Ленінський районний суд м.Дніпропетровська
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2010 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Шавули В.С.

при секретарі Волкобоєвій О.А.

за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_2,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» до ОСОБА_2 про дострокове стягнення заборгованості за Кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» про внесення змін до Кредитного договору № 71 у звязку з істотною зміною обставин,-

ВСТАНОВИВ:

03 грудня 2008 року товариство з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» звернулось до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про дострокове стягнення заборгованості за Кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що 06 березня 2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» в особі Дніпропетровської філії та ОСОБА_2 (надалі відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом) було укладено Кредитний договір № 71, згідно якого відповідачем за первісним позовом отримано кредитні кошти в розмірі 1960,00 доларів США. на споживчі цілі, з кінцевою датою повернення кредиту 05 вересня 2009 року. Відповідно до п. 2.4 та п. 2.7 Кредитного договору повернення кредиту, повинно здійснюватись щомісячно по 20 число включно кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту в розмірі не менше 81,67 доларів США та сплачувати проценти за користуванням кредитом по 20 число кожного наступного місяця за місяцем нарахування процентів.

Позивач уточнив позовні вимоги, в якому зазначив, що станом на 13 листопада 2009 року сума заборгованості становить 12598,72 грн., з яких:

-заборгованість по кредиту 10446,85 грн.;

-заборгованість за відсотками 1254,14 грн.;

-пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором 897,73 грн.

Оскільки відповідач добровільно здійснювати погашення заборгованості не бажає, позивач змушений був звернутися до суду і просив стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості у розмірі 12598,72 грн. та судові витрати по справі.

18 березня 2009 року до суду надійшла зустрічна позовна заява за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» про внесення змін до Кредитного договору № 71 у звязку з істотною зміною обставин. В обґрунтуванні позовних вимог ОСОБА_2 зазначила, що вона працювала в ДФ ТОВ «Укрпромбанк» начальником відділення № 17. Під час роботи на посаді начальника відділення № 17, в березні 2007 року нею було отримано кредит (мотиваційний кредит для співробітників строком на 2 роки) шляхом укладання між сторонами Кредитного договору № 71, згідно якого вона отримала кредитні кошти в розмірі 1960,00 доларів США, що на момент видачі складало 9898,00 грн. на споживчі цілі, з кінцевою датою повернення кредиту 05 березня 2009 року. Погашення кредиту проводилось відповідно п. 2.4 та п. 2.7 Кредитного договору без прострочень по листопад 2007 року. Однак, 16 серпня 2007 року звільнилась з Банку з формулюванням «за власним бажанням». Працевлаштуватись на іншу роботу не могла, що змусило звернутись до служби безпеки Банку з попередження про можливість виникнення прострочувань по погашенню кредиту та можливості вирішення стосовно надання відстрочки повернення кредиту на один місяць. 20 грудня 2007 року було перенесено строк частини платежу на один місяць. Також зазначає, що одинокою матірю, перебуває на обліку в органах соціального захисту населення. З листопада 2008 року сімя ОСОБА_2 отримала статус малозабезпеченої. З вересня 2008 року перебуває на обліку в центрі зайнятості Ленінського району м. Дніпропетровська. З 04 лютого 2009 року за допомогою служби зайнятості працевлаштувалась на роботу до Державної податкової інспекції в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська.

ОСОБА_2 уточнила позовні вимоги та просила суд, визнати п. 1.2, п. 1.3, п. 2.4 Кредитного договору № 71 від 06 березня 2007 року укладеного між сторонами такими, що підлягає зміні у звязку з істотною зміною обставин. Внести зміни у п. 1.2 Кредитного договору № 71 від 06 березня 2007 року, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк» та ОСОБА_2 шляхом встановлення строку кредитування 60 місяців, внести зміни у п. 1.2 Кредитного договору № 71 від 06 березня 2007 року шляхом встановлення дати повернення кредиту з 05 березня 2009 року по 05 березня 2014 року, внести зміни у п. 2.4 Кредитного договору № 71 від 06 березня 2007 року шляхом встановлення платежів по поверненню кредиту в розмірі не менше 40,00 доларів США.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю, за первісним позовом ОСОБА_1 підтримала уточнені позовні вимоги, не визнала уточнені зустрічні позовні вимоги. Надали суду письмові заперечення, в яких зазначили, що згідно п. 7.7 укладеного між сторонами Кредитного договору всі зміни та доповнення вносяться в письмовій формі шляхом укладення відповідних додаткових договорів до цього договору. Законодавством, яке регулює кредитні відносини не встановлено випадків зміни договору без згоди сторін. Таким чином зміни до укладеного договору можуть вноситись тільки на підставі взаємної згоди сторін. При укладенні Кредитного договору сторони передбачали можливість погіршення фінансового чи майнового стану позичальника, протягом дії договору. При здійснені кредитних операцій Банки в процесі своєї діяльності залучають на договірних засадах ресурси у формі депозитів. Позик в інших банках і т.п. Видані ОСОБА_2 кредитні кошти це також запозичені Банком кошти і які Банк зобовязаний повернути своїм кредиторам. Як вбачається зі змісту Кредитного договору, ризик можливого погіршення фінансового стану позичальника несе сам позичальник. Так згідно умов Кредитного договору ОСОБА_2 зобовязується повернути видану їй суму кредиту та сплатити проценти за його користування незалежно від будь яких обставин. В звязку з наведеним просила суд задовольнити уточнені позовні вимоги та відмовити ОСОБА_2 у задоволенні уточнених позовних вимог.

Відповідачка у судовому засіданні частково визнала позовні вимоги первісного позову, в частині тіла кредиту та відсотків. Підтримала вимоги уточненої зустрічної позовної заяви. Надала суду письмові заперечення проти уточнених позовних вимог, в якому зазначила, що після звільнення погашення кредиту та відсотків за ним відбувалось згідно договору № 71 від 06 березня 2007 року до грудня 2007 року без порушень. На момент подання позовної заяви непогашена сума складала 1306,46 дол. США (сума основного боргу) та 156,84 дол. США (сума відсотків), а також 897,79 грн. сума пені. Розмір основного боргу та відсотків за користування кредитом за курсом НБУ за яким було отримано кредит (5,05 грн.) складає 6597,62 грн. за кредитом, 792,04 грн. за відсотки, що в сумі дорівнює 7389,66 грн. Але як вбачається з розрахунку , доданого до заяви, сума заборгованості у валюті не змінилась, але сума позову збільшена виключно за рахунок перерахунку суми заборгованості за збільшеним курсом долару США. Вважає, що збільшення позовних вимог не відповідають дійсності. Також зазначає, що відповідно до п. 1 ч.2 статті 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Виходячи з наведеного заперечувала проти безпідставного збільшення позовних вимог і визнала за собою борг у сумі 7389,66 грн.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» до ОСОБА_2 про дострокове стягнення заборгованості за Кредитним договором підлягає задоволенню та не підлягають задоволенню зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» про внесення змін до Кредитного договору № 71 у звязку з істотною зміною обставин з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що 06 березня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір № 71, згідно якого позивач надав ОСОБА_2 кредитні кошти у сумі 1960,00 доларів США, строком кредитування 24 місяці з датою повернення кредиту 05 березня 2009 року на споживчі цілі з процентною ставкою користування 13% річних (а.с.7-9, 52-55).

За зверненням ОСОБА_2, 20 грудня 2007 року між сторонами укладено додатковий договір №71/1 до Кредитного договору № 71 від 06 березня 2009 року, згідно якого було переглянуто умови та строки повернення кредиту (а.с.72). Але ОСОБА_2 не відбувалось повернення кредитних коштів (а.с. 10, 56).

Відповідно до заяви про видачу готівки № 406 від 06 березня 2007 року Банк умови Кредитного договору виконав, надав ОСОБА_2 кредитні кошти у сумі 1960,00 доларів США еквівалент у гривнях 9898,00 грн. (а.с. 45).

Однак, в порушення умов договору, ОСОБА_2 свої зобовязання належним чином не виконала, допустила прострочення повернення кредиту і сплати процентів та комісії, внаслідок чого станом на 13 листопада 2009 року її заборгованість по кредитному договору №71 від 06 березня 2007 року становить 12598,72 грн. (а.с. 90,91), яка складається із:

заборгованості за кредитом 1306,46 дол. США 10446,85 грн. в еквіваленті по курсу НБУ від 13 листопада 2009 року 7,9963 грн. за 1 долар США.;

заборгованості за відсотками 16,84 дол. США 1254,14 грн. в еквіваленті по курсу НБУ від 13 листопада 2009 року 7,9963 грн. за 1 долар США.;

пені, штрафу 897,73 грн.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються.

Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором.

В свою чергу згідно кредитного договору, укладеного між сторонами, позичальник зобовязаний: 1) сплачувати заборгованість перед банком; 2) сплачувати банку проценти за користування кредитом.

Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

У відповідності до ст.. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 652 ЦК України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1)в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2)зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності які від неї вимагалися;

3)порушення договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4)із суті договору або звичаїв ділового обороту на випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Як зазначено в п. 6.1 Кредитного договору № 71 від 06 березня 2007 року, у випадку зміни порядку кредитування та/або умов придбання кредитних ресурсів, їх вартості (зміни, облікової ставки Національного банку України), погіршення фінансового чи майнового стану позичальника, або у разі погіршення стану заставного майна, а також у всіх інших випадках, коли Банк вважатиме це необхідним Банк має право переглянути умови кредитування, встановлені цим договором (в т.ч. процентну ставку та комісії), про що повідомляє позичальника у письмовій формі за 10 календарних днів до введення в дію зазначених змін.

Згідно п. 7.1. вище зазначеного договору, шляхом підписання цього Договору позичальник підтверджує факт письмового ознайомлення з умовами кредитування Банку та отримання копії відповідного листа повідомлення про умови кредитування Банку, за якими надається цей кредит. А також підтверджує те, що уважно ознайомився зі змістом цього договору, всі умови договору зрозумів, повністю з ними згоден, заперечень, зауважень та запитань не має, та зобовязується їх дотримуватись та виконувати.

Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» суму заборгованості за Кредитним договором №71 від 06 березня 2007 року у розмірі 12598,72 грн.

В силу статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову були сплачені судові витрати, і його вимоги задоволені, з ОСОБА_2 належить стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 107,08 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30,00 грн.

Відповідно до статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року № 7-93 «Про державне мито», із позовних заяв ставки державного мита встановлюються в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 3 неоподаткованих мінімумів доходів громадян і не більше 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Сума заявлених позивачем позовних вимог становить 12598,72 грн., в звязку з чим державне мито при подачі позовної заяви становить 125,99 грн. Позивачем було сплачено 107,08 грн., в звязку з чим з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь держави не сплачена сума державного мита у розмірі 18,91 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.526, 527, 530, 610, 611, 625, 651, 652, 1054 ЦК України, Декрет Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року № 7-93 «Про державне мито», ст.ст.10, 11, 15, 57-60, 88, 130, 169, 174, 209, 213-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» до ОСОБА_2 про дострокове стягнення заборгованості за Кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Леніна, 39, р/р № НОМЕР_1 в ДФ ТОВ «Укрпромбанк» МФО 307208, ) суму заборгованості за Кредитним договором № 71 від 06 березня 2007 року, процентами, комісією, штрафом та пенею у сумі 12598,72 грн. (Дванадцять тисяч пятсот девяносто вісім гривень 72 копійки).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Леніна, 39, р/р № НОМЕР_1 в ДФ ТОВ «Укрпромбанк» МФО 307208, ) судовий збір у розмірі 107,08 грн. (Сто сім гривень 08 копійок) та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30,00 грн. (Тридцять гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави державне мито у сумі 18,91 грн. (Вісімнадцять гривень 91 копійка).

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» про внесення змін до Кредитного договору № 71 у звязку з істотною зміною обставин відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у 20-ти денний строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Вступна та резолютивна частини рішення оголошені в судовому засіданні 02 березня 2010 року.

Повністю рішення складено 09 березня 2010 року.

Суддя Шавула В.С.