АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-4313/2010 Головуючий по 1 інстанції
Категорія 57 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2010 р. Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого Магди Л.Ф.

суддів Трюхана Г.М., Бабенка В.М.

при секретарі Бурдуковій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Золотоніському районі Черкаської області на постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 13 січня 2010 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Золотоніському районі Черкаської області про визнання дій неправомірними, поновлення пропущеного строку для звернення до суду та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги "Дітям війни".

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів, -

встановила:

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Золотоніському районі Черкаської області про визнання дій неправомірними, поновлення пропущеного строку для звернення до суду та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги "Дітям війни".

Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що він відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" є дитиною війни. Згідно зі ст. 6 даного Закону йому повинна виплачуватись щомісячна державна соціальна допомога в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. У 2006 році йому така допомога не виплачувалася, а у 2007-2008 роках виплачувалася у неповному розмірі. Статтями 77 та ПО Закону України "Про Державний бюджет України" на 2006 рік та п. 12 ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України" на 2007 рік призупинено дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Однак Конституційний Суд України своїм рішенням № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 року по справі № 1-29/2007 - визнав положення п. 12 ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України" на 2007 рік такими, що не відповідають Конституції України. Рішення Конституційного Суду України в цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" - державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами, тобто при прийнятті інших або нових законів, або внесення змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Розмір соціальної допомоги відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" становить 30% мінімальної пенсії за віком. Мінімальна пенсія за віком відповідно до ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Згідно з Законом України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить: з 01 січня - 380 грн., з 01 квітня - 406 грн., з 01 жовтня - 411 грн. Згідно з Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить: з 01 січня - 470 грн., з 01 квітня - 481 грн., з 01 липня -482 грн., з 01 жовтня - 498 грн. Згідно з Законом України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить: з 01 січня - 498 грн., з 01 квітня - грн., з 01 листопада - 573 грн. В своїй позовній заяві позивач просив проводити стягнення за період з 01.01.2007 року по 31.12.2008 року та поновити строк щодо вимог за ці роки, як пропущений з поважних причин, так як відповідно до ст. 99-110 КАС України для звернення до суду в порядку адміністративного судочинства за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Законні права позивача було обмежено шляхом прийняття окремих неконституційних положень Законів України. Крім того, про належні позивачу, як дитині війни виплати, його повідомлено не було. Отже, про грубе порушення своїх прав, що на момент винесення рішення Конституційним Судом України, яке тривало понад півтора року, позивачу стало відомо в грудні 2008 року. Суб'єктом владних повноважень, що порушив права позивача та державні гарантії на достатній рівень життя, є Управління Пенсійного фонду України у Золотоніському районі Черкаської області, тому просив суд стягнути з відповідача суму недоплаченої йому щомісячної державної соціальної допомоги до пенсії за 2007-2008 роки в сумі 2653, 70 гривень та визнати дії Управління Пенсійного Фонду України в Золотоніському районі неправомірними.

Постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 13 січня 2010 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано дії УПФ України в Золотоніському районі Черкаської області щодо відмови у виплаті ОСОБА_3 щомісячної державної соціальної допомоги "Дітям війни" у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 08.12.2008 року по 31.12.2008 року та з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року включно - неправомірними.

Зобов'язано УПФ України в Золотоніському районі Черкаської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_3 з підвищенням її на ЗО % мінімальної пенсії за віком за період з 08.12.2008 року по 31.12.2008 року та з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року включно з урахуванням проведених за цей період виплат.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою суду, Управління Пенсійного фонду України в Золотоніському районі Черкаської області подало апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати як таку, що винесена з неправильним застосуванням норм матеріального права та винести нову постанову, якою відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку про відхилення апеляційної скарги по наступних підставах:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 отримує пенсію за віком та відноситься до категорії громадян, яким встановлено статус дитини війни.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" (у редакції від 18.11.2004р., чинній в 2009р.) дітям війни пенсії або щомісячне грошове довічне утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком.

Статтею 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" КМ України надано право у 2009р. встановлювати розмір соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати.

Відповідно її дія не поширюється на спірні правовідносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України "Про соціальний захист дітей війни" залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

Отже, нарахування та виплата у 2009р. дітям війни підвищення до пенсії повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Вирішуючи спір і задовольняючи позов частково, суд правомірно виходив з того, що управління пенсійного фонду як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинно було діяти у відповідності з вимогами статті 6 Закону №2195-1У і здійснити позивачу відповідні нарахування, але у порушення вимог указаної статті таких нарахувань не проводило, чим і допустило противоправну бездіяльність.

Суд першої інстанції правомірно не застосував ст.6 Закону №2195-1У в редакції Закону від 28 грудня 2007р. №107-У1 про виплату до пенсії підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Згідно із рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008р. №10-рп/2008 справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) зміни щодо розміру пенсії дітям війни визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Ураховуючи положення Конституції України щодо дії нормативно-правових актів у часі, положення статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", у редакції цього Закону від 18 листопада 2004р. №2195-1 У, поновили свою дію з 22 травня 2008р.

Не можна взяти до уваги посилання в апеляційній скарзі на інші нормативно-правові акти. Відповідно до ч.2 ст.3 Закону №2195-1У державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни обґрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору.

Проблеми надання бюджетних коштів управлінню пенсійного фонду для виконання покладених на нього обов'язків у справах цієї категорії виходить за межі заявлених вимог і судом не розглядалося.

Безпідставними є також посилання відповідача на можливість нецільового використання коштів Пенсійного фонду України оскільки, суд не ухвалював рішення про проведення виплат з власних джерел фінансування останнього.

Однак колегія суддів вважає, що задовольняючи позов частково, суд перший інстанції помилково визнав дії Пенсійного фонду неправомірними в період з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року та зобов'язав цей державний орган здійснити перерахунок пенсії з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, тому цю вимогу необхідно виключити з резолютивної частини рішення районного суду.

При таких обставинах постанова суду першої інстанції підлягає до зміни із зобов'язанням провести перерахунок пенсії за період з 08.12.2008 року по 31.12.2008 року, так як суд першої інстанції невірно застосував норми процесуального права.

Таким чином, судова колегія вважає, що інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307, п. 4 ст. 309, 316 ЦПК України, судова колегія,-

вирішила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Золотоніському районі Черкаської області задоволити частково.

Постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 13 січня 2010 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Золотоніському районі Черкаської області про визнання дій неправомірними, поновлення пропущеного строку для звернення до суду та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги "Дітям війни" змінити.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Золотоніському районі Черкаської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування", та провести відповідні виплати за період з 08.12.2008 року по 31.12.2008 року. В поновленні строку звернення до суду відмовити.

В іншій частині постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 13 січня 2010 року залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після його проголошення, але може бути оскаржено до суду касаційної інстанції на протязі двох місяців, починаючи з дня його проголошення.

Головуючий

Судді