Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
Справа № 2-689/10
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне, в порядку гл. 8 розділу ІІІ ЦПК України)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2010 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

Головуючого судді Мазниці А.А.

Секретаря Ковальської Т.Г.

За участю:

Представника позивача - ОСОБА_1

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач у лютому 2009 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до кредитного договору від 13.12.2006 р. № 511/1 відповідачеві ОСОБА_2 був наданий кредит у розмірі 124.400,00 грн. зі сплатою за користування ним 17 % річних з кінцевим терміном повернення 12.12.2011 р.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 511/1 від 13.12.2006 р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір застави майна № 511/1а від 13.12.2006 р. та з відповідачем ОСОБА_3 договір поруки № 511/1а від 11.01.2008 р.

Оскільки зобовязання позичальника не виконувалося належним чином, станом на 22.01.2009 р. утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 144.213,08 грн. за кредитним договором від 13.12.2006 р. № 511/1.

На підставі викладеного, з урахуванням уточнення заявлених вимог (а.с. 24, 47) позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на його користь 144.213,08 грн. заборгованості за кредитним договором № 511/1 від 13.12.2006 р.

У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, на їх задоволенні наполягав.

Відповідачі у судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, що є підставою для заочного розгляду.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору від 13.12.2006 р. № 511/1 відповідачці ОСОБА_2 був наданий кредит у розмірі 124.400,00 грн. зі сплатою за користування ним 17 % річних з кінцевим терміном повернення 12.12.2011 р. (а.с. 7-10).

У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 511/1 від 13.12.2006 р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір застави майна № 511/1а від 13.12.2006 р. (а.с. 11-13) та з відповідачем ОСОБА_3 договір поруки № 511/1а від 11.01.2008 р. (а.с. 15, 16).

Оскільки зобовязання позичальника за вищезазначеним кредитним договором не виконувалося належним чином, станом на 06.09.2010 р. утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 168.890,65 грн. відповідно до наданого позивачем розрахунку (а.с.48), правильність якого відповідачами не оспорювалася.

Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.

Так, згідно ст. 1054 ЦК України, обовязком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 16 ЦК України одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обовязку в натурі.

Відповідно до ст. ст. 553, 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником його обовязку, а у випадку порушення такого обовязку боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або у повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від кожного з них окремо.

Виходячи з наведеного суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої ухвалене рішення, при цьому підлягає достягненню з позивача в доход держави недоплачена сума судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 64, 79, 88, 131, 197, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» 168.890,65 грн. (сто шістдесят вісім тисяч вісімсот девяносто гривень 65 коп.).

В порядку розподілу судових витрат стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в доход держави 246,77грн. (двісті сорок шість гривень 77 коп.) судового збору, стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», 1.718,91 грн. (одну тисячу сімсот вісімнадцять гривень 91 коп.).

Позивач має право оскаржити заочне рішення у загальному апеляційному порядку.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, що може бути подана протягом десяти днів з дня отримання ним копії рішення. Без попереднього подання такої заяви заочне рішення оскарженню відповідачем в апеляційному порядку не підлягає.

У випадку відмови в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення, воно може бути оскаржене відповідачем у загальному апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про відмову у перегляді заочного рішення.

Суддя А.А. Мазниця