РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2010р. Вільногірський міський суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Литвинової Р.А,

при секретарі Заіка А.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Вільногірську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди, заподіяних залиттям квартири,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди, заподіяних залиттям квартири, в якому з врахування наданих в подальшому змін та уточнень, зазначила наступне.

Їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17.03.2003р.. виданого виконавчим комітетом Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, належить квартира АДРЕСА_1. Комсомолу в м. Вільногірську Дніпропетровської області. Поверхом вище розташована квартира відповідача ОСОБА_3 - № 63.

З 2004р. її квартира неодноразово зазнавала затоплення водою із джерела, яке знаходиться в квартирі відповідача, що підтверджується документально. На неодноразові звернення позивача до відповідача на протязі 2004-2005р.р. з проханням відшкодувати завдану майнову шкоду в 2004р. відповідач відшкодувала 50грн., а в 2005р. - 150грн. Ремонт позивачка після затоплень здійснювала самостійно і витрати на його проведення були значно вищі, ніж відшкодовані відповідачем кошти.

Однак, після затоплень, які відбулися 20 січня та 14 лютого 2006р. відповідач відмовилась відшкодувати завдану шкоду. Відшкодування шкоди в таких випадках передбачено чинним законодавством. Розмір матеріальної шкоди встановлено кошторисом, складеним спеціалістами ЗАТ «Кримський титан» і складає 6 139.20грн.

Позивач вказує, що крім майнової шкоди їй також завдано і моральну шкоду, оскільки відповідачем порушено її право на нормальне володіння і користування своєю власністю, привівши своїми діями до пошкодження власності позивача, що привело до душевних страждань, яких зазнає позивач з моменту першого залиття її квартири і які посилились через невжиття з боку відповідача заходів до відшкодування матеріальної та моральної шкоди і продовження дій по залиттю житла позивача. Душевні страждання стали результатом неодноразових звернень позивача до лікаря-невропатолога Вільногірської міської лікарні і її перебування на амбулаторному лікуванні в зв'язку з гострою реакцією на стрес. Завдану моральну шкоду позивач з врахуванням в подальшому внесених змін до позову оцінює в 8000.00 грн.

Позивач просить задовольнити її позов і стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 6 139.20грн. і моральну шкоду в розмірі 8 000.00грн.

Позивач в судовому засіданні свій позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. У відповідях на поставлені їй запитання вона пояснила, що експерта вона зараз не допустить в квартиру, бо треба було раніше проводити експертизу. Зараз експертизу вона не заявляє, бо пройшло вже три роки після затоплення, вона вже трохи підробляла ремонт, підбілювала. Раніше, коли суддя говорив, вона не заявляла експертизу, бо думала, що відповідачка згодна із кошторисом, зараз вона проти експертизи. ГМК ремонт в її квартирі не робив, вона думала, що коли відповідач заплатить гроші, тоді вони зроблять ремонт. Зараз вона стверджує, що експертів в квартиру не пустить.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні також підтримав позов його довірительки. Він пояснив, що квартира, яка являється власністю позивачки, кілька разів піддавалась затопленням з боку відповідачки ОСОБА_3, що підтверджено актами обстежень. Розмір завданих позивачу збитків підтверджено кошторисом і договором на ремонт квартири. Після останнього залиття пройшло багато часу, позивачкою вже частково виконано ремонт, ціни на будівельні матеріали та на виконання ремонтних робіт в даний час набагато вищі, ніж були під час затоплення квартири. Відшкодування завданої шкоди передбачено ст. 1166 ЦК України, але відповідач до теперішнього часу не відшкодувала завдані позивачу матеріальні збитки, що визначені кошторисом, іншу експертизу вона не запропонувала. Своїми діями вона завдала ОСОБА_2 також і моральну шкоду, тому що після неодноразових затоплень відповідачем її житла в неї значно погіршився стан здоров'я, вона кілька разів проходила лікування в лікарні, в медичних документах зазначено, що її стан є наслідком перенесеного стресу. Він просить стягнути на користь позивачки з відповідача ОСОБА_3 матеріальну шкоду згідно з кошторисом 6 139.20грн. і моральну шкоду - 8 000.00грн.

Відповідач ОСОБА_3 не приймала участі в судовому засіданні, надала заяву, в якій висловила клопотання про розгляд справи без її участі, за участю її представника - адвоката ОСОБА_4 (т.2 а.с.27).

Представник відповідача ОСОБА_4 суду пояснив, що пред'явлений до його довірительки позов він не визнає в повному обсязі. Він вважає, що немає підстав для стягнення вказаних сум, оскільки залиття квартири відбувалось кілька разів, а позивач не навела розмежування - яка була завдана шкода тоді, а яка - останнім разом. Договір з приватним підприємством «Готіка» на виконання ремонту квартири позивача є неналежним доказом, оскільки ремонт цим підприємством не виконувався. На його думку, позивачем в обґрунтування її вимог не надано жодного належного доказу. Позивачка пояснила, що на даний час вона сама виконала ремонт, але невідомо яку суму коштів вона на це витратила.

Щодо стягнення з його довірительки моральної шкоди, то він також заперечує, тому що позивач не довела її наявність. Він не бачить ніякого зв'язку між станом її здоров'я і затопленням квартири, позовні вимоги є не доведеними, тому він просить відмовити в задоволенні позову.

За клопотанням представника позивача третю особу - КП «ВО житлово- комунального господарства» було виключено з числа учасників процесу.

На виконання ухвали апеляційного суду судом були з'ясовані питання щодо причетності до завдання позивачці шкоди іншими членами сім'ї відповідачки. Сторона позивача не висловила бажання залучати інших осіб до участі в справі в якості співвідповідачів, оскільки, на її думку, вони не мають відношення до залиття квартири. З позицією сторони позивача погодився також представник відповідача.

Свідок ОСОБА_5 суду показав, що ОСОБА_6 їй дала вказівку скласти кошторис, працівниця відділу склала його на підставі дефектної відомості, а вона підписала. Дефектну відомість склала ОСОБА_7. Кошторис складено на програмному комплексі, а сьогодні ціни набагато більші, при складанні кошторису вони брали середні ціни.

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що в даний час він не пам'ятає, як все відбувалось, тому він підтверджує все те, що говорив раніше, тобто при першому розгляді справи. Він лише пам'ятає, що залиття квартири позивача було гарячою водою, тоді ще був його напарник Андрій, він перекривав в квартирі вентиль, напарника вже немає, він помер, тоді вони з ним бігали в підвал дивитись, як перекрити воду. Зараз він вже не пам'ятає, - яка тоді була причина аварії.

Свідок ОСОБА_6 суду показала, що вона працює на ГМК, пам'ятає, як їй надійшла заява від позивача ОСОБА_2 з резолюцією генерального директора Баранова, щоб скласти кошторис. В той час на ГМК був підрозділ ремонтно- будівельного управління, але їм воно не було підпорядковано. Зараз вона не може сказати, - чи виконував комбінат в той час ремонти квартир. При складанні кошторису вони брали рекомендовані ціни, їх кошторис співпав би з іншими кошторисами, бо в ньому була закладена середньогалузева ціна на будівельні матеріали та ремонтні роботи.

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що він зараз вже точно не пам'ятає, але ніби-то було якесь затоплення, пов'язане з залиттям гарячою водою, загалом було так, як записано в акті. Сам він на квартирі позивача не був, але складав акт зі слів слюсарів, він підтримує те, що говорив раніше в суді.

Свідок ОСОБА_7 у відділі капітального будівництва. Вона знає Михайлову, тоді її квартиру затопило і вони ходили робити дефектну відомість, їх туди направила їх начальник ОСОБА_6. Вони і раніше складали такі дефектні відомості, при вимірюваннях використовували рулетку. Пошкодження в квартирі позивача було видно візуально. Після складання дефектної відомості вона більше не була в квартирі позивача. По дефектній відомості складався кошторис, вона підписувала тільки за обсяги робіт. Раніше при складанні кошторисів використовували СНІПи, а зараз - програмні кошторисні комплекси.

Заслухавши пояснення учасників процесу, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

В ході розгляду справи було встановлено, що між сторонами склались правовідносини, що виникли із факту спричинення матеріальної шкоди внаслідок пошкодження майна, що потягло за собою також спричинення моральної шкоди.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено в судовому засіданні, що залиття квартири позивача гарячою водою сталося внаслідок допущеної відповідачем бездіяльності. Факт залиття визнається та не заперечується сторонами, він також підтверджується актами про встановлення фактів залиття квартири №61 по вул. Лен.Комсомолу в м. Вільногірську.

Так, згідно з копією акту від 16.02.2006р. встановлено, що 14.02.2006р. затоплення квартири АДРЕСА_2 із квартири №63 сталося за тієї причини, що по стояку опалення в спальній кімнаті відбувся порив труби опалення (металопластик) - т.1 а.с.25.

Згідно копії акту №210 від 16.02.2006р. встановлено затоплення квартири позивача, внаслідок чого намокло майно в спальні (меблева стінка,штори,палас,диван, стіна і стеля, в квартирі сирість) - т.1 а.с.26.

Згідно акту №211 обстеження технічного стану квартири позивача, встановлено, що в кухні, коридорі, ванній кімнаті, санвузлі та в обох спальнях стеля затічна майже по всіх швах плит перекриття, скрізь відклеєні шпалери від стін, стіни місцями покриті пліснявою, (т.1 а.с.27).

Все вищенаведене свідчить про те, що відповідач не здійснювала належний нагляд за сантехнічним обладнанням, яке розташоване в належній їй квартирі. До того ж вона, як власник квартири, вчасно не уклала договори з відповідними комунальними підприємствами і тривалий час фактично не здійснювала належного контролю за станом систем тепломереж всередині квартири та мереж з водопостачання

Отже, сам факт залиття житла позивачки встановлено, його наявність ніхто із сторін не заперечував, залиття мало місце кілька разів, цей факт також в повному обсязі доведено вище переліченими матеріалами справи.

Відповідач не надала доказів, які б спростовували викладені позивачем факти.

В ч.ч.4,5 ст.319 ЦК України зазначено, що власність зобов'язує і власник не може використовувати право власності на шкоду правам та свободам громадян.

Згідно ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. В ст.323 ЦК України зазначено, що ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник.

Згідно з ч.І ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В положеннях постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (з подальшими змінами) зазначається, що між неправомірними діями особи, що завдала шкоду і шкодою повинен існувати причинний зв'язок.

У випадку, що є предметом розгляду даної справи, такий зв'язок існує, оскільки доведено, що через неналежний нагляд з боку відповідача за обладнанням по опаленню квартири відбулась аварія.

Таким чином, факт завдання відповідачем матеріальної шкоди позивачу в результаті залиття судом в повному обсязі доведено. Однак, та обставина, що сторони не надали доказів стосовно розміру завданої матеріальної шкоди, унеможливлює ухвалення рішення про стягнення даної шкоди з відповідача на користь позивача. Жодна із сторін не доклала заходів для визначення розміру матеріальної шкоди. За клопотанням представника відповідача судом було призначено судову будівельно- технічну експертизу по справі, однак її вартість сторони не оплатили (цей обов'язок було покладено на сторони порівно), в результаті чого експертною установою справу було повернуто до суду без надання висновку.

Зокрема, позивач, відмовившись від проведення вказаної експертизи, не надала тим самим достатньо доказів дійсного розміру завданої їй матеріальної шкоди. Відповідач, як особа, що зацікавлена саме в такому становищі справ, зі свого боку жодних заходів для проведення експертизи не здійснювала.

Крім того, позивач оскаржувала в апеляційному порядку ухвалу суду про призначення експертизи, вона категорично заперечувала проти виконання експертизи і в судовому засіданні заявила, що не пустить експертів в квартиру для її виконання.

Наданий позивачем кошторис про розмір завданих їй збитків не є належним, об'єктивним доказом, оскільки виконаний він на підприємстві, де в минулому працювала позивач, проти чого заперечувала сторона відповідача. При його складанні спеціалістами використовувались договірні ціни, проти чого також висловив заперечення представник відповідача і його точку зору в цій частині суд поділяє. Негативним також є те, що при складанні кошторису не було враховано стан квартири позивача, в якому вона перебувала до залиття.

Через вищевказані обставини розмір матеріальної шкоди, завданої відповідачем позивачу шляхом залиття житла, суду встановити не надалось можливим, що є підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині.

Вважаючи доведеним в ході судового слідства сам факт залиття квартири позивача і завдання їй матеріальної шкоди, суд дійшов до висновку, що беззаперечним є також факт наявності і моральної шкоди. Стосовно завдання моральної шкоди позивачці, то суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову в цій частині, виходячи з наступного.

В ст.1167 ЦК України зазначено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Керуючись рекомендаціями Верховного Суду України, наданими в постанові Пленуму від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд визначає розмір моральної шкоди в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача, також враховується тривалість страждань, істотність вимушених змін у житті, часу і зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану.

На думку суду, не може бути піддано сумніву те, що залиття квартири є далеко неприємним явищем для будь-якої людини. Більш того, людина похилого віку, а позивачка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, перенесла нелегкі відчуття, страждання, знаходячись в квартирі, де кілька разів відбувались залиття з вини відповідача. В добровільному порядку відповідач відмовилась відшкодувати завдані збитки, що змусило позивача звертатись за юридичною допомогою, потім до суду, витрачаючи при цьому свій час та нервову енергію на протязі досить тривалого періоду часу.

Зазначені обставини значно погіршили звичний для неї перебіг життя, негативно вплинули на її самопочуття та здоров'я, що потребує від неї додаткових зусиль для нормалізації свого життя. Через вказані події позивачу довелось звертатись за медичною допомогою, неодноразово проходити відповідне лікування (т.1 а.с. 47, 49, 75). Про незадовільний стан здоров'я позивача свідчать документи, якими вона підтверджувала факт лікування навіть в період слухання даної справи. Також є безпосередньо висновок лікаря, стосовно того, що захворювання позивача є наслідком перенесеного стресу (т.1 а.с.76).

Вважаючи, що наявність моральної шкоди є беззаперечною та доведеною, суд не може погодитись з її розміром, який визначено позивачем в 8000.00 грн. На думку суду, такий розмір є завищеним, а логічним і виваженим буде визначити розмір моральної шкоди в 6 000.00 грн.

На підставі викладеного суд дійшов до впевненого висновку про задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди в зазначеному розмірі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд приходить до наступних висновків. З відповідача на користь позивача має бути стягнуто державне мито в сумі 08.50грн., сплачене при подачі позову до суду (стосовно моральної шкоди).

Оцінюючи матеріальну шкоду в 6139.20 грн., позивач мала сплатити державне мито в розмірі 61.39грн., тобто 1% від ціни позову, однак нею було сплачено 51.00грн., тому різницю в сумі 10.39грн. з неї належить стягнути в дохід держави.

Витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 07.50 грн. підлягають стягненню з відповідача у встановленому законом порядку.

Керуючись ст.ст. 10,11,58-60,88,209 4.3,212-215,218 ч. 1,222 ЦПК України, ст.ст.23,319 ч.ч.4,5, 322, 1166 4.1, 1167 ЦК України, постановами Пленумів Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та від 27.03.1992р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», суд

ВИРІШИВ

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди, заподіяних залиттям квартири, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_3, і.н., яка проживає за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_4. Комсомолу, 58. кв.63 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, пенсіонерки, і.н., яка проживає за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_4. Комсомолу, 58, кв.61, - 6008.50грн., з яких : 6000.00грн. - у відшкодування моральної шкоди, 08.50грн. - у відшкодування понесених позивачем витрат по сплаті державного мита.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави недосплачену суму державного мита - 10.39грн.

Стягнути з ОСОБА_3 у встановленому законом порядку витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 07.50грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду виготовлено 18.10.2010р.

Суддя Р.А. Литвинова