Справа №2-402/2010
У Х В А Л А

30 вересня 2010 року Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого А.І. КОСТЕНКО.,

при секретарі М.А. ЧИКУРОВІИ

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка заяву про забезпечення лозову ПАТ КБ «Приватбанк» суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд із заявою про забезпечення позову.

На підставу своїх вимог спирається на те, що в зв'язку із зверненням ПАТ КБ ПРИВАТБАНК» з позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 18872.15 грн. та приймаючи до уваги, що у порушення ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України та умов договору відповідачі зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконали, щомісячних погашень кредиту не здійснював, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом, а тому позивач вважає, що неприйняття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне в задоволенні вимог викладених в заяві про забезпечення позову слід відмовити в повному об'ємі виходячи з наступного: представник позивача не надав суду доказів того, чи є взагалі у відповідачів майно та грошові кошти, на які можливо було накласти арешт на момент подачі позову, не вказав на яке саме майно та грошові кошти потрібно накласти арешт, їх місце знаходження та вартість майна на яке він просить накласти арешт. Згідно із ч. З ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. В зв'язку з тим, що представник позивача не надав суду інформації про наявність у відповідачів майна та грошових коштів, які належить їм на праві приватної власності, не вказав, на яке саме майно та грошові кошти відповідачів він просить накласти арешт та не вказана грошова оцінка майна на яке потрібно накласти арешт, а тому суд не в змозі оцінити співмірність вимог представника позивача про накладення арешту на майно відповідачів з розміром позовних вимог, а тому в задоволені даних вимог слід відмовити. Щодо вимог в частині обмеження відповідачів у праві виїзду за межі України до виконання ними своїх зобов'язань (забороні видачі закордонного паспорту та тимчасового затримання та вилучення наявних паспортів/проїзних документів), то в цій частині слід відмовити повністю виходячи із того, що згідно закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» право виїзду з території України може бути обмежене громадянинові України у випадку коли діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань, коли щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі.

Заявник в своїй заяві просить обмежити відповідачів у праві виїзду за межі України до виконання ними своїх зобов'язань не вказуючи при цьому до виконання яких саме зобов'язань слід обмежити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 право виїзду за межі України, а тому в задоволенні вимог викладених в заяві про забезпечення позову слід відмовити повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 151 - 153, 208, 209, 210 ЦПК України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні вимог викладених в заяві ПАТ КБ «Приватбанк» про забезпечення позову -відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ А. І. КОСТЕНКО