Справа №2а-12/10 12.08.2010 12.08.2010 12.08.2010
Провадження №22ц-3238/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого Данилової О.О.,

суддів Буренкової К.О., Довжук Т.С.

розглянувши у відсутності сторін у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за апеляційною скаргою

Управління пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області

на постанову Снігурівського районного суду Миколаївської області від 12 січня 2010 року по справі за позовом

ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області

про визнання дій протиправними та покладення обовязку поновити порушені права

У С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2009 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївської (далі УПФ), в якому зазначав, що є інвалідом Ш групи, і з січня 2005 року отримує пенсію по інвалідності, а з 20 лютого 2009 року пенсію у зв'язку з втратою годувальника. 17 травня 2007 року він зареєструвався як фізична особа субєкт підприємницької діяльності, яку припинив у жовтні 2009 року.

Рішенням комісії УПФУ від 20 жовтня 2009 року та 25 листопада 2009 року визначено розмір надміру виплачених позивачу сум пенсії за період з 15 травня 2007 року по 19 лютого 2009 року у розмірі 3148 грн. 27 коп. з подальшим утриманням по 20 відсотків пенсії з листопада 2009 року .

Посилаючись на відсутність будь-яких зловживань чи інших незаконних дії зі свого боку, ОСОБА_1 просив дії відповідача по утриманню надміру виплачених сум пенсій визнати протиправними та зобов'язати повернути утримані кошти.

Постановою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 12 січня 2010 року позов задоволено. Дії УПФ щодо утримання надміру виплачених сум пенсій визнано протиправними, рішення комісії від 20 жовтня та 25 листопада 2009 року скасовано. А відповідача зобовязано повернути позивачу стягнуті кошти.

В апеляційній скарзі представник УПФ просив постанову скасувати та відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову, посилаючись на відповідність дій та рішень комісії вимогам діючого законодавства.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що з січня 2005 року ОСОБА_1 отримував пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, як непрацюючий пенсіонер, відповідно до ч.2 ст.33 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі-Закон), а саме в розмірі пенсії за віком. З 20 лютого 2009 року за заявою позивача пенсію по інвалідності переведено на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

17 травня 2007 року ОСОБА_1 зареєстровано як фізичну особу підприємця (а.с.6).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» особи, які самостійно забезпечують себе роботою, зокрема підприємці, відносяться до зайнятого населення.

Відповідно до ч.4 ст. 47 Закону у разі працевлаштування особи, якій призначено пенсію відповідно до ч.2 ст.33 Закону, у період роботи пенсія по інвалідності виплачується у розмірі, передбаченому ч.1 ст.33 Закону, а саме 50 відсотків пенсії за віком.

Отже, різниця між розмірами пенсії по інвалідності, передбаченими ч.1 та ч.2 ст.33 Закону, у період здійснення позивачем підприємницької діяльності, а саме з 17 травня 2007 року по 19 лютого 2009 року, є надміром виплаченої ОСОБА_1 суми пенсії.

Відповідно до положень ч.1 ст.50 Закону територіальні органи можуть утримати з пенсіонера надмір виплачених сум пенсій за умови, що цей надмір утворився внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних.

В теорії права поняття зловживання правом визначено як особливим вид правової поведінки, який полягає у використанні особою своїх прав у спосіб, що суперечать призначенню права, його межам, внаслідок чого завдаються збитки суспільству, державі чи окремим особам.

За правилами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» подання документів для призначення та переоформлення пенсій є обовязком пенсіонера.

Відповідно до пункту 12 Порядку подання та оформлення документів для призначення, перерахунку пенсіі, затвердженого постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року №22-1 у разі працевлаштування особа, який призначено пенсію, зобовязана надати про це довідку до пенсійного органу.

Про обов'язок повідомити про обставини, що впливають на розмір пенсії, пенсіонер повідомляється особисто чи через свого представника, про що в заяві про призначення пенсії є відповідний підпис.

Отже, невиконання законного обовязку при реалізації права на пенсію, внаслідок чого особа отримує пенсію у такому розмірі, на який не має права, чим завдаються збитки державі, є зловживанням таким правом і підставою для застосування правил ч.1 ст.50 Закону.

Посилання позивача на те, що УПФ мав відомості про його реєстрацію як субєкта підприємницької діяльності, не можна вважати достатньою підставою для звільнення ОСОБА_1 від обовязку повернути надмір виплаченої пенсії.

Взяття на облік підприємця, як платника податків, здійснюється пенсійними органами на підставі відомостей, наданих державним реєстратором ( Порядок взяття на облік та зняття з обліку в органах Пенсійного Фонду України юридичних та фізичних осіб-підприємців яка платників страхових внесків, затверджений правлінням ПФУ від 10 жовтня 2006 року №14-4), про що особі надсилається довідка.

Такі відомості, які надходять до відділу персоніфікованого обліку, не є підставою для перерахунку пенсії службою відділу з призначення пенсій, та не звільняють пенсіонера від обовязку повідомити відповідну службу УПФ та надати документи, що підтверджують зміну статусу.

ОСОБА_1 усвідомлював, що отримує пенсію саме як непрацюючий пенсіонер, а тому мав усвідомлювати і те, що працевлаштування (набуття статусу підприємця) є обставиною, яка впливає на розмір раніше призначеної пенсії.

Не повідомив позивач про цей факт і при зверненні до відповідача з заявою про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника у лютому 2009 року.

Таким чином, рішення комісії УПФ про утримання надміру виплачених позивачу сум пенсії за період з 15 травня 2007 року по 19 лютого 2009 року у розмірі 3148 грн. 27 коп. з подальшим утриманням по 20 відсотків пенсії з листопада 2009 є таким, що відповідає вимогам ч.1 ст.50 Закону.

Підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 колегія суддів не вбачає.

Оскільки суд першої інстанції дав невірну оцінку зібраним доказам та дійшов хибного висновку про відсутність в діях позивача зловживання правом, постанова підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 304-1, 309,316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області задовольнити.

Постанову Снігурівського районного суду Миколаївської області від 12 січня 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: