Борзнянський районний суд Чернігівської області
7 грудня 2010 року справа №2-456/10
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі

головуючого судді Тіслюка І.І.

секретар Циліцька Л.В.

розглянувши позовну заяву Новомлинівського сільського споживчого товариства до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, -

встановив:

Новомлинівське сільське споживче товариство звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просить суд винести рішення про стягнення з неї на користь товариства 5773,80 грн. матеріальної шкоди, що нею завдана під час роботи завідуючої магазином.

В судовому засіданні представник позивача, підтримавши позов

пояснила, що ОСОБА_1 18 серпня 2009 року була прийнята на роботу в товариство на посаду завідуючої магазином, замість іншої особи - ОСОБА_2, яка пішла у декретну відпусткуу зв'язку з народженням дитини 04.08.2009 р. При проведенні в магазині ревізії 5.08.2010 року була виявлена нестача на суму близько 6 тис. грн., обов'язок про відшкодування якої був покладений на обох осіб в рівних частинах, оскільки певний час в магазині вони працювали спільно. ОСОБА_2 згодом по боргах розрахувалась повністю. При проведенні у подальшому - 18.11.2009 року інвентаризації товарно - матеріальних цінностей, коли обов'язки завідуючої магазином виконувала ОСОБА_1, в магазині була виявлена недостача на суму 8344,80 грн. Особисто ОСОБА_1, ознайомившись з результатами ревізії, не заперечувала проти розмірів недостачі й просила керівництво не звільняти її з роботи, оскільки обіцяла розрахуватись за борги за рахунок заробітної плати упродовж 2010 року. Виникнення боргу певною часткою пояснювала несвоєчасними поверненнями грошів покупцями за товари, що видавала мешканцям села у борг під розписку. Проте, під час опитування деяких осіб, з переліку зазначеному ОСОБА_1 у зошиті, такі її пояснення щодо причин виникнення боргу не знайшли свого підтвердження. Тому, 9 грудня 2009 року ОСОБА_1 була звільнена з роботи по ст.41 п.2 КЗпП України. Оскільки вона постійно зволікає з виконанням обіцяного нею повернення матеріальних збитків в добровільному порядку, що заподіяні з її вини, просила задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні повідомивши про невизнання позову, в пояснення повідомили суду такі доводи. Вона була прийнята на роботу продавцем у магазин, завідуючою якого на той час була ОСОБА_2 Оскільки вони працювали в магазині разом, то вона вважає, що ОСОБА_2 повинна відшкодувати половину суми, що вказана позивачем. Після народження дитини ОСОБА_2 неодноразово приходила в магазин по суботах і продавала товари, а тому причетна до виникнення нестачі товарних цінностей на певну суму. Вона погодилась з доводами позивача про те, що брала гроші з каси магазину на потреби дітей, але за умови їх повернення. Доводи про

те, що вона маскувала нестачу товарно - матеріальних цінностей під такі, що продані мешканцям села, вона вважає неправдивими. Проте, вказати прізвища трьох осіб - односельчан не змогла. Сам зошит, що нею вівся особисто, вона загубила. Не заперечувала, що після проведення останньої ревізії в магазині а роботу не виходила і згодом була звільнена керівництвом.

ОСОБА_2, залучена до участі в справі в якості відповідача клопотанням ОСОБА_1, зазначила, що позовні вимоги стосуються виключно ОСОБА_1 Вона працювала в товаристві на посаді старшого продавця квітня 2008 року по серпень 2009 року. Приблизно з лютого 2009 року вони почали працювати разом з ОСОБА_1 Особисто вона згодом пішла декретну відпустку. Вона визнала той факт, що при проведенні ревізії 17.08.200 року, відразу ж після її уходу у відпустку у зв'язку з народженням дитини, була виявлена нестача на суму приблизно 4 тис. грн., яка була поділена на них двох вона розрахувалась по боргах і що свою частину боргу вона відшкодувала. Після народження дитини вона дійсно кілька разів приходила в магазин по субота коли зростало навантаження на продавця, щоб допомогти ОСОБА_1 яка про це просила. Продавала виключно хліб в проміжку з 11 по 14 год. Нестач товарно - матеріальних цінностей, що була виявлена ревізією ССТ 18.11.2009 року, виникла в той період, коли вона не працювала, і оббв'язок про відшкодування лежить на ОСОБА_1 Про те, що остання брала гроші з кас магазину для своїх потреб, вона говорила співробітникам ССТ і їй особисто. Вона, маючи двох малих дітей, і виховуючи їх самостійно дійсно позичала гроші ОСОБА_1, але розрахувалась з нею і тому допомогала їй працюючи по суботах в магазині.

Свідок ОСОБА_3, головний бухгалтер товариства, пояснила, що моменту встановлення розміру матеріальної шкоди завданої товариству з вин ОСОБА_1 - 8344,80 грн., частково сума відшкодована і дорівнює 5773,8 грн. Всі ревізійні перевірки відбувались на підставі офіційних розпоряджень керівництва і документувались. Письмові докази долучені до позовної заяви. Вона бачила, що ОСОБА_1 вела записи в зошиті про нібито відпущені товари без сплати грошів за умови, що особи, яким вона передала товари повернуть гроші пізніше. Однак, коли виникла недовіра до ОСОБА_1, вона спілкувалась з тими, хто був записаний і з'ясувала, що такі факти не відповідають дійсності. Тобто, ОСОБА_1 в такий спосіб використовувала гроші, отримані за продаж товарів в магазині. Коли були встановлені зазначені факти, вони були доведені до відома ОСОБА_1 і та відмовилась виходити на роботу. Спілкуватись з керівництвом ССТ відмовлялась, ключі від магазину, які необхідно було в неї вилучити, викинула, демонструючи неповагу до кількох співробітників, які намагались з нею поспілкуватись.

Свідок ОСОБА_4, оператор машинного набору товариства, пояснив, що він відповідальний за ведення документації і що він входив до складу ревізійної комісії 5 та 18 серпня 2009 року. Після виявлення нестачі в магазині ОСОБА_1 в поясненнях визнавала цей факт і говорила, що брала гроші для себе особисто і обіцяла їх повернути. Проте, цього обіцяння вона не виконала. Документи щодо встановлення нестачі та з поясненнями ОСОБА_1, у тому числі в яких вона зобов'язувалась повернути борги і відшкодувати шкоду, зберігаються в товаристві.

Проаналізувавши доводи позивача, дослідивши письмові докази, що ним долучені до позову на підтвердження цих доводів, суд з'ясував їх правомірність й достатність в якості підстав для задоволення вимог позову.

В судовому засіданні встановлено, що згідно з розпорядженням від 3.02.2009 року ОСОБА_1 прийнята на посаду продавця магазина ТПП с.Головеньки, а 5.08.2009 року ОСОБА_1 була призначена на посаду завідуючої магазином ТПП с.Головеньки Борзнянського району з повною матеріальною відповідальністю на повний робочий день. Типовий договір підписаний 05.08.2009 року.

Факт створення 17.11.2009 року ревізійної комісії по здійсненню ревізії товарно - матеріальних цінностей підтверджується відповідним документальним підтвердженням. Результати перевірки відображені в інвентаризаційних описах.

Факт відмови ОСОБА_1 прийняти участь в проведенні ревізії і самовільного залишення місця роботи, підтверджується комісійним актом, складеним 18.11.2009 року і підписаним п'ятьма членами комісії.

Факт нестачі товарно - матеріальних цінностей на суму 8344,80 грн. зафіксований актом від 18.11.2009 року.

Факт визнання ОСОБА_1 результатів ревізії та встановлення розміру матеріальної шкоди в сумі 8500 грн. підтверджується пояснюючою запискою складеною нею власноручно 9.12.2009 року.

Доводи відповідача, яки вона наводила в поясненнях про необхідність покладення обов'язку щодо відшкодування половини розміру суми шкоди на ОСОБА_2, іншого продавця магазину, не знайшли свого підтвердження, оскільки встановлено, що шкода була заподіяна в той перід, коли вказана особа в магазині не працювала, а перебувала у декретній відпустці.

Доводи про те, що ОСОБА_2, перебуваючи у відпустці, виходила на роботу і повинна відповідати за борги з нею разом, є необгрунтованими. Так, за визнанням ОСОБА_2 вона дійсно виходила на роботу в магазин щоб продавати лише хліб в ранковий час. Однак, вона робила це на прохання ОСОБА_5, якій керівництвом ССТ під розпис була роз'яснена її особиста відповідальність за збереження товарно - матеріальних цінностей, що знаходяться у магазині.

Одночасно, судом прийнято до відома, що керівництво ССТ, з метою встановлення причин нестачі товарно - матеріальних цінностей в магазині, проводило розслідування, яким встановлено, що ОСОБА_1 вела записи в зошиті про нібито відпущені товари без сплати грошів за умови, що особи, яким вона передала товари, повернуть гроші пізніше. Однак, коли виникла недовіра до ОСОБА_1, спілкуючись з тими, хто був записаний у зошиті, було з'ясовано, що такі факти не відповідають дійсності. Тобто, ОСОБА_1 в такий спосіб використовувала гроші, отримані за продаж товарів в магазині.

Відповідно до ст. 130 КЗпП працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 134 КЗпП працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли:

-між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 КЗпП укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей;

-майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами;

шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку;

-відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обовязків.

Судом встановлено, що всі доводи вказані позивачем в позові грунтуються на належно встановлених фактах, підтверджуються документально і грунтуються на положеннях чинного трудового законодавства, тому вимога визнається правомірною й такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись стст. 130, 134 КЗпП України, ст.ст. 10, 212, 214, 215, ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов Новомлинівського сільського споживчого товариства до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити в повному обсязі вимог.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_2, як особи відповідальної за трудовим договором за завдані нею збитки, на користь Новомлинівського сільського споживчого товариства 5773 (п'ять тис. сімсот сімдесят три) грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, на користь Новомлинівського сільського споживчого товариства судові витрати в сумі 57,74 грн. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення судового розгляду в сумі 120 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя

Борзнянського районного суду ОСОБА_6