Апеляційний суд Тернопільської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26" січня 2010 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючої Парандюк Т.С.

Суддів Стефлюк О.Д. і ОСОБА_1,

При секретарі Прус Л.С.

За участі представника апелянта ОСОБА_2

Б.М., представника Бучацької міської ради

ОСОБА_3 третьої особи ОСОБА_4

М.В., адвоката ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бучацького районного суду від 18 листопада 2009 року в справі за позовом Бучацької міської ради до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_4, про знесення самовільно збудованої споруди,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2009 року Бучацька міська рада пред»явила позов до ОСОБА_2 про знесення самовільно збудованої споруди. Посилалась на те, що відповідачка на межі з суміжним землекористувачем ОСОБА_4, з істотним порушенням будівельних норм і правил, розпочала будівництво автогаража з підвальним приміщенням. Неодноразові пропозиції міської ради припинити незаконне будівництво вона проігнорувала і продовжує будівельні роботи. Не зупинила їх і після притягнення інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю до адміністративної відповідальності іі чоловіка ОСОБА_6

Рішенням Бучацького районного суду від 18 листопада 2009 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, провадження у справі закрити, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника апелянта ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_5, які підтримують доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу представника позивача ОСОБА_3 та третьої особи ОСОБА_4, розглянувши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що спірна будівля підвалу та автогаража зведена відповідачкою ОСОБА_2 зі значним відхиленням від лінії забудови та з порушенням Державних будівельних норм, порушує права і законні інтереси суміжного землекористувача, у зв»язку з чим виконком Бучацької міської ради, в межах своєї компетенції, правомірно відмовив їй у наданні дозволу на виготовлення проектної документації. Отже, вказана споруда є самочинним будівництвом, тому підлягає знесенню.

З такими висновками суду слід погодитись, оскільки вони відповідають вимогам закону і грунтуються на матеріалах справи.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 є власником присадибної земельної ділянки площею 0,0729 га, яка розташована під №6 по вул.В.Стуса у м.Бучачі, на якій рішенням виконкому Бучацької міської ради від 26 лютого 2009 року дозволено будівництво автогаража, зі сторони садиби ОСОБА_7

Проте, відповідачка, всупереч вказаному рішенню міськвиконкому, розпочала будівництво гаража з підвальними приміщеннями на межі з земельною ділянкою і садибою ОСОБА_4, а не на запланованому місці.

Листами від 29 липня та 10 серпня 2009 року Бучацька міська рада попередила відповідачку ОСОБА_2 про припинення незаконного будівництва спірної споруди. Аналогічним листом інспекції держархбудконтролю від 6 серпня 2009 року було зобов»язано чоловіка відповідачки ОСОБА_6 невідкладно припинити будівництво гаража і привести його у відповідність до вимог чинного законодавства, а 5 серпня 2009 року за самовільне будівництво споруди його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.97 КУпАП України у вигляді штрафу.

Відповідачкою проігноровано всі зазначені вимоги компетентних органів і самовільне будівництво гаража з підвальними приміщеннями продовжувалось.

Згідно даних акту, складеного 19 жовтня 2009 року комісією в складі представників Бучацької міської ради, районної архітектури, районного відділу ГУМНС та санепідстанції, відстань від існуючого житлового будинку ОСОБА_4 до гаража, який самовільно будує ОСОБА_2, становить 2,8 м (при нормі не менше 12 м) і обидві будівлі відносяться до третього ступеня вогнестійкості.

За таких обставин у суда були підстави для постановлення судового рішення про знесення самовільного зведеної споруди.

Судом підставно не взято до уваги висновок обстеження технічного стану господарської будівлі (споруди), зроблений на замовлення відповідачки ОСОБА_2, оскільки в ньому відображено тільки технічний стан споруди, без прив»язки до дотримання забудівником при її зведенні будівельних норм і правил. Крім того, у висновку вказано, що будівлю можна буде експлуатувати при умові завершення будівництва та оформлення відповідних документів і актів, на виготовлення яких міська рада дозволу не дала.

Доводи апелянта про те, що суд при вирішенні спору не дотримався вимог ч.7 ст.376 ЦК України, зокрема, не з»ясував чи зведення спірного гаража суперечить суспільним інтересам, чи порушує права інших осіб, чи допущені забудівником порушення ДБН є істотними, та чи можлива його перебудова, на увагу не заслуговують.

По-перше, відповідно до положень ст.375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил. Ст.27 Закону «Про архітектурну діяльність» та ст.5 Закону «Про основи містобудування» зобов»язують забудівника не допускати при цьому порушень прав та інтересів суміжних землекористувачів прилеглих земельних ділянок, власників розташованих на них будинків і споруд. З матеріалів справи видно, що вказаних вимог законів при спорудженні спірного гаража, відповідач не дотримав.

По-друге, суд підставно не з»ясовував можливість перебудови самочинно зведеного відповідачкою спірного гаража, оскільки судом встановлено, що гараж зведено на відстані 2,8 м від жилого будинку ОСОБА_4 (обидві будівлі відносяться до третьої ступені вогнестійкості), а за правилами ДБН відстань між такими будівлями повинна бути не менше 12 метрів («Планування і забудова міських і сільських поселень»). Тому будь-яка перебудова зведеного за 2,8 м від жилого будинку гаража, не може усунути порушень прав ОСОБА_4 Спірний гараж може бути тільки перенесений на визначене відділом містобудування і архітектури Бучацької РДА та виконкомом Бучацької міської ради місце.

По-третє, в судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_6 пояснив, що будь-яка перебудова гаража з метою дотримання будівельних норм і правил неможливо. Гараж дійсно побудований з відхиленням від плану його розташування, бо їм так зручніше ним користуватись.

Не можуть бути взяті до уваги і доводи апелянта щодо наявності між сторонами публічно-правового спору, розгляд якого віднесено до компетенції адміністративного суду, оскільки спір, що існує між сторонами виник з цивільних правовідносин і стосується права власності на самочинне будівництво. Тобто між сторонами існує спір про право, що в свою чергу виключає розгляд справи в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Оскільки доводи апеляційної скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність мотивів для скасування оскаржуваного рішення, у звязку з чим апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 315 ЦПК України колегія суддів,- У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити. Рішення Бучацького районного суду від 18 листопада 2009 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий - підпис

Судді два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Тернопільської області ОСОБА_8