Справа № 2-17/2010 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2010 року Корюківський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Корха О.І.,

при секретарі Александровій Н.Л.,

за участю позивачки ОСОБА_1, представників відповідачів: ОСОБА_2 сільської ради ОСОБА_3, ПСП»Праця» - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Корюківка у приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради, Корюківської районної державної адміністрації, ПСП «Праця» с. Сядрино про поновлення строку звернення до суду та про визнання права на земельний пай та зобов»язання видачі сертифікату про право на земельний пай, -

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулась до суду з цим позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона народилась 22 вересня 1958 року в с. Сядрино, Корюківського району, Чернігівської області. Її родове прізвище було ОСОБА_5, а після укладення шлюбу зареєстрованого 05 листопада 1977 року в ОСОБА_2 сільській раді, вона змінила родове прізвище на ОСОБА_1. Її батьками є: батько - ОСОБА_5, мати - ОСОБА_6. Батьки перебували в шлюбі зареєстрованого у ОСОБА_2 сільській раді, Корюківського району, Чернігівської області 26 лютого 1958 року, актовий запис за №4, проживали батьки разом в с. Сядрино. Її батьки були членами колгоспу ім. Димитрова, що підтверджується їх трудовими книжками колгоспника. З членів колгоспу батьки за життя не вибували. Колгосп ім. Димитрова був пізніше реорганізований в КСП ім. Димитрова, а потім а ПСП «Праця», яке є правонаступником КСП та колгоспу. 04 вересня 1995 року КСП ім. Димитрова, на підставі рішення сільської ради, було видано Державний акт на право колективної власності на землю №000063 серії 11-ЧН. На момент видачі КСП ім. Димитрова державного акту батьки перебували в членах КСП, тому були включені до списку громадян членів КСП ім. Димитрова, які мають право на земельну частку (пай). Список був затверджений на загальних зборах членів колективу. 28 грудня 1995 року померла мати позивачки ОСОБА_6, її батько ОСОБА_5 помер 18 квітня 1996 року, що підтверджується свідоцтвами про смерть. Заповіту батьки за життя не склали. Позивачка в прозові стверджує, що вона є спадкоємцем першої черги. Інших спадкоємців не має. Позивачка прийняла спадщину після смерті батька, звернулась до Корюківської держнотконтори із заявою про прийняття спадщини. Після оформлення спадщини вона взнала, що батьки були включені до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), але їм не були видані сертифікати. Вона не знала про порушення прав своїх батьків, а вони не мали можливості їх захистити, бо на той час померли. Для захисту своїх прав вона звернулась до ОСОБА_2 сільської ради, просила вирішити питання про виділення їй, як спадкоємцю померлих членів КСП, належної батькам земельних часток (паю). Але їй було відмовлено. За таких обставин вона вимушена звернутись з цим позовом до суду. Вважає, що вона не пропустила строку звернення до суду, бо не знала про порушення своїх прав , але вимушена просити суд про поновлення їй строку для звернення до суду з цим позовом. Строк звернення до суду вона пропустила з поважних причин, бо не знала про право батьків на земельну частку, а тільки зараз взнала з преси та консультацій з юристами, що батьків ошукали при розподілі земельної частки (паю). Вона вважає, що її батькам неправомірно не видали сертифікати на земельну частку (пай). Вартість спадкового майна їй не відома, вказує приблизну вартість земельної частки 10000,00 грн. Тому позивачка змушена звернутися до суду з цим позовом про поновлення їй строку звернення до суду та просить суд визнати за нею права власності на земельний пай члена КСП ім. Димитрова її батьків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, зобовязати відповідачів видати їй сертифікат про право на земельний пай членів КСП ім. Димитрова.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просить суд їх задовольнити. Також пояснила, що вона дізналась про порушене її право тільки в грудні 2009 року, але просить поновити їй строк звернення до суду як пропущений з поважних причин. Вона не заперечує, щоб було зобов»язано судом тільки Корюківську районну державну адміністрацію видати їй, тобто ОСОБА_1, сертифікати про право на земельний пай членів КСП ім. Димитрова ОСОБА_6, померлої 28 грудня 1995 року та ОСОБА_7 померлого 18 квітня 1996 року. Спадкоємцем померлих батьків є тільки вона.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради - ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнав частково, а саме він підтримує позовні вимоги позивачки, щодо зобов»язання Корюківської районної державної адміністрації видати позивачці тобто ОСОБА_1, сертифікати про право на земельний пай членів КСП ім. Димитрова ОСОБА_6, померлої 28 грудня 1995 року та ОСОБА_7 померлого 18 квітня 1996 року та відповідно визнати за нею право власності на земельний пай її померлих батьків. Вважає, що ОСОБА_2 сільська рада не є належним відповідачем в даній справі, так як не має повноважень видавати сертифікати про право на земельний пай , а належним відповідачем в справі є Корюківська районна державна адміністрація. Щодо поновлення строку позивачки на звернення до суду, то дане питання залишає на розсуд суду. Просить справу розглянути за відсутності представника Корюківської районної державної адміністрації, який 15 січня 2010 року не з»явився до суду, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Представник приватного сільськогосподарського підприємства «Праця» - ОСОБА_4 в судовому засіданні позов визнав частково, а саме він підтримує позовні вимоги позивачки, щодо зобов»язання Корюківської районної державної адміністрації видати позивачці тобто ОСОБА_1, сертифікати про право на земельний пай членів КСП ім. Димитрова ОСОБА_6, померлої 28 грудня 1995 року та ОСОБА_7 померлого 18 квітня 1996 року та відповідно визнати за нею право власності на земельний пай її померлих батьків. Вважає, що приватне сільськогосподарське підприємство «Праця» не є належним відповідачем в даній справі, так як не має повноважень видавати сертифікати про право на земельний пай , а належним відповідачем в справі є Корюківська районна державна адміністрація. Щодо поновлення строку позивачки на звернення до суду, то дане питання залишає на розсуд суду. Просить справу розглянути за відсутності представника Корюківської районної державної адміністрації, який 15 січня 2010 року не з»явився до суду, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Представник Корюківської районної державної адміністрації ОСОБА_8 в судове засідання 15 січня 2010 року не зявився , в попередньому судовому засіданні пояснював, про те, що не заперечує в задоволенні позову позивачки в разі включення батьків позивачки до списку членів КСГП» ім.Димитрова» до Державного акта на право колективної власності на землю, в матеріалах справи є письмова заява, в якій Корюківська районна державна адміністрація просить справу розглянути без їх участі, у вирішенні позову повністю покладаються на розсуд суду.

Представник третьої особи Корюківської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявилася, в матеріалах справи є заява, в якій просять справу розглянути без їх участі, у вирішенні позову повністю покладаються на розсуд суду.

Суд, вислухавши позивачку, представників відповідачів , вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити частково за наступних підстав. По справі встановлено, що 22 вересня 1958 року в с. Сядрино, Корюківського району, Чернігівської області народилась позивачка. Родове прізвище позивачки було ОСОБА_7, а після укладення шлюбу зареєстрованого 05 листопада 1977 року в ОСОБА_2 сільській раді, позивачка змінила родове прізвище на ОСОБА_1. Батьками позивачки є: батько ОСОБА_5, мати ОСОБА_6. Батьки позивачки перебували в шлюбі зареєстрованого у ОСОБА_2 сільській раді, Корюківського району, Чернігівської області 26 лютого 1958 року, актовий запис за №4, проживали батьки позивачки разом в с. Сядрино. Батьки позивачки були членами колгоспу ім.. Димитрова, що підтверджується їх трудовими книжками колгоспника, твердженнями представника ПСП»Праця та іншими матеріалами справи. З членів колгоспу батьки позивачки за життя не вибували. Колгосп ім. Димитрова був пізніше реорганізований в КСП ім. Димитрова, а потім а ПСП «Праця», яке є правонаступником КСП та колгоспу. 04 вересня 1995 року КСП ім. Димитрова, на підставі рішення сільської ради, було видано Державний акт на право колективної власності на землю №000063 серії 11-ЧН. На момент видачі КСП ім. Димитрова державного акту батьки позивачки перебували в членах КСП, тому були включені до списку громадян членів КСП ім. Димитрова, які мають право на земельну частку (пай). Список був затверджений на загальних зборах членів колективу. 28 грудня 1995 року померла мати позивачки ОСОБА_6, її батько ОСОБА_5 помер 18 квітня 1996 року, що підтверджується свідоцтвами про смерть. Заповіту батьки за життя не склали. Позивачка є спадкоємцем першої черги. Інших спадкоємців не має. Позивачка прийняла спадщину після смерті батька,звернулась до Корюківської держнотконтори із заявою про прийняття спадщини. Прийняття позивачкою спадщини після смерті її батьків підтверджується матеріалами спадкової справи №61 за 1997 рік, яка була заведена Корюківською державною нотаріальною конторою до майна ОСОБА_7, померлого 18.04.1996 року. Після оформлення спадщини позивачка взнала, що її батьки були включені до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), але їм не були видані сертифікати. Позивачка довела в судовому засіданні про те, що вона не знала про порушення прав своїх батьків, а вони не мали можливості їх захистити, бо на той час померли. Для захисту своїх прав позивачка зверталась до ОСОБА_2 сільської ради, просила вирішити питання про виділення їй, як спадкоємцю померлих членів КСП, належної батькам земельних часток (паю). Але позивачці було відмовлено. За таких обставин позивачка вимушена звернутись з цим позовом до суду. Суд вважає, що позивачка пропустила строк звернення до суду з поважних причин, так як вона не знала про порушення своїх прав, та не знала про право батьків на земельну частку, а тільки зараз взнала з преси та консультацій з юристами, що її батьки при розподілі земельної частки (паю) не отримали сертифікатів на землю. Позивачка вважає, що її батькам неправомірно не видали сертифікати на земельну частку (пай). Вартість спадкового майна не відома позивачці, тому вона вказала приблизну вартість земельної частки 10000,00 грн. Позивачка змушена звернутися до суду з цим позовом для визнання за нею права власності на земельний пай члена КСП ім. Димитрова її батьків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, зобовязати відповідачів видати їй сертифікат про право на земельний пай членів КСП ім. Димитрова.

Представники відповідачів позов визнали частково, та не заперечують в його задоволенні в частині за визнання за позивачкою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на земельний пай члена КСП ім. Димитрова її батьків ОСОБА_6, померлої 28 грудня 1995 року та ОСОБА_7, померлого 18 квітня 1996 року та не заперечують в зобов»язанні зобовязанні Корюківську районну державну адміністрацію видати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженці ІНФОРМАЦІЯ_2, сертифікати про право на земельний пай членів КСП ім. Димитрова ОСОБА_6, померлої 28 грудня 1995 року та ОСОБА_7 померлого 18 квітня 1996 року. Щодо вирішення питання поновлення строку звернення позивачки до суду відповідачі покладають на думку суду.

Визнання відповідачами в частині позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов до суду про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельний пай одержали всі особи, які входили до складу КСП на момент паювання землі і яких внесено до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишились його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме земельного сертифіката ( Указ Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). Відповідно до п.24 Постанови ПВСУ від 16 квітня 2004 року « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член КСП, включений до списку, що додається до державного акту про право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивачки в частині про поновлення строку звернення до суду, про визнання права на земельний пай та про зобовязання Корюківської районної державної адміністрації видати їй сертифікатів про право на земельний пай, не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Суд вважає, що належними відповідачами в даній справі мають бути Корюківської районна державна адміністрація, так як саме неї Указом Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та Указом Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» покладено обов»язок видачі сертифікатів, а також Сядриська сільська рада, так як у разі коли не розпайовані землі залишились у віданні сільської ради чи землі резервного фонду залучатись відповідачем має і сільська рада. По справі встановлено, що на даний час у віданні ОСОБА_2 сільської ради залишилась частина не розпайованих земель.

Керуючись ст.ст. 257,267,529,549 Цивільного Кодексу України 1963 року, ст.ст. 22,23 Земельного Кодексу України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», Указу Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», п.24 Постанови ПВСУ від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», 3, 10, 60, 88, 208-215, 218, 294 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Поновити строк звернення ОСОБА_1 до суду, як пропущений з поважних причин.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради, Корюківської районної державної адміністрації, ПСП «Праця» с. Сядрино про поновлення строку звернення до суду та про визнання права на земельний пай та зобов»язання видачі сертифікату про право на земельний пай задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на земельний пай члена КСП ім. Димитрова її батьків ОСОБА_6, померлої 28 грудня 1995 року та ОСОБА_7, померлого 18 квітня 1996 року.

Зобовязати Корюківську районну державну адміністрацію видати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженці ІНФОРМАЦІЯ_2, сертифікати про право на земельний пай членів КСП ім. Димитрова ОСОБА_6, померлої 28 грудня 1995 року та ОСОБА_7 померлого 18 квітня 1996 року.

В решті позову відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня винесення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги до Корюківського районного суду.

Суддя Корх О.І.