Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
Справа №2-9063/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2010 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

Головуючого судді Мазниці А.А.

Секретаря Ковальській Т.Г.

За участю:

Представника позивача ОСОБА_1

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання трудового договору, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач у січні 2010 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог послався на те, що 26.09.2002 р. між Субєктом підприємницької діяльності ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 укладено строковий трудовий договір на період з 03.09.2002 р. по 03.09.2005 р. Зазначений трудовий договір був зареєстрований Жовтневим районним центром зайнятості м. Дніпропетровська 02.10.2002 р. за № 2476. На підставі ст. 39-1 КЗпП України вищезазначений договір був автоматично продовжений на невизначений строк. 08.01.2009 р. відповідача ОСОБА_3 звільнено із займаної посади за погодженням сторін, згідно наказу № 001/09-1 від 08.09.2009 р., втім у подальшому до Жовтневого районного центру зайнятості для розірвання договору не зявилася, що потягло необхідність звернення до суду з вимогою про розірвання трудового договору. На підставі викладеного позивачка просила суд розірвати трудовий договір від 26.09.2002 р., зареєстрований 02.10.2010 р. за № 2476 та зобовязати Жовтневий районний центр зайнятості м. Дніпропетровська зняти з реєстрації вищезазначений договір.

Ухвалою суду від 18.08.2010 р. провадження у справі було закрите в частині позовних вимог про зобовязання Жовтневого районного центру зайнятості вчинити дії.

У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, на їх задоволенні наполягав.

Відповідач ОСОБА_3 до суду не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином (а.с. 24).

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26 вересня 2002 року між Субєктом підприємницької діяльності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено строковий трудовий договір, на строк з 03.09.2002 р. по 03.05.2005 р. (а.с. 5).

02.10.2002 р. трудовий договір від 26.09.2002 р. зареєстрований Жовтневим районним центром зайнятості м. Дніпропетровська за № 2476 (а.с. 5).

У подальшому зазначений трудовий договір на підставі ст.39-1 КЗпП України було автоматично продовжено на невизначений строк.

08.01.2009 року відповідача ОСОБА_3 звільнено із займаної посади за погодженням сторін, згідно п.1 ст.36 КЗпП України (а.с. 12).

Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.

Згідно п.1 ст.36 КЗпП, трудовий договір може бути припинений за угодою сторін.

Оскільки з фактичних обставин справи випливає, що 08.01.2009 р. укладений між сторонами договір було розірвано з цієї підстави, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір (а.с. 16), витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с. 17), підлягають стягненню з відповідача на його користь.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ст.36 КЗпП України, ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 64, 79, 88, 131, 208, 209, 212-215 ЦПК України, -

ВСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Трудовий договір від 26.09.2002 р., укладений між Субєктом підприємницької діяльності ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований 02.10.2002 р. за № 2476, - визнати таким, що розірваний з 08.01.2009 р.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 45,50 грн. (сорок пять гривень 50 коп.) судових витрат.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Суддя А.А. Мазниця