Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2010 року Рівненський міський суд

під головуванням судді - Ковальова І.М.

при секретарі - Мізера А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне під час попереднього розгляду цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення,-

встановив:

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги зменшив. Остаточно просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №КОНІАК10131057 від 22 вересня 2005 року в сумі 4576,52 грн. звернути стягнення на предмет застави: автомобіль марки ГАЗ, модель 33023, рік випуску 2005, тип ТЗ, вантажний, № кузова/шасі Х090843, реєстраційний номер ВК 6123АВ, що належить на праві власності ОСОБА_2 шляхом продажу вказаного автомобіля Публічний Акціонерним Товариством ОСОБА_1 «ПриватБанк» з укладенням від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та стягнути з відповідача понесені судові витрати по справі.

В судовому засіданні відповідач зменшені позивачем позовні вимоги повністю визнав, не заперечив проти їх задоволення та прийняття рішення судом під час попереднього розгляду справи.

Заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що 22 вересня 2005 року між сторонами по справі було укладено договір кредиту № КОНІАК10131057, згідно якого відповідач отримав від позивача 23 вересня 2005 року кредит у розмірі 57882,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21% на рік н суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 22 вересня 2010 року.

У порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав.

Станом на день розгляду справи в суді, розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 4576,52 грн.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідач 22 вересня 2005 року уклали договір застави рухомого майна.

Відповідно до умов договору застави, відповідач наддав в заставу транспортний засіб марки ГАЗ, модель 33023, рік випуску 2005, тип ТЗ, вантажний, № кузова/шасі Х090843, реєстраційний номер ВК 6123АВ, що належить на праві власності ОСОБА_2.

Станом на день розгляду справи в суді заборгованість відповідачем згідно кредитного договору не погашена.

Відповідно до ст.16 ЦК України одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобовязання в натурі. Примусове виконання зобовязання в натурі - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобовязання та полягає в зобовязанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст..590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду.

Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повертати позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики та сплати процентів.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором. А позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок 4 заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано.

Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця.

Відповідно до ч.2 ст.28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом ЗО днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобовязання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається не виконаним і в разі, якщо * предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобовязаний на вимогу обтяжувала негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувала (заклад).

Відповідно до ст.,25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави... із застосуванням однієї із процедур, передбачених статтею 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що у добровільному порядку відповідач вчасно кошти згідно кредитного договору не сплачує, тому заявлені позовні вимоги підлягають до повного задоволення.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки при подачі позову до суду представником позивача було сплачено державне мито на користь держави в розмірі 63,77 грн. згідно платіжного доручення від 27 серпня 2010 року, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн. згідно платіжного доручення від 27 серпня 2010 року, рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,60,88,212,213,

215,294 ЦПК України, ст.ст.526,549,551,590,612,1049,1054 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №КОНІАКібіЗЮ57 від 22 вересня 2005 року в сумі 4576,52 грн. звернути стягнення на предмет застави: автомобіль марки ГАЗ, модель 33023, рік випуску 2005, тип ТЗ, вантажний, № кузова/шасі Х090843, реєстраційний номер ВК 6123АВ, що належить на праві власності ОСОБА_2 шляхом продажу вказаного автомобіля Публічний Акціонерним Товариством ОСОБА_1 «ПриватБанк» з укладенням від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» судові витрати по справі, а саме сплачене державне мито в розмірі 63,77 грн. та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: