РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2010 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Турецького О.С.

при секретарі Курченко В.М.

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, який уточнив 31.08.2010 року, посилаючись на те, що 26 лютого 1996 року він та ОСОБА_2 уклали Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 96/0205, за яким ОСОБА_1 придбав у власність двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 18.9 кв. м., у тому числі житловою площею 14.0 кв. м., однак складач договору при написанні переплутав загальну та житлову площі в результаті чого в договорі загальна площа вказана 14.0 кв. м., а житлова площа вказана 18.9 кв. м., тому просить внести відповідні зміни в текс договору.

Зазначений Договір купівлі-продажу квартири був складений у письмовій формі та зареєстрований на Одеській Універсальній Товарній Біржі «Джип» у «Журналі реєстрації біржових договорів з нерухомістю» у відповідності до діючого законодавства на той період.

Під час укладання Договору позивачу не було відомо, що угоди згідно ст. 227 ЦК України підлягають нотаріальному посвідченню, тому що в той момент також діяв закон України Про товарну біржу, згідно ст. 15 якого угоди, які були зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають. Більш того, безпосередньо в договорі зазначено, що договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає.

Угода обома сторонами була виконана повністю: відповідачка передала позивачу квартиру у власність, звільнила квартиру та знялася з реєстраційного обліку, а ОСОБА_1 в свою чергу виплатив відповідачці гроші за придбану квартиру, прийняв її у власність, вселився, оформив особовий рахунок та мешкає у вказаній квартирі по теперішній час.

У відповідності до діючого законодавства позивач зареєстрував право приватної власності на квартиру в КП «ОМБТІ та РОН» 13 серпня 1996 року за № 159 пр-стр. 62 р. № 167.

З лютого 1996 року і до теперішнього часу ніяких претензій ніхто з учасників угоди один до одного, у звязку з її недійсністю, не предявляв. Позивач постійно мешкає в зазначеній квартирі. На теперішній час у позивача виникла необхідність розпорядитися власною квартирою. Однак відповідно до діючого законодавства право власності на зазначену квартиру не врегульовано.

Звернувшись в червні 2010 року до агентства нерухомості позивачу стало відомо від маклера, що вказаний договір підлягав нотаріальному оформленню.

У звязку з цим позивач був вимушений звернутись до суду.

В судовому засіданні позивач уточнив свої позовні вимоги та просив суд задовольнити позов.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, однак надала до суду заяву в якій позовні вимоги позивача визнала в повному обсязі, підтвердила, що вона дійсно продала ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 18.9 кв. м., у тому числі житловою площею 14.0 кв. м., та просила розглядати справу у її відсутності.

Суд розглянувши матеріали цивільної справи, заслухавши позивача, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 26 лютого 1996 року позивач та ОСОБА_2 уклали Договір купівлі-продажу нерухомого майна №96/0205, за яким ОСОБА_1 придбав у власність двокімнатну квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 18.9 кв. м., житловою площею 14.0 кв. м.

Зазначений Договір купівлі-продажу квартири був посвідчений Одеською Універсальною Товарною Біржею «Джип» у відповідності до діючого законодавства на той період.

Відповідно до ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Як вбачається з копії технічного паспорту на спірну квартиру, яки було надано суду зазначена квартира має загальну площу 18.9 кв. м., житлову площу 14.0 кв. м..

В п. 2 Договору купівлі-продажу нерухомого майна №96/0205 від 26 лютого 1996 року дійсно помилково переплутана загальна та житлова площа квартири, тому суд також вважає за можливе враховуючи згоду відповідачки з позовом внести в цей пункт договору відповідні зміни.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213 ЦПК України, на підставі ст.ст. 220, 655, 657 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним задовольнити.

Внести в пункт 2 Договору купівлі-продажу нерухомого майна №96/0205 від 26 лютого 1996 року, укладеного на Одеській Універсальній Товарній Біржі «Джип», зміни, вказавши загальну площу квартири № 19, по вул. Ніжинській, 30, в м. Одесі - 18.9 кв. м., а житлову відповідно - 14.0 кв. м..

Визнати договір купівлі-продажу № 96/0205 від 26.02.1996 року квартири № 19, по вул. Ніжинській, 30, в м. Одесі, загальною площею 18.9 кв. м., житловою площею 14.0 кв. м., укладений на Одеській Універсальній Товарній Біржі «Джип» між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - дійсним.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги до Приморського районного суду м. Одеси протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя О.С. Турецький

31.08.2010