Справа № 2-10/10
Провадження №без н/п
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

28 січня 2010 року Малинський районний суд Житомирської області в складі головуючої судді Збицької К.Д.

при секретарі Даниленко Л.Г.,

з участю представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Малині цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 районного комунального підприємства по технічній інвентаризації Житомирської обласної ради, третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на стороні відповідача ОСОБА_5, про витребування майна з чужого володіння,-

встановив:

позивач просить скасувати запис в реєстрі прав власності на нерухоме майно щодо належності на праві приватної власності ОСОБА_3 житлового будинку № 38 по вул. Суворова в м. Малині Житомирської області та витребувати (повернути) йому з володіння відповідача вказаний вище будинок, посилаючись на те, що він є власником спірного житлового будинку згідно договору дарування від 29 жовтня 1991 року, укладеного між ним та ОСОБА_5.

Зазначив, що третя особа на стороні відповідача ОСОБА_5 зверталася до суду з позовом про визнання недійним зазначеного договору дарування. Рішенням Малинського районного суду від 20 лютого 2007 року, яке скасоване рішенням апеляційного суду Житомирської області від 25 квітня 2007 року, у задоволенні позову відмовлено за безпідставністю. Рішенням апеляційного суду договір дарування визнаний недійсним. Однак ухвалою Верховного Суду України від 26 листопада 2008 року рішення апеляційного суду скасоване, а рішення Малинського районного суду залишене в силі. В цей час 24 червня 2007 року ОСОБА_5 відчужила спірний будинок за договором купівлі- продажу своєму онуку відповідачу ОСОБА_3 за 20479 грн., який зареєстрував право власності на нього у ОСОБА_4 районному комунальному підприємстві по технічній інвентаризації Житомирської обласної ради.

В ході розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги та просить витребувати (повернути) йому з володіння ОСОБА_3 домоволодіння №38 по вулиці Суворова в місті Малині шляхом витребування у ОСОБА_3 ключів від вхідних дверей домоволодіння та технічної документації на це домоволодіння. Відновити його становище власника зазначеного домоволодіння, яке існувало до 20.06.2007 року, зобовязати Малинське районне комунальне підприємство по технічній інвентаризації скасувати запис в реєстрі прав власності на нерухоме майно щодо належності на праві власності ОСОБА_3 житлового будинку №38 по вул. Суворова в м. Малині Житомирської області.

У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, дав пояснення по суті позовної

заяви.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав та пояснив, що він є добросовісним набувачем майна, а тому у відповідності до ч.ч.І, 3 п.1 ст. 388 Цивільного кодексу України підстав для віндикації не вбачається. В момент укладення договору купівлі-продажу будь- яких порушень вимог закону сторонами договору не було допущено.?

Представник відповідача ОСОБА_4 районного комунального підприємства по технічній інвентаризації Житомирської обласної ради визнала позов та пояснила, що на підставі рішення суду є можливість скасувати запис в Реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Третя особа, що не заявляє самостійні вимоги, на стороні відповідача ОСОБА_5, яка належним чином повідомлялася про призначення справи до розгляду, в судове засідання не зявилися жодного разу.

Зясувавши обставини справи у межах заявлених позовних вимог та перевіривши їх наданими доказами, суд визнає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач набув право власності на домоволодіння №38 по вул. Суворова в м. Малині Житомирської області на підставі договору дарування, укладеного між ним в особі представника ОСОБА_6 та ОСОБА_5 від 29 жовтня 1991 року, зареєстрованого в Коростенському бюро технічної інвентаризації 13.11.1991 року (а.с.8-10).

ОСОБА_5 у 2006 році звернулася до суду із позовом про визнання зазначеного договору дарування недійсним. Рішенням Малинського районного суду від 20 лютого 2007 року у задоволенні позову відмовлено за безпідставністю (а.с.14-15).

Це рішення скасоване рішенням апеляційного суду Житомирської області від 25 квітня 2007 року та ухвалено нове рішення, яким визнано недійсним договір дарування спірного будинку та зазначено про приведення сторін за цим договором у первісний стан і повернення жилого будинку №38 по вулиці Суворова в місті Малині у власність ОСОБА_7 (ОСОБА_5) Назарівні (а.с.64-65).

Не дивлячись на оскарження рішення апеляційного суду до Верховного Суду України, 24 червня 2007 року ОСОБА_5 відчужила спірний будинок онуку відповідачу у справі ОСОБА_3, який зареєстрував право власності на нього у ОСОБА_4 районному комунальному підприємстві по технічній інвентаризації Житомирської обласної ради (а.с. 13,30-32).

Однак ухвалою Верховного суду України від 26 листопада 2008 року рішення апеляційного суду Житомирської області скасовано, а рішення Малинського районного суду залишено у силі (а.с. 12), чим поновлене право власності позивача на отриманий ним в дар житловий будинок, яке він мав з 1991 року.

Згідно ч. 1 п. З ст. 388 Цивільного кодексу України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Оскільки рішення апеляційного суду Житомирської області від 25 квітня 2007 року, яким було скасовано рішення Малинського районного суду та визнано недійсним договір дарування спірного будинку, ухвалою Верховного суду України від 26 листопада 2008 року скасовано, а рішення Малинського районного суду, за яким у визнанні недійсним договору дарування попередньому власнику було відмовлено, залишено в силі, суд приходить до висновку, що спірний будинок вибув з володіння позивача іншим шляхом поза його волею, а тому він вправі вимагати скасування запису в Реєстрі прав власності на нерухоме майно та витребування його з володіння у відповідача на підставі ст. ст. 386, 388 ЦК України.?

Беручи до уваги, що вчинений 24 червня 2007 року договір купівлі-продажу є нікчемним, підстав для визнання його недійсним немає, бо витребування майна за правилами віндикації не обмежується тим, чи було визнано недійсним договір, за яким майно неправомірно вибуло від власника, та договір, за яким майно в подальшому було придбане особою, у якої перебуває спірне майно на день подання віндикаційного позову у звязку з тим, що віндикація є самостійним способом захисту права власності і не ставиться у залежність від визнання правочину недійсним та не обмежується нормою ст. 216 ЦК України.

Наведене є підставою для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,179, 212,213, 215 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.388 ЦК України, на підставі ст.215, п.5 ст.216,386,388 Цивільного кодексу України, п.3.9 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002р., п.16 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 року «Про затвердження Тимчасового порядку державної реєстрації правочинів». -

вирішив:

позов задовольнити повністю.

Відновити становище власника ОСОБА_2 на домоволодіння № 38 по вулиці Суворова в місті Малині Житомирської області та зобовязати Малинське районне комунальне підприємство по технічній інвентаризації Житомирської обласної ради скасувати запис в Реєстрі прав власності на нерухоме майно щодо належності на праві приватної власності ОСОБА_3 житлового будинку № 38 по вул. Суворова в м. Малині Житомирської області.

Повернути ОСОБА_2 з володіння ОСОБА_3 домоволодіння №38, що знаходиться по вулиці Суворова в місті Малині Житомирської області шляхом витребування у ОСОБА_3 ключів від вхідних дверей цього домоволодіння та технічної документації на нього.

Сторони мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково, подавши заяву про апеляційне оскарження до апеляційного суду Житомирської області через Малинський районний суд протягом десяти днів після проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано, а у разі її подання, якщо воно не буде скасоване, - після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:

ОСОБА_8