Справа № 2-1145/10
Провадження № 2/1145/10
РІШЕННЯ

Іменем України

23.06.2010 м. Бердичів

23 червня 2010 року .Бердичівський міськрайонний суд у складі: головуючого - судді Хавронюк О.Л., з участю секретаря -Лободи В.Л., представників сторін - ОСОБА_1,Алексійчук ,ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду у Бердичівському районі про стягнення допомоги

встановив :

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом з тих підстав, що відповідач порушує його права на отримання доплати до пенсії як дитині війни з 2006 по серпень 2009 року , що склала за вказаний період 4702,60 грн., такі дії незаконні і суперечать ст.ст.3,6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни". В заяві вказав, що про своє право на такі виплати він дізнався в 2007 році після ухвалення відповідного рішення конституційним судом.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав повністю з підстав вказаних у заяві .

Представник відповідача заявлені позовні вимоги не визнала, просила застосувати ст.100 КАС України, на яку послався позивач, і відмовити у позові у зв'язку з пропуском строку звернення до суду. Зазначила суду, що нарахування надбавки можливе лише 9.07.2007 року та з 22.05.2008 року - дати ухвалення рішень Конституційним судом, а не з 2006 року, як про це вказує позивач.Відповідач не погоджується з розрахунком позивача щодо надбавки до пенсії,який ґрунтується на ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування „, а дія вказаного Закону не застосовується для визначення розміру доплат до пенсій особам, які мають статус „діти війни „ Відповідач також не має повноважень на виплату доплат позивачу за рахунок коштів пенсійного Фонду,як відповідача в справі слід залучати Кабінет Міністрів України .

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач має статус дитини війни,

такий факт представником відповідача не оспорюється, стверджено посвідченням ( а.'с. 13).

Статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" (далі Закон) передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Отже , позивач має право на отримання вказаних в Законі коштів.

Пунктом 17 статті 77 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом було зупинено на 2006 рік дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Однак Законом України від 19 січня 2006 року № 3367-ІУ «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» пункт 17 статті 77 виключено та статтею 110 (викладеною цим законом у новій редакції) установлено, що пільги дітям війни, передбачені абзацом 7 статті 5 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», запроваджуються з 1 січня 2006 року, а статтею 6-у 2006 році поетапно , за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням із Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Цей закон був опублікований 22 березня 2006 року і набрав чинності 2 квітня 2006 року.

Тобто з 2 квітня 2006 року стаття 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» знову почала діяти. Але підвищення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, на ЗО % мінімальної пенсії за віком, як визначив законодавець, могло здійснюватися лише за певних умов, зокрема: поетапно, за результатами виконання бюджету в першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Кабінетом Міністрів України протягом 2006 року рішення на виконання вимог статті 110 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» не приймалися.

З огляду на те, що встановлені законодавством умови підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, дітям війни у 2006 році не настали, а тому, позовні вимоги в цій частині є безпідставними.

Заперечення представника відповідача щодо позову в частині нарахування та проведення виплат позивачу в 2007-2009 роках спростовуються наступними вимогами чинного законодавства.

Законом України від 19 грудня 2006 року № 4 8 9-У «Про державний бюджет України на 2007 рік», зокрема пунктом 12 статті 71, було зупинено на 2007 рік дію статті б Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та статтею 111 установлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» виплачується особам, які не є інвалідами (крім тих на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Однак Рішенням Конституційного суду України від 9 липня 2007 року № б-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнані неконституційними положення пункту 12 статті 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» щодо зупинення дії на 2007 рік статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Таким чином, з 1 січня по 9 липня 2007 року до спірних правовідносин застосуванню підлягали приписи статті 111 Закону України від 19 грудня 2006 року № 48 9 - V «Про державний бюджет України на 2007 рік» як такі, що прийняті пізніше в часі, у зв'язку з цим мали пріоритет порівняно зі спеціальною нормою -статтею б Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Після прийняття Конституційним Судом вказаного рішення знову почали діяти положення статті б Закону України «Про соціальний захист дітей війни», тобто з часу прийняття цього рішення відновлено право на підвищення пенсії на ЗО % мінімальної пенсії за віком.

Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та статтю 6 цього закону викладено в такій редакції: «Дітям війни (крім тих на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та яке підвищення проводиться за їх вибором згідно із одним із законів. Зазначені зміни набрали чинності з 1 січня 2008 року.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) зміни щодо розміру пенсії дітям війни визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Таким чином, із 1 січня по 22 травня 2008 року застосуванню до спірних правовідносин підлягали приписи Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Враховуючи положення Конституції України щодо дії нормативно-правових актів у часі, положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у редакції цього Закону від 18 листопада 2004 року № 2195-ІУ, поновили свою дію з 22 травня 2008 року.

Отже, з цієї дати особи зі статусом дітей війни мають право на підвищення на 30% мінімальної пенсії за віком, пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії.

Щодо нарахування та виплати дітям війни у 2009 році підвищення до пенсії то статтею 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік» (835-17) Кабінету Міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних зиплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України «Про соціальний захист дітей війни» (2195-15) залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

Отже, нарахування та виплата у 2009 році дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України«Про соціальний захист дітей війни» (2195-15).

Мінімальна пенсія за віком відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб які зтратили працездатність.

Згідно із Законом України «Про державний бюджет на 2008 рік» прожитковий мінімум для осіб які втратили працездатність встановлено з липня 2008 року - 482 грн. з 1 жовтня 2008 року по вересень 2009 року - 4 98 грн.

Позивач при зверненні до суду вказав, що строки позовної давності терміном в 1 рік він пропустив з поважних причин, про порушення своїх прав дізнався в 2007 році після оприлюднення рішення Конституційного Суду з питань виплати просив поновити строки звернення до суду .Представник відповідача' також наполягала на застосуванні строків позовної давності відповідно до ст.100 КАСУ. Провадження в справі за позовом ОСОБА_3 відкрито за вимогами цивільного судочинства, який звернувся до суду з заявою про захист своїх цивільних прав.

Відповідно до ст.256,ст.257 ' ЦК України позовна давність -це строк у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, загальний строк позовної давності встановлюється тривалістю у три роки. Позивач , як він стверджує в позові дізнався про порушення свого права з моменту оприлюднення рішення Конституційного Суду в 2007 року, отже з 9.07.2007 року .До суду за захистиом своїх порушених прав він звернувся 12.03.20010 року - отже в межах трирічного строку позовної давності. Тому у суду відсутні підстави для застосування позовної давності щодо заявлених вимог, як і для поновлення строків, які не були пропущені.

Вимоги про перерахунок та виплату надбавки за 2009 рік суд задовольняє в заявлених межах, відповідно до ст.11 ЦПК України ,з січня по серпень 2009 року включно.

Від сплати судових витрат відповідач звільнений на підставі п.34ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито".

Керуючись ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст.ст.10,11,60,79,81,88, 212-215,209,218 ЦПК України, ст.256,257 ЦК України суд

вирішив :

Позов ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду у Бердичівському районі про стягнення допомоги задоволити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у

Бердичівському районі провести перерахунок та виплату

ОСОБА_3 щомісячної надбавки до пенсії

відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей

війни", ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне

пенсійне страхування „ з урахуванням проведених виплат, за

період з 9 липня 2007 року по 31.12.2007 року, з 22 травня 2008

року по 31 серпня 2009 року. В решті позовних вимог

відмовити за безпідставністю.

Рішення суду може бути оскаржене в Апеляційний суд Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд шляхом подання протягом 10 днів після оголошення рішення заяви про апеляційне оскарження та поданням апеляційної скарги протягом 2 0 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржене в Апеляційний суд Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд шляхом подання протягом 10 днів після оголошення рішення апеляційної скарги без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження.