АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Категорія: «поновлення на роботі»
1інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Коровін С.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

22листопада 2010 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Коваленко І.ГГ Суддів Коровіна С.Г. Довгаль Г.П.

При секретарі - Щегельському Д.О

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги імені гіроф. ОСОБА_2 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 4 жовтня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги про стягнення оплати вимушеного прогулу за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі. -

ВСТАНОВИЛА:

02 лютого 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про стягнення оплати за час вимушеного прогул в зв'язку з тим, що відповідач тривалий час не виконує рішення суду про поновлення його на роботі.

Позивач посилався на те, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від

21.09.2007року його поновлено на роботі на посаді молодшої медичної сестри загально профільної виїзної бригади третьої підстанції швидкої медичної допомоги Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. професора ОСОБА_2. З

20.01.2006року, наказ про поновлення його на роботі видано не було і він звернувся за примусовим виконанням рішення до державної виконавчої служби. Наказ про поновлення його на роботі було видано лише 22.04.2008 року, оплату за час вимушеного прогулу було здійснено з 01.10.2007 року по 15.10.2007 року, з 25.02.2008 року по 15.03.2008 року, з 27.02.2008 року по

27.06.2008року, за інший період оплата не здійснювалася. Позивач просив стягнути оплату за час вимушеного прогулу за час затримки виконання рішення суду з 21.09.2007 року по

22.04.2008року з урахуванням інфляції в сумі 3808 грн.

Представник відповідача проти позову заперечував і посилався на те, що постанову про примусове виконання рішення суду лікарня отримала лише 21.04.2008 року і наступного дня видала наказ.

Рішенням суду позовні вимоги задоволено. Суд стягнув з відповідача на користь позивача оплату за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі в сумі 3808 грн., витрати на інформаційно - технічне забезпечення 120 грн. Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 51 грн.

В апеляційній скарзі головний лікар Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги імені проф. ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення і у задоволенні вимог відмовити. Він посилається на те, що суд першої інстанції не зобов'язав відповідача понови вити ОСОБА_3 на роботі негайно. ОСОБА_3 тривалий час не наполягав на поновленні його на роботі, за місцем роботи не з'являвся і наказ про його поновлення на роботі видано одразу після відкриття виконавчого провадження.

Заслухавши доповідача, перевіривши обставини справи колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21.09.2010 року ОСОБА_3 поновлено на роботі на посаді молодшої медичної сестри загальногірофільної винної бригади третьої підстанції швидкої медичної допомоги Харківської міської клінічної лікарні

швидкої та невідкладної медичної допомоги імені нроф. ОСОБА_2 з 20 січня 2006 року, в судовому рішенні зазначено, що воно підлягає негайному виконанню в частини поновлення » ОСОБА_3 на роботі та стягненні середнього заробітку за один місяць.

Вимоги про негайне виконання рішення зазначені в резолютивній частині рішення.

У відповідності до вимог ст.236 КЗпП України у разі затримання власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час і затримки. Але обов'язок власника або уповноваженого ним органу виплатити працівникові середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі настає тільки тоді, коли така затримка допущена з вини власника або уповноваженого ним органу. Якщо це сталося не з вини власника або уповноваженого ним органу, а з вини самого працівника, середній заробіток за час затримки поновлення на роботі не повинен йому виплачуватися.

Задовольняючи вимоги ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що представник відповідача був присутній у судовому засіданні під час проголошення рішення, але наказу про поновлення на роботі, незаконно звільненого працівника, своєчасно видано не було, запису в трудову книжку про поновлення на роботі зроблено не було, наказ про поновлення на роботі позивачу не видано.

З таким висновком суду погодитися неможливо.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21.09.2007 року ОСОБА_3 поновлено на посаді молодшої медичної сестри загальнопрофільної виїзної бригади 3-ої підстанції швидкої медичної допомоги Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної допомоги імені проф. ОСОБА_4 з

20.01.2006року. Цім рішенням на користь позивача стягнуто: за час вимушеного прогулу - 17552 гри.58коп., моральної шкоди - 1500 грн., витрати, пов'язані з розглядом справи - 14 грн.05коп. Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір - 175 гри.52 коп. та ЗО грн. на інформаційно - технічне забезпечення.

Сторони дійсно були присутні у судовому засіданні при оголошенні рішення.

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 18 квітня 2008 року (а.с.34) з заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання на підставі виконавчого листа №2-149/2007, виданого 09.10.2007 року ОСОБА_3 звернувся

18.04.2008року. Боржнику надано термін до 25.04.2008 року для виконання рішення.

Наказом №194 від 22.04.2008 року відповідачем поновлено ОСОБА_3 на посаді молодшої медичної сестри з 20.01.2006 року (а.с.15).

ОСОБА_3 на надав суду доказів на підтвердження того, що затримка виконання судового рішення про поновлення його на роботі сталася з вини відповідача.

Після одержання виконавчого листа 09.10.2007 року ОСОБА_3 звернувся із заявою про примусове виконання рішення 18.04.2008 року (а.с.34). При цьому, як встановив суд і не заперечували сторони ще до постановления рішення суду наказом №273 від 23.05.2006 року ОСОБА_3 був добровільно поновлений на роботі і він про це був належним чином повідомлений (а.с.53-55).

ОСОБА_3 не надав суду першої інстанції і апеляційному суду доказів на підтвердження того, що він, до звернення до виконавчої служби з вимогою про примусове виконання рішення 18.04.2008 року, звертався раніше до відповідача і Державної виконавчої служби з заявами про виконання судового рішення, а відповідач навмисно не виконував судове рішення про поновлення його на роботі.

Листом від 04.02.2008 року головний лікар Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної допомоги імені проф. О.І Мещанинова ОСОБА_5 звертав увагу начальника Дзержинського ВДВС на те, що не виконується звернення ОСОБА_3 про поновлення на роботі (а.с.36).

21 квітня 2008 року головний лікар Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної допомоги імені проф. ОСОБА_2 ОСОБА_5 та позивач ОСОБА_3 звернулися до начальника Дзержинського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_6 з сумісною заявою в який було зазначено, що

заявник надав до виконавчої служби Дзержинського району 22 жовтня 2007 року виконавчі листи про стягнення заробітної плати і поновлення на роботі (а.с.42-43). Належної відповіді на це звернення працівники виконавчої служби не дали. Постанова про відкриття виконавчого провадження винесена тільки 18.04.2008 року.

Висновки суду про те, що відповідач навмисно не виконував рішення суду про поновлення ОСОБА_3 на роботі спростовується власноручними заявами позивача про надання йому оплачуваної відпустки для участі в екзаменах у ВУЗІ з жовтня 2007 року та наказами про надання оплачуваної відпустки з 01.10.2007 року по 15.10.2007 року, з 25.02.2008 року по 16.03.2008 року (а.с.45-52). Згідно ст.216 КЗпП України оплачувана додаткова відпустка для участі в лабораторно-екзаменаційній сесії може надаватися тільки працюючому на підприємстві працівнику. Як пояснив ОСОБА_3, в засіданні судової колегії, він на час розгляду в суді першої інстанції справи про поновлення його на роботі вважав себе працівником Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної допомоги, знав про наказ від 23.05.2006 року про поновлення його на роботі. На час розгляду справи він неодноразово зявлявся до лікарні і брав участь у підготовки колективного договору. Вважаючи себе працівником лікарні він неодноразово звертався до головного лікаря ОСОБА_5

з заявами про надання відпусток для участі в екзаменаційних сесіях.

При таких обставинах висновок суду першої інстанції, що рішення суду про поновлення ОСОБА_3 на роботі на той час не було виконано помилковий. Крім того судом першої інстанції не враховано, що наказ про звільнення ОСОБА_3 про оспорюванням якого він звертався до Фрунзенського районного суду з позовом про поновлення на роботі скасовано головним лікарем 23.05.2006 року (а.с.53) і його поновлено на роботі. Про це ОСОБА_3 було повідомлено в травні 2006 року (а.с.54.55). Оскільки ОСОБА_7 неодноразово звертався до керівництва лікарні з заявами про надання йому оплачуваних учбових відпусток з 01.10.2007 року і йому такі відпустки надавалися, го позивач фактично сам визнавав, що на той час вин працював у відповідача. Посилання ОСОБА_3 на те. що мав місце вимушений прогул за час затримки виконання рішення суду про поновлення його на роботі спростовуються тим. що йому не перешкоджали зявлятися на роботу, з ним. як членом профспілкового комітету в цей час вирішувалися питання стосовно укладення колективного договору. На цей час сам позивач фактично визнавав себе працівником Харківської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги імені проф. 0.1. Меіцанінова.

При таких обставинах суд першої інстанції безпідставно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3 і необгрунтовано стягнув на його користь за час вимушеного прогулу 3808 грн. та судові витрати. Таке рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.303, 304, 307, 309, 313, 314, 316,317, 319 ЦПК України колегія , -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2010 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги імені проф. 0.1. Меіцанінова про стягнення оплати вимушеного Шрогулу за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі - відмовити.

Рішення набирає чинності негайно, але може бути оскаржено безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяту днів з дня проголошення.

Головуючий

Судді -