РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 2-2614/10

пр. № -

09 вересня 2010 року Святошинський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді Лук'яненко Л.М.,

и секретарі Кривошей Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Святошинського району м. Києва та ОСОБА_2 міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про зобов'язання вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИВ:

01.06.2010 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів, в якій росив постановити рішення, яким, визнати протиправними дії відповідачів щодо нарахування а виплати щорічної допомоги на оздоровлення, як особі, котра постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи з порушенням вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов'язати відповідачів провести перерахунок та виплату позивачу щорічної допомоги на оздоровлення, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи, згідно вимог ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2009 рік з урахуванням проведених виплат; зобов'язати відповідачів призначити (встановити) йому, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії (3 групи інвалідності), щорічну допомогу на оздоровлення згідно вимог ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; стягнути з відповідачів судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що є інвалідом 3 групи 1 категорії також має посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, а тому має право на щорічну допомогу на оздоровлення, передбаченої ст. ст. 48-67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Оскільки відповідач відмовив у задоволенні його заяви про здійснення перерахунку щорічної допомоги на оздоровлення, а тому керуючись ст. ст. 48-67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», ст.ст. 1, 3, 6, 8, 9, 17, 19, 21, 22, 24, 55, 56, 113, 152 Конституції України, ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове пенсійне страхування, ст.ст. 11, 14, 16, 268, 1173, 1174, 1175 ЦК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» просив позов задовольнити.

В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заяву якій просить слухати справу у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі поданих письмових доказів.

Представник відповідача ОСОБА_2 міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в судове засідання не з'явився, про час місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та просив.

Представник співвідповідача Управління праці та соціального захисту населення Святошинського району м. Києва в судове засідання не з'явився, про час місце розгляду справи повідомлений належним чином, просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та просив розглядати справу у його відсутності.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач знаходиться на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва, як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС - категорії (а.с. 10).

Згідно довідки КИЕ - 1 № 540315 від 01.11.2000 року позивач є інвалідом 3 групи (а.с.11 .

12.05.2010 року позивач посилаючись на те, що отримує щорічну допомогу на оздоровлення за шкоду заподіяну здоров'ю, у меншому розмірі ніж передбачено ст. 48 Закону країни «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Святошинського району в м. Києві з метою здійснення перерахунку та виплати недоотриманої йому грошові ми на оздоровлення за 2009 рік (а.с.15).

Як вбачається з листа № 4421-39/07 від 14.05.2010 року Управління праці та соціального хисту населення Святошинського району в м. Києві відмовило в задоволенні звернення позивача та зазначило, що розмір щорічної допомоги на оздоровлення розраховано відповідно о норм чинного законодавства, зокрема відповідно до постанов Кабінету Міністрів України та Закону України „Про державний бюджет" (а.с. 16).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позивач є інвалідом 3 групи 1 категорії та є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а тому на нього повністю розповсюджуються норми, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно частини 1 ст.8 ЦПК України, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» інвалідам 2 групи щорічна допомога на оздоровлення виплачується у розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Посилання відповідачів на постанову Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відповідно до якої позивачу виплачувалася щорічна допомога на оздоровлення у розмірі 120 грн. є неправомірними, оскільки у випадку виникнення колізії між нормами підзаконного нормативного акту та нормами закону застосуванню підлягають положення останнього, в даному випадку відповідачі повинні були керуватися ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Пунктом 30 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007рік» дію ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було зупинено.

Законом України «Про державний бюджет на 2008рік» було внесено зміни до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007року №6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», зокрема, пункту 30 статті 71, яким зупинено на 2007 рік дію статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008року № 10-рп/2008 визнано таким, що не відповідає Конституції України п. 28 розділу П Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007року, яким внесено зміни до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з положеннями ч.4 ст. 8 ЦПК України у разі невідповідності правового акта закону України або міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує акт застосування, який має вищу юридичну силу. У звязку з цим при визначенні розміру допомоги на оздоровлення позивачеві підлягають застосуванню саме ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанова Кабінету Міністрів України від 12.07..2005року № 562, на яку посилаються відповідачі в своїх запереченнях і яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав позивача.

Згідно ст. 55 Закону України «Про Державний бюджет на 2009року» розмір мінімальної робітної плати значно перевищує розмір виплати відповідачами щорічної допомоги на оздоровлення. А тому виплата позивачеві щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік в розмірі 120 грн. не відповідає чинному законодавству.

Відповідно до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 3 ст. 46 Конституції України встановлено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Іншими словами, пенсії та інші види соціальних виплат, що є єдиним джерелом існування не можуть бути нижче від прожиткового мінімуму, який встановлюється законом.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачі не надали суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своїх дій.

На момент звернення позивача до суду, перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідачами не здійснено.

При цьому не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо виплати недоплаченої допомоги у конкретних сумах, оскільки суд не є органом, який має повноваження щодо нарахування та встановлення розміру даної допомоги.

Вимога позивача зобов'язати відповідачів призначити йому відповідно до Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щорічну допомогу на оздоровлення згідно вимог ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», задоволенню не підлягає як безпідставна, оскільки право позивача на дані виплати встановлено та гарантовано законом і здійснюється у встановленому законом порядку, а відповідно до ст.ст. 1, З ЦПК України судом здійснюється захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод та інтересів, що виключає їх захист на майбутнє.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи відповідно до задоволених вимог у розмірі 37,00 грн.

Перевіривши правильність застосування норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі, суд приходить до висновку про те, що відповідачами здійснено нарахування щорічної допомоги на оздоровлення всупереч вимогам Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. 19, 22, 46, 64 Конституції України, ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року N 10-рп/2008, ст.ст. 16, 257, 267 ЦК України, ст.ст. З, 8, 57 - 60, 79, 81, 84, 88, 209, 212, 213, 215, 223 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Святошинського району м. Києва, ОСОБА_2 міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо нездійснення нарахування та виплати допомоги на оздоровлення за

309 рік ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає в АДРЕСА_1, ПІК НОМЕР_1, як учаснику ЧАЕС 1-ї категорії, інваліду 3-ї групи відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали наслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Святошинської району м. Києва, ОСОБА_2 міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат відповідно нарахувати та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає в АДРЕСА_1, ПІК НОМЕР_1 недоплачену щорічну одноразову допомогу на здоровлення за 2009 рік, як учаснику ЧАЕС 1-ї категорії, інваліду 3-ї групи відповідно до вимог т. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за виключенням проведених виплат.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Святошинського району м. Києва ( м. Київ, вул. Г. Юри, 14-6) та ОСОБА_2 міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат ( м. Київ, вул. комарова, 7) солідарно на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає в АДРЕСА_1, ПІК НОМЕР_1 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 51 грн. судового збору та 120 грн. витрат на сплату інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: