20.05.10 ,
Апеляційний суд Херсонської області
Справа № 22ц-1549,2010р. Головуючий в 1-й інстанції
Категорія: ОСОБА_1
Доповідач Цувканова І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року травня місяця 20 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду. Херсонської області в складі:

Головуючого - Цуканової І.В.

Суддів: Приходько A.A., Кузнецовой O.A.

при секретарі - Ляшенко О.В.

з участю адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 12 лютого 2010 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_4

Олеговича, ОСОБА_5, про визнання втратившими право користування житловим приміщенням, та за зустрічним позовом ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_5, до ОСОБА_4 про визнання права власності на домоволодіння,

встановила:

В листопаді 2008 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_6, про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим в Херсонській області, м. Скадовськ, вул. Набережна 47. Покликався на те, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за вказаною адресою, в якому відповідачка з дітьми не проживають з липня 2007 року у звязку з вибуттям на інше постійне місце проживання.

В ході судового розгляду позивач змінив підставу позову і просив визнати відповідачку з дітьми втратившими право користування зазначеним житловим приміщенням, оскільки вони більше б місяців не проживають в ньому без поважних причин.

В грудні 2008 року ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах, а також в інтересах неповнолітніх дітей, звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності на частину домоволодіння за адресою: Херсонська область, м. Скадовськ, вул. Набережна, 47 та земельну ділянку, які є спільною сумісною власністю подружжя.

Судом до участі у справі залучено орган опіки та піклування для забезпечення інтересів неповнолітніх ОСОБА_4 0.0. та ОСОБА_6

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 12.02.2010 року первісний позов задоволено. Визнано ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_6 такими, що втратили право користування житловими приміщеннями в будинку №47 по вул. Набережна в м. Скадовськ Херсонської області. В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей, просила рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким її позов задовольнити, у задоволенні первісного позову відмовити, покликаючись на неповне зясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідача, представника ОСОБА_4, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору дарування від 21.10.1993 року ОСОБА_4 належав житловий будинок по вул. Набережна, 47 в м. Скадовськ Херсонської області /а.с.4,5/.

З 28.01.1995 року сторони знаходилися в зареєстрованому шлюбі, який розірвано в органах РАГСУ 10.07.2007 року /а.с.б, 10,28/, мають неповнолітніх синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням виконавчого комітету Скадовської міської ради Херсонської області №65 від 27.04.2005 року дозволено ОСОБА_4 знести старий будинок №47 по вул. Набережна та побудувати новий.

Судом встановлено, що в 2005 році старий будинок знесено, на його місці знаходиться недобудований житловий будинок з надвірними будівлями ступенем готовності 30% /а.с.83-85/.

Відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні зустрічного позову, суд виходив з того, що у ОСОБА_4 право власності на будинок, як новостворене майно, не виникло, оскільки будівництво не завершено, тому недобудований будинок не є обєктом спільної сумісної власності подружжя і не підлягає поділу між сторонами.

В поділі земельної ділянки загальною площею 600кв.м, на якій знаходиться будинок, судом відмовлено, оскільки відсутні докази, що земельна ділянка знаходиться у власності подружжя.

Такий висновок суду відповідає встановленим обставинам справи, підтверджується дослідженими судом доказами, яким дана відповідна юридична оцінка, ґрунтується на вимогах закону.

Рішення суду у вказаній частині ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності рішення суду в частині зустрічного позову до уваги не приймаються, як такі, що не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами, і такі, що висновки суду не спростовують.

Так, безпідставними є посилання апелянтки на наявність у дітей права власності на житловий будинок та земельну ділянку, оскільки позов заявлено ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя, до якого неповнолітні діти згідно діючого сімейного законодавства відношення не мають.?

Що стосується рішення суду в частині первісного позову, то колегія суддів виходить з наступного.

Визнаючи ОСОБА_3 разом з дітьми такими, що втратили право користування житловим приміщенням, суд виходив з того, що вони більше б місяців не проживають у спірному житловому приміщенні без поважних причин.

Проте, з таким висновком суду погодитися неможливо, оскільки судом неправильно застосовано норми матеріального права, не доведено обставини, які суд вважав встановленими.

Так, із ст. 150 ЖК України вбачається, що ознакою жилого будинку є можливість використання його для особистого проживання власника і проживання членів його сімї.

Оскільки судом встановлено, що будинок має 30% ступеню готовності, право власності ОСОБА_4 на цей будинок в установленому законом порядку не виникло, то колегія суддів приходить до висновку, що визнання ОСОБА_3 з дітьми втратившими право користування житловим приміщення є незаконними, необґрунтованими і не підлягаючими задоволенню.

Крім того, ОСОБА_4 обґрунтував позовні вимоги ст.ст.71,72,163 ЖК України, які регулюють правовідносини щодо права членів сімї наймача житлового приміщення користуватися такими приміщеннями, і які спірні правовідносини не регулюють.

За таких обставин, рішення суду в частині первісного позову слід скасувати та ухвалити нове, яким ОСОБА_4 у задоволенні позову відмовити.

На підставі ст.ст. 150,71,72,163 ЖК України, керуючись ст.ст.303,309,316, п.2 ч.І ст.307 ЦПК України колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 12 лютого 2010 року скасувати в частині первісного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_5, про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням, ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні зазначених позовних вимог ОСОБА_4 відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді