Справа № 2-276/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2010 року

Житомирський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді - Баренко С.Г.,

за участю секретаря судового засідання Поліщук О.В., позивачки, представників відповідача та третьої особи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 В ячеславівни до Українського державного підприємства «Укрпошта» (далі - Укрпошта), Житомирської дирекції Українське державне підприємство поштового зв'язку «Укрпошта» (далі - Дирекція), Березівської сільської ради (далі-Рада) про зобовязання до вчинення дій, визнання частково недійсним свідоцтва про права власності та виключення з нього житлової частини, визнання за позивачкою право власності на новостворене жиле приміщення, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 транспорту та звязку України (далі ОСОБА_2),-

встановив

У квітні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом до «Укрпошта» та інших. Вона зазначила, що позивачці, як працівнику Дирекції, ( з 1989 року) за дозволом останньої, якого було погоджено з «Укрпоштою», у 1994 році надано для проживання частину виробничого приміщення (площею 29 кв.м., вартістю 3137 грн.72 коп.), розташованого по вул. Ватутіна 3, в с. Березівка, Житомирського району. Позивачка з сімєю в ньому прописана та проживає до тепер. У подальшому, також за погодженням всіх відповідачів, третьої особи, позивачка за власні кошти перепрофілювала частину спірного приміщення в житлове. Останнє за зверненням Дирекції прийнято на баланс Ради, як житлове, але Дирекцією не було передано. Просила зобов»язати Дирекцію передати жилу частину приміщення в комунальну власність для його подальшої приватизацією позивачкою.

У ході розгляду справи, позивачка уточнила позовні вимоги і просила визнати частково недійсним свідоцтва про право власності на приміщення відділення зв»язку та виключення з нього житлової частини, визнати за нею право власності на перепрофільовану частину спірного приміщення, мотивуючи це там, що саме вона за згодою власника приміщення, за власні кошти зі своїх матеріалів фактично створила нову річ, яка згідно із ст.50 ЖК

'

України відповідає вимогам жилого приміщення, а тому згідно із ст.331 Цк України, набула право власності на це житло. Іншого житла позивачка не має, весь час працювала лише на підприємстві «Укрпошти».

В судовому засіданні позов було підтримано позивачкою, з підстав, і викладених в уточнених вимогах.

Представники Дирекції, Укрпошти та третьої особи, первісні вимоги позивачки не визнали. Не заперечували, що трудова біографія позивачки пов»язана лише з підприємством поштового зв»язку( від листоноші до начальника відділення), що остання поселилася у спірне приміщення з дозволу Дирекції, також не заперечували, що перепрофілювання частини виробничого приміщення в жиле проводилося з матеріалів та за кошти позивачки за згодою власника та Дирекції. Тривалий час питання про передачу спірного жилого приміщення на баланс Ради не приймалося, оскільки за документацією жиле приміщення не було відокремлено від виробничого. На даний час, відповідні державні служби надали дозвіл на їх відокремлення, а тому на жиле приміщення (1 жила кімнатна та підсобні приміщення), видане окреме свідоцтво про право власності. Таким чином з виробничого приміщення було створено жиле за рахунок позивачки, Просили змінені позовні вимоги вирішити на розсуд суду.

Сільський голова позов визнала. Пояснювала, що позивачка за власний рахунок проводила капітальний ремонт частини приміщення поштового зв»язку. Проте ця частина приміщення після перепрофілювання не була передана власником на баланс Ради(у комунальну власність). На даний час позивачка не перебуває у черзі на отримання житла за місцем свого проживання, а тому питання про передачу неї цього житла у власність вирішуватиматися на виконкомі. У подальшому звернулася до суду із письмовою заявою про розгляд справи у відсутності представника відповідача, уточнені вимоги також визнала.

Беручи до уваги пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, судом встановлені правовідносини, які відповідають цивільному праву.

Суд розглядає справу у межах заявленого позову.

Судом встановлено, що предметом позову є перепрофільована у житлове частина виробничого приміщення, площею 29 3 кв.м., що розташована по вул. Ватутіна, 3 с. Березівка, Житомирського району.

і

З матеріалів справи вбачається, що позивачка з 1989 року перебуває у <

трудових відносинах з Дирекцією. Згодом за відсутністю житла, позивачка з дозволу відповідачів поселилася з сім»єю та прописалася в частину будинку №3 по вул. Ватутіна в с. Березівка Житомирського району, який являв собою в

виробниче приміщення та не відповідав вимогам ст. 50 Житлового Кодексу України. Таким чином позивачка поселилася та зареєстрована у спірному приміщенні за дозволом відповідачів, (а.с.7-12,13-14,18).

Відповідно до свідоцтва про право власності Серії САА №507166 від 26.05.2004, наведений будинок складався з приміщення відділення поштового звязку загальною площею 112,9 кв.м. та належить «Укрпошті» на праві загальнодержавної власності (а.с. 130).

З метою забезпечення позивачку житлом (як свого працівника) відповідачі вирішили провести перепрофілювання виробничої частини наведеного приміщення (29,3 кв.м.) у житлове. Власник будинку проти цього ие заперечував. Після згоди власника, Дирекція отримала відповідний дозвіл і від виконкому Ради, що підтверджується рішенням № 161 від 16.09.2004 про можливість проведення такого перепрофілювання.

На виконання вказівок Укрпошти, наказом Дирекції від 17.11.2004 № 242 було зобов»язано відповідні служби останньої (технічний відділ, головного бухгалтера) провести перепрофілювання 29,3 кв. м. виробничого приміщення у житлове» а також обліковувати це приміщення як житлове. (а.с. 19-22,86-89).

У подальшому спірна частина приміщення Дирекцією обліковувалася, як житлова та не використовувалася у виробничому процесі(а.с.76,77,79). Втім усі роботи по перепрофілюванню спірної частини виробничого приміщення у житлове проводилися з матеріалів та за рахунок коштів позивачки. Ці обставини учасники судового процесу визнали, а тому в силу ч.І ст.61 ЦПК України вони не підлягають доказуванню. Таким чином, позивачка, з дозволу власника, з метою створення належних житлових умов, за власні кошти провела капітальний ремонт частини виробничого приміщення, створила з нього житлове приміщення, газифікувала його, уклала окремі договори електропостачання та газопостачання, протягом усього строку проживання сплачувала комунальні платежі, тощо. Відповідачі не укладали договір з позивачкою про залишення спірного приміщення у своєї власності після проведення останньої перепрофілювання частини приміщення у житлове (а.с.25-43).

Рішенням виконавчого комітету Ради, за зверненням Дирекції спірне жиле приміщення було прийнято на баланс ради.(а.с.23). Рішенням профспілкового комітету від 29.08.2005 було надано згоду Дирекції передати спірну частини приміщення у комунальну власність.

У ході розгляду справи було встановлено, що у свідоцтві про право власності на спірне приміщення житлова частина будівлі відділення

поштового зв»язку ке була відокремлена від виробничої, а тому не рахувалася у власника, як жиле приміщення (а.с.125,129-130).

Після пред»язления позивачкою спірного приміщення відповідним службам (наглядово-профілактичної діяльності Житомирського РВ ГУМ НС України в Житомирській області, головному державному санітарному лікарю Житомирського району, інспекції державного архітектурно - будівельного контролю у Житомирській області) на підставі рішення виконкому Ради №80 від 15.04.2010 року було дозволено використовувати спірну частину приміщення як житлову. У подальшому за рахунок позивачки було виготовлено окреме свідоцтво про право власності Укрпошти на спірну житлову частину приміщення.

Ураховуючи усі обставини справи, суд дійшов висновку, що перепрофільоване позивачкою виробниче приміщення було закінчене будівництвом та прийнято в експлуатацію як житлове, що свідчить про створення позивачкою нової речі - житлового будинку, замість виробничого приміщення.

Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 331 Щ України передбачено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

Частиною 2 ст. 331 ЦК України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Як вбачається з матеріалів справи, спірна частина будинку включена до житлового фонду, про що свідчить свідоцтво про право власності. Вказаний факт свідчить про завершення будівництва.

З огляду на наведені обставини та загальних засад цивільного законодавства - справедливості, добросовісності та розумності суд вважає, що позов в частині визнання за позивачкою право власності на спірну частину приміщення підлягає задоволенню, а решта вимог є зайвими.

Керуючись: ст. ст.16,328,331 ЦК України, ст. ст. 11, 57, 60, 61, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

/ЯЗ

Визнати за ОСОБА_1 Р ячеславівкою право власності на новостворене приміщення - квартиру АДРЕСА_1. Виключити спірне приміщення з балансу Житомирської дирекції Українське державне підприємство поштового звязку «Укрпошта».

У задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Така заява подається протягом 10 днів з дня проголошення рішення через Житомирський районний суд.

Суддя: С.Г. Баренко