Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 2-1-1415/10 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

23 листопада 2010 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді - Черенкової Н.П.,

при секретарі - Пасечнюк А.П.,

за участі представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_4» про визнання недійсним кредитного договору,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Закритого акціонерного товарнства «Перший Український ОСОБА_4» про визнання кредитного договору № 6323339 від 10.04.2008 року недійсним, посилаючись на те, що банком в порушення ст.ст. 524,523 ЦК України, ст. 198 ГК України, п. 1, 3 Декрету КМ України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» був виданий кредит в іноземній валюті, на що банк не мав право, оскільки грошова одиниця України -гривня.

У судовому засіданні проведена заміна відповідача по справі на ПАТ «Перший Український ОСОБА_4» на підставі п.1.1 Статуту, зареєстрованого 16.07.2009 року, згідно якого ПАТ «Перший Український ОСОБА_4» є правонаступником ЗАТ «Перший Український ОСОБА_4».

Позивач просив про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив їх задовольнити.

Представник позивача вимоги позову підтримав, вважав його таким, що підлягає задоволенню, оскільки зміст укладеного між сторонами договору суперечить законодавству України.

Представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити, та пояснив, що ОСОБА_4 мав достатньо юридичних підстав для укладення кредитного договору в іноземній валюті та приймати таке виконання в іноземній валюті. Крім того, з твердження позивача щодо неможливості виконання зобовязання в іноземній валюті між резидентами погодитись не можна. Оскільки , відповідно до інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 року поточні рахунки в іноземній валюті як юридичних так і фізичних осіб використовуються без будь-яких обмежень для погашення кредитів в іноземній валюті, в тому числі процентів, комісійних, неустойки.

Судом ухвалено про розгляд справи у відсутність позивача.

Обставини справи встановлені судом.

10.04.2008 року між ОСОБА_3 та Закритим акціонерним товариствам «Перший Український ОСОБА_4», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український ОСОБА_4», був укладений кредитний договір №6323339 , згідно якого банк надав позивачу кредит в сумі 80 700,00 дол. США строком до 10.04.2028 року зі сплатою відсотків за користування грошовими коштами в розмірі 13,49 % річних.

Згідно меморіального валютного ордеру №426300358 від 10.04.2008 року банком було перераховано грошові кошти в сумі 80 700,00 дол. США на рахунок ОСОБА_3

У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статею 1049 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно укладеного між сторонами кредитного договору, банк виконав взяті на себе

зобовязання, надав ОСОБА_3 кредит в сумі 80 700,00 дол. США, а, за такого, позивач зобовязаний повернути грошові кошти у валюті, яка зазначена в умовах кредитного договору.

Однак, ОСОБА_3, в порушення умов договору, починаючи з 16.11.2008 року не виконує взяті на себе зобовязання, в звязку з чим виникла значна заборгованість, яка складається з боргу за основною сумою кредиту, заборгованості по відсоткам та пені за неналежне виконання зобовязань.

Законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця - гривня; іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 192 ЦК України).

Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ст. 533 ЦК України).

Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного врегулювання і валютного контролю», передбачено, що надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі;використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави можливе при умові отримання ліцензії, яка видається резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції. Одержання індивідуальної ліцензії однією із сторін валютної операції означає також дозвіл на її здійснення іншою стороною або третьою особою, яка має відношення до цієї операції, якщо інше не передбачено умовами індивідуальної ліцензії. Індивідуальної ліцензії потребують, зокрема операції надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі (п.п.в п.4).

Пунктом 8.12 Правил використання готівкової іноземної валюти на території України, затверджених постановою Правління Національного банку України від 30.05.2007 № 200 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18.06.2007 за № 656/13923, передбачено, що фінансові установи, які одержали генеральну ліцензію Національного банку на здійснення валютних операцій, і національний оператор поштового зв'язку можуть використовувати готівкову іноземну валюту для проведення валютних операцій відповідно до отриманих генеральних ліцензій Національного банку на здійснення валютних операцій. Відповідно до п. 5.3 Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 17.07.2001 № 275 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.08.2001 за № 730/5921, письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, згідно з Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

У відповідності до ст. 19 ЗУ «Про банки та банківську діяльність», банк має право здійснювати банківську діяльність тільки після отримання банківської ліцензії, яка подається Національним банком України на підставі клопотання банку. Без отримання ліцензії не дозволяється здійснювати одночасно діяльність по залученню вкладів та інших коштів, що підлягають поверненню і наданню кредитів.

3 матеріалів справи вбачається, що ЗАТ «Перший Український ОСОБА_4» (у подальшому ПАТ «Перший Український ОСОБА_4» ) отримав банківську ліцензію №8 від 02.10.2006 року та дозвіл 8-1 від 02.10.2006 року Національного Банку України, з видатком , відповідно до якого банк має право на залучення і розміщення іноземної валюти на валютному ринку України.

Згідно п. 3.3 кредитного договору, надання банку коштів в рахунок повернення кредиту та сплата процентів за цим договором здійснюється виключно у валюті кредиту. В даному випадку в спірному кредитному договорі сума, що підлягає поверненню, зазначена в іноземній валюті, а не у гривні. Крім того, договір не містить умов, щодо можливості повернення кредитних коштів у іншій валюті, ніж в тій, в якій вони були отримані ОСОБА_3

Законом України «Про банки та банківську діяльність» визначено поняття банку, відповідно до якого - це юридична особа, яка має виключне право на підставі ліцензії НБУ здійснювати залучення коштів у фізичних та юридичних осіб для розміщення цих коштів від власного імені , на власних умовах та на власний ризик.

На момент укладення кредитного договору, кожна із сторін в однаковій мірі несли валютні ризики відповідно до умов, передбачених договором,

Невиконання відповідачем грошових зобовязань перед банком зумовлене фінансовою кризою в Україні. Зазначена зміна обставин була зумовлена однаковими для сторін причинами. Банк свої зобовязання за договором виконав належним чином та у повному обсязі - надав кредитні кошти в розмірі 80700,00 дол. США, а позичальник - отримав зазначені кошти, тому співвідношення майнових інтересів сторін не порушуються.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що, відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За такого, оспорювана угода укладена з додержанням вимог цивільного законодавства України та є проявом вільного волевиявлення сторін, щодо визначення грошого еквіваленту зобовязання в іноземній валюті, то воно не суперечить нормам, зазначеним в ч.2 ст. 524 ЦК України.

Крім того, в матеріалах справи відсутні переконливі докази щодо несправедливих і недобросовісних умов кредитного договору, зокрема, внесенням в нього умови кредитування в іноземній валюті.

Враховуючи виїцевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10,60, 209, 212-215 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_4» про визнання недійсним кредитного договору відмовити.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. 294 ЦПК України.

Суддя Н.П. Черенкова