ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-229/10/0408
Провадження № б/н
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"20" квітня 2010 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу в складі:

головуючого судді Косторенко А.Ю.,

при секретарі Сеферовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Кривому Розі, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення грошових коштів та визнання незаконними дій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням неодноразових уточнень позовних вимог просила визнати незаконними дії відповідача в частині невиконання ним умов п.п. 2.5, 3.1.3.,6.2.1 договору №370/18765 від 22.07.2008р., розірвати спірний договір, стягнути з відповідача на її користь: суму 3-% річних за період з 27.10.2008р. по 13.07.2009р. в розмірі 106.02 грн., індексацію за період з 27.10.2008р. по 13.07.2009р. в сумі 1437.30 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі ЗО грн., витрати по сплаті судового-збору в розмірі 51 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 2783,00 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Представник позивачки ОСОБА_2 1.1, вищезазначені позовні вимоги у судовому засіданні підтримав, зазначивши наступне.

22 липня 2008 року між сторонами був укладений договір про строковий банківський вклад (депозит) №370/18865. На виконання умов договору позивачкою був розміщений вклад в сумі 5000 грн. на термін з 22 липня 2008 року по 27 липня 2009 року. Банк зобовязався сплачувати позивачі проценти по банківському вкладу із розрахунку процентної ставки 17,0% річних щомісячно.

11 жовтня 2008 року позивачка звернулась до банку з заявою про розірвання договору та видачу вкладу з нарахованими відсотками. В телефонній розмові з працівником банку їй повідомили, що дострокове розірвання депозитних договорів заборонене постановою НБУ №319 від 11.10.2008р. Але дана відмова від виконання зобовязань за договором є неправомірною, такою відмовою у виплаті грошових коштів банк порушив умови договору, приписи діючого законодавства України, а також заподіяв позивачці не лише матеріальну шкоду, але й моральну шкоду. Так, в звязку з неправомірними діями відповідача вона зазнала моральної шкоди, повязаної з надмірним переживанням, втратила спокій, нормальний сон і психічну врівноваженість, також їй довелося звертатися до суду за захистом своїх прав. Крім того, в звязку з одруженням їй необхідні були грошові кошти, і. замість використання депозитних коштів вона вимушена взяти гроші у позику. Моральну шкоду вона оцінює в 5000 грн. На даний час сума депозиту з нарахованими відсотками позивачці виплачена. Сума компенсації у звязку з інфляцією за період з 27.10.2008р. по 13.07.2009р. становить 595 грн. грн., сума 3 % річних за цей же період складає 106.02 грн.

Представник відповідача, який неодноразово належним чином повідомлявся про розгляд справи, правом участі у судовому засіданні не скористався, надав суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що позовні вимоги не визнає повністю. При цьому зазначає про відсутність вини у діях банку та посилається на норми Постанови НБУ №413 від 04.12.2008р. «Про окремі питання діяльності банків», що зобовязують банки не допускати дострокового повернення коштів, розміщених вкладниками. Відповідно до ст.. 5 ЗУ «Про НБУ» НБУ видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які обовязковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб. Просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав:

Судом встановлено, що 22 липня 2008 року між позивачкою та відповідачем був укладений договір про строковий банківський вклад (депозит) №370/18865., на виконання умов якого позивачкою був розміщений вклад в сумі 5000 грн. на термін з 22 липня 2008 року по 27 липня 2009 року, при цьому, Банк зобовязався сплачувати позивачі проценти по банківському вкладу із розрахунку процентної ставки 17,0% річних щомісячно, про що свідчить копія даного договору.

Як вбачається з відповідної копії заяви позивачки, вона 11 жовтня 2008 року звернулась до банку з заявою про розірвання договору та видачу вкладу з нарахованими відсотками. В звязку з неотриманням письмової відповіді на свою заяву від 11.10.2008р., позивачка повторно направила відповідачу аналогічну заяву від 25.11.2008р.; копія якої долучена до матеріалів справи. Представником відповідача надана суду копія листа від 17.12.2008р., направленого на адресу позивачки, в якому зазначено про неможливість дострокового повернення вкладу.

Позивачка під час перебування даної справи на розгляді у Дзержинському районному суді м. Кривого Рогу в звязку з одруженням змінила прізвище з Щепотної на ОСОБА_2,про що надала суду відповідні документи: ;

Відповідно до ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вклад першу вимогу або на умовах повернення вкладу після закінчення терміну,' встановленого договором договором банківського вкладу банк зобовязаний видати вклад на першу вимогу вкладника.

Згідно з договором банк зобовязаний по закінченню строку дії договору, а також у вив дострокового припинення його дії, видати вкладнику банківський вклад (депозит) та сплатити проценти по ні відповідно до умов договору.

Згідно з ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином.

Згідно з ст,625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено догові чи законом. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати компенсації в звязку з інфляцією трьох процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів.

Діями відповідача по не виконанню зобовязань і не поверненню позивачці грошового вкладу нарахованими відсотками, були порушені права позивачки як вкладника.

Оскільки право позивачки на дострокове розірвання договору та отримання коштів є порушеним,) цьому позивачка та її представник не ставлять питання стосовно розірвання договору та стягнення суми депозиту з нарахованими відсотками, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги стосовно визнання незаконними дії відповідача в частині невиконання ним умов спірного договору, стягнення з відповідача» користь: компенсації у звязку з інфляцією та суми 3 % річних за період з 27.10.2008р. по 13.07.2009р відмови від позовних вимог в звязку з втратою інтересу щодо виконання зобовязання), які за наданими представником позивачки розрахунками, що банком фактично не заперечувалися, становлять 596,00 г 106.02 грн. відповідно.

При цьому суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування позивачці моральної шкоди підлягають задоволенню, виходячи з нижченаведеного. Статтею 23 та главою 71 ЦК України не передбачено стягнення моральної шкоди внаслідок неналежного виконання договірних зобов'язань по договору банківського вкладу однією із сторін таких договірних зобов'язань. Умовами спірного договору, що укладено між сторонами також не передбачено відшкодування моральної шкоди за неналежне виконання його умов. Закон України захист прав споживачів» не містить норми про відшкодування моральної шкоди у випадку порушення зобовязань за договором банківського вкладу (депозиту).

Вимоги в частині розірвання спірного договору також не підлягають задоволенню, оскільки вбачається з копії спірного договору - його строк дії з 22.072008р. по 27.07.2009р., а отже на час прийняття рішення по справі - сплив.

У відповідності до ст.81, 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки витрати на правову допомогу в розмірі який зазначено у наведеному позивачкою розрахунку посиланням на договір і акті виконаних робіт та становить 2783,00 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі З0 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 42 грн. 50 і Витрати по сплаті судового збору в розмірі 08грн.50коп. відшкодуванню не підлягають, оскільки в задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Керуючись ст.ст. 526, 625, 1060, 1061 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 81,88, 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товарній) «Банк «Фінанси-та Кредит» про стягнення грошових коштів та визнання незаконними дій задовольнити частково. Визнати дії Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в частині невиконання н умов п.п. 2.5, 3.1.3.,6.2.1 договору №370/18765 від 22.07.2008р., укладеного з позивачкою, - незаконними.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_2 суму компенсації у звязку з інфляцією за період з 27.10.2008р. ц 13.07.2009р. у розмірі 595 грн.00 коп., суми 3 % річних за період з 27.10.2008р. по 13.07.2009р к розмірі 106,11 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 2783 грн. 00 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпеченій розгляду справи в розмірі 30 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 42 грн. 50 коп .

В решті позовних вимог відмовити за необгрунтованістю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ст.. 295 ЦПК України.

Суддя: А. Ю. Косторенко