Справа № 2-1331/2010
"13" квітня 2010 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Виниченко Л.М.
при секретарях Кузьміна О.О., Біляр Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Відкритого акціонерного товариства «Морський транспортний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВАТ «Морський транспортний банк» звернулось до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та відсотками станом на 09.02.2010 р. в розмірі 117962,77 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.02.2010 р. становить 943 749,35 грн., заборгованість за комісією, пенею і штрафом в сумі 172150 грн.75 коп., а всього на загальну суму 1 115 900 грн. 10 коп., а також судові витрати.
Вимоги мотивує тим, що 18.12.2007 р. між ВАТ «Морський транспортний банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді непоновлюваної кредитної лінії в сумі 123 809,31 доларів США строком до 17.12.2022 р., у тому числі на споживчі цілі у сумі 112 000 доларів США зі сплатою 10,5 % річних за фактичний період користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом та зі сплатою комісії за обслуговування кредиту 0,17 % від суми наданого кредиту без урахування страхових платежів, що сплачується щомісяця в період сплати у гривні за курсом НБУ на дату нарахування, незалежно від валюти кредиту. Відповідач зобов»язувався повертати кредит, сплачувати нараховані проценти за користування кредитом, комісії, пеню та штрафи, згідно умов договору, проте своїх зобов»язань по сплаті кредитних коштів не виконує, чим порушив умови договору. Вищевказана заборгованість виникла з урахуванням положень ст. 1050 ЦК України, якою передбачено право позикодавця у разі прострочення повернення чергової частини позики вимагати дострокового повернення залишку позики та сплати проценти.
Представник позивача в судовому засіданні позов та обставини, викладені в ньому, підтримала.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить телеграма (а. с. 104), про причини неявки суд не повідомив, в зв'язку з чим суд, з урахуванням думки представника позивача, вважає за можливе ухвалити заочне рішення, згідно ст. ст. 224, 169 ч. 4 ЦПК України, за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Про перерахування позивачем кредитних коштів на рахунок відповідача в сумі 112000 дол. США, яка на день виплати за курсом НБУ еквівалентна 565600 грн., свідчать розпорядження на відображення операції в іноземній валюті від 19.12.07 р. та виписка по рахунку (а.с. 29, 35).
Умовами зазначеного кредитного договору передбачено, що періодом сплати вважається період з «26» по останній день кожного місяця; погашення кредиту здійснюється відповідно до графіку погашення, що є додатком № 1 до договору.
Згідно укладеного кредитного договору відповідач також зобов»язувався на умовах, в розмірі та в строки, встановлені угодою, повернути банку кредит, сплатити проценти за користування кредитом, а також сплатити комісії, пені та штрафи, що передбачені умовами договору, та здійснювати погашення заборгованості у визначеному договором порядку.
Проте відповідач порушив умови кредитного договору, кошти по сплаті кредиту, відсотків за користування кредитом та комісії з січня 2009 року не сплачував.
Згідно п. 4.1 кредитного договору, при порушенні позичальником будь-якого зобов'язання, передбачених п. п. 1.1, 2.2.2, 2.2.3, 2.2.4 даного договору, банк нараховує, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,3 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Сплата пені здійснюється в гривні за курсом НБУ на дату нарахування на рахунок, зазначений у п. 1.2 цього договору.
Відповідно п. 4.2 договору, за кожний випадок порушення позичальником на строк більш ніж 60 календарних днів зобов'язань по поверненню кредиту, сплаті відсотків та комісії, встановлених в п. 1.1 даного договору, банк має право нараховувати, а позичальник зобов'язаний сплатити на першу вимогу банку штраф у розмірі 10 % від суми простроченого платежу на рахунок, зазначений у п. 1.2 даного договору. Сплата штрафу здійснюється в гривні за курсом НБУ на дату нарахування.
Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов"язковим для виконання сторонами.
Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Право позивача щодо вимоги до відповідача про дострокове повернення кредиту у разі порушення ним виконання умов угоди також передбачене п. 2.3.3 кредитного договору.
Відповідачу під розписку 04.01.2010 р. вручалась співробітником позивача письмова вимога про усунення порушення зобов»язання за кредитним договором із зазначенням наявної заборгованості станом на 20.12.2009 р., однак відповідачем кошти позивачу сплачені не були (а.с. 33, 34).
Як вбачається із наданих суду виписок по особовому рахунку, реєстрів документів по рахунку та розрахунку заборгованості, станом на 09.02.2010 р. позивачем відповідачу нарахована кредитна заборгованість, згідно умов договору, на загальну суму 1 115 900 грн. 10 коп., яка включає: заборгованість по кредиту в сумі 104 518,53 дол. США, що за курсом НБУ станом на 03.02.2010 р. становить 836 190,05 грн., заборгованість по відсоткам в сумі 13 444,24 дол. США, що за курсом НБУ становить 107 559,30 грн., заборгованість за пенею в сумі 120 614,07 грн., заборгованість по комісії в сумі 22 354 грн. 71 коп. та заборгованість по штрафу в сумі 29 181,97 грн.
Отже, за викладених вище обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, в зв»язку з чим підлягають задоволенню.
Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачені останнім витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. та судовий збір в сумі 1700 грн.
Керуючись ст. ст. 525, 526, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 84, 88, 169, 208, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства «Морський транспортний банк» заборгованість за кредитом та відсотками в сумі 943749 грн. 35 коп., 172150 грн. 75 коп. заборгованісті за комісією, пенею та штрафом, судовий збір в сумі 1700 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., а всього суму 1117720 (один мільйон сто сімнадцять тисяч сімсот двадцять) грн. 10 коп.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Дніпровського районного суду м. Києва протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя