Справа №2-1510/10 16.09.2010 16.09.2010 16.09.2010
Провадження №22ц-7039/10
РІ Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2010 року м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого Данилової О.О.,

суддів Лівінського І.В., Шаманської Н.О.,

розглянувши у відсутності сторін у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва Миколаївської області від 3 червня 2010 року по цивільній справі за позовом

ОСОБА_2

до ОСОБА_1

про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

У С Т А Н О В И Л А:

У травні 2009 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Позивач зазначав, що 26 грудня 2008 року на вул. Потьомкінській біля будинку №98 у м. Миколаєві з вини водія автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_1 сталася дорожньо-транспортна пригода. Внаслідок цього пошкоджено автомобіль позивача марки Мерседес Бенц» д/н НОМЕР_2, яким керував позивач. Вартість ремонтних робіт складала 41927 грн., додаткові витрати 427 грн. 05 коп.

Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від відшкодування шкоди, заподіяної його майну, та цими діями завдає йому моральні страждання, ОСОБА_2 просив стягнути 43854 грн. 14 коп. майнової шкоди, в тому числі витрати на правову допомогу, та 25000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 3 червня 2010 року позов задоволено частково. На користь ОСОБА_2 з ОСОБА_1 стягнуто 41927 грн. 09 коп., 5000 грн. моральної шкоди та 1124 грн. 09 коп. судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1, посилаючись на недоведеність розміру майнової шкоди та завдання моральної шкоди, просив рішення скасувати та відмовити ОСОБА_2 в позові.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Покладаючи на відповідача ОСОБА_1 обовязок щодо відшкодування шкоди ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з доведеності вини відповідача у дорожньо-транспортній пригоді і, як наслідок, у заподіянні шкоди майну позивача.

Факт винної поведінки ОСОБА_1, а саме порушення пунктів 2.3-б та 10.1 Правил дорожнього руху підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення АА№ 978024, протоколом та схемою огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 26.12.08 року ( а.с.15-17), постановою апеляційного суду Миколаївської області від 22 квітня 2009 року про визнання винним у вчиненні правопорушення ОСОБА_1 т( а.с.14). Цей факт в суді першої інстанції відповідач не заперечував.

За наявністю таких обставин ОСОБА_1 має відшкодувати заподіяну шкоду в повному обсязі відповідно до правил статей 1166, 1188 ЦК України.

При визначенні розміру відшкодування суд першої інстанції виходив з доказів, наданих позивачем, а саме протоколу огляду транспортного засобу від 17 лютого 2009 року ( а.с.8), висновком спеціаліста по визначенню розміру майнової шкоди № 843 від 27 лютого 2009 року ( а.с.6-11), рахунком №65 від 9 червня 2009 року ( а.с.23), актом прийому-передачі виконаних робіт від 22 липня 2009 року( а.с.23), накидною та квитанцією від 1 червня 2009 року ( а.с.24, 26). Вартість відновлювального ремонту складає 41 927 грн. 09 коп.

Додаткові витрати складаються з оплати роботи спеціаліста 375 грн.60 коп., касове обслуговування 5 грн. та поштові витрати на виклик відповідача 46 грн.45 коп., а всього 427 грн. 05 коп.

Отже, розмір майнової шкоди, завданої протиправними діями ОСОБА_1, складає 42354 грн.14 коп . ( 41927 грн. 09 коп. та 427 грн.05 коп.)

Колегія суддів не може прийняти до уваги доводи апелянта про те, що вартість відновлювального ремонту не може визначатись за висновком спеціаліста ( а.с. 611). Відповідно до ст.64 ЦПК України висновок спеціаліста є письмовим доказом, і таким засобом доказування, яким також, поряд з висновком експерта, може бути підтверджено розмір заподіяної шкоди. Проведення авто-товарознавчої експертизи по справі неможливо ( а.с.46).

До того ж, будь-яких доказів того, що дійсні витрати позивача є меншими, ніж зазначено спеціалістом, ОСОБА_1 суду не надав.

Разом з тим, вірно визначивши суми, які підлягають відшкодуванню, суд помилково відніс деякі з них до судових витрат.

Отже рішення суду в частині відшкодування майнової шкоди підлягає зміні.

Не можна в повній мірі погодитись і з розміром відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи ті обставини, що діяльність сторін повязана з використанням джерел підвищеної небезпеки і шкода майну позивача завдана внаслідок їх взаємодії, конкретні обставини дорожньо-транспортної пригоди, ступень вини відповідача та характер негативних наслідків, а також виходячи із засад розумності та справедливості, колегія суддів вважає необхідним зменшити розмір відшкодування до 1000 грн.

Керуючись ст.ст.308, 315 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 3 червня 2010 року змінити, виклавши резолютивну частину рішення в такій редакції.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 42354 грн.14 коп. майнової шкоди, 1000 грн. моральної шкоди та 682 грн. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України.

Головуючий: Судді: