дострокове повернення суми кредиту. З підстав захисту прав споживача фінансово-кредитних послуг змушений звернутися до суду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримали у повному обсязі, дав пояснення аналогічні фабулі позовної заяви. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, пояснив, що позивач майже достроково погасив заборгованість за договором кредиту, однак борг останнього станом на 19.10.2010 року складає 367,35 євро. Позивачем також не погашено заборгованість за резервування коштів.

В подальшому представник відповідача в судове засідання не з»явився, про день і час розгляду даної справи повідомлявся належним чином.

Вислухавши пояснення представник позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив аткі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст. 527, 530 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що 30.04.2008 року між сторонами по даній справі було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит шляхом видачі готівки через касу на строк із 30.04.2008 року по 30.04.2028 року включно в розмірі 34028,20 євро.

Погашення заборгованості за кредитом мало здійснюватися на підставі Графіку погашення заборгованості, який є невід»ємною частиною договору.

Взяті на себе зобов»язання щодо надання кредитних коштів відповідач виконав у повному обсязі.

Умовами кредитного договору, а саме п. 2.4.1 передбачено право позичальника здійснювати дострокове погашення кредиту. При цьому позичальник має сплатити банку суму відсотків, суму винагороди, відповідно до п.8.1. та п. 8.5. даного договору, неустойку, (штраф, пеню), якщо на момент дострокового погашення кредиту (частини кредиту) у банку виникли підстави для стягнення неустойки згідно п. 5.1. даного Договору.

З матеріалів справи достовірно встановлено, що позивач свої зобов»язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, зазначену з довідці ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості по кредиту, наданому на підставі договору від 30.04.2008 року в розмірі 367,35 євро погасив сплативши 25 жовтня 2010 року 4071,28 грн.

19.04.2010 року позивач звернувся з письмовою заявою до відповідача з вимогою про надання гарантійного листа про повне погашення кредиту та відсутність будь-якої заборгованості за кредитним договором.

Аналізуючи в сукупності всі докази, суд приходить до висновку що позовні вимоги позивача в частині розірвання кредитного договору підлягають задоволенню, так як в судовому засіданні було достовірно встановлено, що позивач достроково виконав зобов»язання за кредитним договором від 30.04.2008 року. Доказом відсутності в останнього заборгованості є виписка з рахунку, де зазначено, що вихідний залишок станом на 03.11.2010 року складає 0 грн.

При винесенні даного рішення судом враховується пункт 8.5 кредитного договору, яким передбачено, що при достроковому (як повному, так і частковому) погашенні кредиту позичальник додатково сплачує банку за користування кредитом 0 % від суми, що погашається достроково. Посилання сторони відповідача на необхідність внесення позивачем плати за резервування коштів свого підтвердження в судовому зсіданні не знайшли, наведені заперечення, не спростували доводів позивача щодо розірвання кредитного договору в результаті його повного виконання та дострокового погашення кредитної заборгованості.

В рахунок відшкодування моральної шкоди позивач просить суд стягнути на його користь 5000 грн.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

В судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт завдання позивачу моральної шкоди, в зв»язку з порушення його прав, як споживача, тому вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхилено частини вимог.

Стягненню із відповідача на користь держави також підлягають і судові витрати по сплаті державного мита в розмірі 08 грн. 50 коп. та витрати на ІТЗ в розмірі 37 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 527, 530, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 212 - 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Розірвати кредитний договір за №КІВ3GK НОМЕР_1 від 30.04.2008 року, укладений між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1.

Стягнути із публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави судовий збір в розмірі 08 грн. 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в розмірі 37 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Н.П.Маценко