ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-500/10/0408
Провадження № б/н
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"12" травня 2010 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді Свистунової О.В.

при секретарі Севастьянової І.В.

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом: ОСОБА_4 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, третя особа Відкрите акціонерне товариство «Суха Балка» про стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з вищевказаним позовом до Відкритого акціонерного товариства «Суха Балка», Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області та просить суд стягнути на його користь моральну шкоду.

Ухвалою суду від 25 грудня 2009 року вимоги до ВАТ «Суха Балка» були залишені без розгляду, а ВАТ «Суха Балка» залучене до розгляду справи в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилається на ті обставини, що він працював на шахті імені Фрунзе, яка входила до складу РУ імені Фрунзе, а з 27.12.1994 року до складу ВАТ «Суха Балка» поверхневим слюсарем і виконував роботи по ремонту, монтажу, демонтажу гірничого обладнання; з 23.12.1997 року по 25.09.2001 року машиністом ППН підземним , виконував роботи по управлінню ППН при прибиранні гірничої маси в підземних виробках шахти та технічному обслуговуванні машин; з 25.09.2001 року по 11.10.2005 року підривником підземним, виконував роботи по підриванню підземних гірничих виробок.

Робота на протязі 12 років 3 місяців в умовах несприятливого мікроклімату і 10 років 8 місяців в умовах важкої фізичної праці призвели до стійкої втрати професійної працездатності.

Висновком ЛЕК Українського науково - дослідного інституту промислової медицини йому було встановлено професійне захворювання:- Радикулопатія попереково-крижова зі стійким больовим синдромом, помірно вираженими статико- динамічними порушеннями і нейродистрофією у вигляді таза-стегнового і колінного пері артрозу злів ПФС - першого ступеня. Захворювання було визнане професійним, з тієї підстави, що позивач тривалий час працювала у шкідливих умовах на ВАТ «Суха Балка».

За фактом професійного захворювання було проведено розслідування професійного захворювання, та складено акт №38 від 24.06.2005 року.

Згідно висновку МСЕК від 09.08.2005року йому було первинно встановлено 35 % втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності. Висновками МСЕК від 29.08.2006 року та 28.08.2008 року позивачу було підтверджено 35% втрати професійної працездатності та наявність третьої групи інвалідності було встановлено вже безстроково.

Позивач вважає, що винним в отриманні ним профзахворювання є підприємства, які не забезпечили йому безпечні умови праці, а саме: ВАТ «Суха Балка» та Фонд....

Працюючи тривалий час саме в шкідливих умовах та умовах важкої фізичної праці, які значно перевищують припустимі норми, з вини підприємства, він отримав професійні захворювання, втратив працездатність, здоров'я, став інвалідом, потерпає від фізичних та моральних страждань, змушений втрачати багато сил і часу для організації свого життя і побуту.

Встановлення йому втрати працездатності безстроково причиняє додаткові моральні страждання та переживання, так як він усвідомлює, що стан здоровя вже не покращиться. Від неодноразового лікування порушений його звичний спосіб життя, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Найбільші моральні страждання та переживання спричиняє те, що в теперішній час у нього також розвинулись супутні захворювання.

Спричинену моральну шкоду позивач оцінює в сумі 126000 гривень та просить стягнути її з відповідачів, а також витрати на правову допомогу в розмірі 800,00 грн.

12 травня 2010 року у судове засідання належним чином сповіщений позивач не з» явився, причини своєї неявки суду не повідомив.

Представник позивача, який діє на підставі довіреності - ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначив щодо можливості розгляду справи за відсутністю його довірителя, оскільки останній, за станом свого здоров»я не має змоги бути присутнім у судовому засідання та надав йому, як представнику усі повноваження що передбачені законодавством України. Також, представник позивача заявив клопотання, в якому просив суд, залишити позовні вимоги без розгляду, в частині відшкодування моральної шкоди з ВАТ « Суха Балка » в розмірі 63 000 грн. Позовні вимоги до Фонду... підтримує у повному обсязі, просить поновити строк звернення до суду та стягнути 63 000 гривень за спричинену моральну шкоду та судові витрати за надані юридичні послуги у сумі 800,00 грн., що підтверджено квитанцією. При цьому послався на обставини вказані в позовній заяві та просив при винесені рішення врахувати - що дійсно, з вини підприємства позивачу заподіяна шкода здоровю , він втратив 35 відсотків професійної працездатності безстроково, є інвалідом третьої групи, він постійно звертається за допомогою лікарів, що підтверджується виписними епікризами, зазначив, що професійні захворювання змінили рівень життєвої діяльності, йому необхідно прикладати багато зусиль для організації свого життя та постійного підтримання працездатності. Також пояснив, що позивач знав про шкідливі умови праці, проте не знав і не повинен був знати про перевищення гранично-допустимих концентрацій шкідливих факторів, саме через допущення яких він захворів , в результаті чого переносить моральні та фізичні страждання через отримані профзахворювання. Просить поновити пропущений строк, встановлений для звернення з позовною заявою до суду.

Представник відповідача - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, яка діє на підставі довіреності ОСОБА_3 - проти позову заперечувала, та пояснила, що Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» у разі втрати потерпілим професійної працездатності відшкодування моральної шкоди не передбачене. Фонд виплачує моральний збиток тільки за наявності факту спричинення моральної шкоди громадянинові МСЕК. Даний факт встановлений відносно позивача не був. Крім того, у відповідності з Законом України «Про державний бюджет України на 2007 р.» п 22 ст. 71 зупинено дію абз. 4 ст. 1 в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від дати настання страхового випадку» Закону України „ Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності Законом України № 717 - V від 23.02.2007 р. внесено зміни до Закону України „ Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності , відповідно до яких всі норми даного закону , якими передбачалося виплата моральної шкоди - виключено. Крім того, документи, на які посилається позивач, як на підставу заподіяння моральної шкоди, це довідка МСЕК і акт розслідування професійного захворювання. Тобто, це документи, що підтверджують виявлення професійного захворювання і встановлення зв'язку з цим стійкої втрати працездатності для відшкодування частини втраченого заробітку, і ніяким образом не можуть бути незаперечним доказом заподіяння моральної шкоди. Посилання на ці документи, як на єдину підставу для відшкодування моральної шкоди представник відповідача вважає безпідставними. Позивач не вказав у чому саме полягає вина відділення ВД ФССНВУ в м. Кривому Розі Дніпропетровської області у заподіянні їй моральної шкоди, а також немає причинного зв'язку між шкодою (втратою працездатності) та неправомірними діями відділення, не зазначено за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) ця шкода заподіяна. У звязку з викладеним, вважає, що Фонд соціального страхування... не повинен виплачувати позивачеві моральну шкоду, та просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник третьої особи - Відкритого акціонерного товариства «Суха Балка», належним чином сповіщений про день та час розгляду справи у судове засідання не з» явився, причини своєї неявки суду не повідомив.

Суд, вислухавши доводи представника позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши письмові докази, давши їм оцінку, вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

При обговоренні питання про спричинення позивачу моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини спричинення шкоди, стан здоровя позивача, наслідки визвані захворюванням, відсоток втрати професійної працездатності, настання інвалідності, встановлення безстроково втрати працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, матеріальну шкоду, спричинену професійним захворюванням.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 в аспекті конституційного звернення положення частини 3 статті 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» слід розуміти як визначення порядку, процедури та розмірів відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної (немайнової) шкоди, спричиненої умовами виробництва, в окремому випадку - тільки в випадку відсутності втрати потерпілим професійної працездатності.

Вказане положення не виключає обов'язку Фонду відшкодовувати моральну шкоду, спричинену умовами виробництва, в інших випадках, коли здійснення права застрахованих на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, спричиненої умовами виробництва, повинно забезпечуватись Фондом на підставі ст.ст.1, 5, 6, 13, 21 та частини З ст.28 цього Закону всім потерпілим, в тому числі в випадку тимчасової, стійкої або повної втрати професійної працездатності.

Поясненнями представника позивача, представником відповідача, матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_4 протягом 12 років 3 місяців працював в умовах несприятливого мікроклімату і 10 років 8 місяців в умовах важкої фізичної праці призвели до стійкої втрати професійної працездатності.

Відповідно до записів у трудовий книжці (а.с.5-11), позивач працював на Відкритому акціонерному товаристві «Суха Балка» (надалі ВАТ «Суха Балка»).

Рішенням ЛЕК Українського НДІ промислової медицини позивачу було встановлено професійне захворювання: - Радикулопатія попереково-крижова зі стійким больовим синдромом, помірно вираженими статико-динамічними порушеннями і нейродистрофією у вигляді таза-стегнового і колінного пері артрозу злів ПФС - першого ступеня. Захворювання було визнане професійним, з тієї підстави, що позивач тривалий час працювала у шкідливих умовах на ВАТ «Суха Балка».

За фактом професійного захворювання було проведено розслідування професійного захворювання, та складено акт №38 від 24.06.2005 року (а.с. 12-13).

Згідно пункту 19 Акту розслідування професійного захворювання позивача № 38 від 24.06.2005 року встановлено, що винним є керівництво підприємств де працював позивач, а саме: керівництво шахти «Октябрьська» РУ імені Комінтерна, шахти імені Фрунзе РУ ім.. Фрунзе, а згодом ВАТ «Суха Балка», що не виконали норми ст. 153 КЗпП України.

Відповідно до санітарно-гігієнічної характеристики умов праці, затвердженої головним лікарем Жовтневої районної СЕС 24.02.2005 року (а.с.14) умови праці по професіях позивача в період праці на ВАТ «Суха Балка» характеризуються підвищеною важкістю праці та несприятливим мікрокліматом. Згідно до гігієнічних класифікацій умов праці ОСОБА_5 відносяться до класу шкідливості 3.3.

Згідно висновку МСЕК від 09.08.2005року (а.с. 15) ОСОБА_4 було первинно встановлено 35% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності. Висновками МСЕК від 29.08.2006 року (а.с. 16) та 28.08.2008 року (а.с. 17) позивачу було підтверджено 35% втрати професійної працездатності та наявність третьої групи інвалідності було встановлено вже безстроково.

У зв'язку із професійним захворюванням ОСОБА_4 періодично перебуває на лікуванні, як на стаціонарному, так і амбулаторному. Він неодноразово проходив стаціонарне лікування в клініці Українського НД інституту та міській лікарні. З документів медичних установ, встановлено, що йому рекомендовано періодичне медичне та санаторно-курортне лікування. Згідно медичним документам вбачається, що у позивача від професійного захворювання порушений звичайний спосіб життя, часті курси лікування, вимагають додаткових зусиль, для організації свого життя, через погіршення здоров'я позивач переносить моральні страждання та переживання.

Позивач є застрахованою особою відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», згідно із ст.21 п.1 «е» 28 ч.З вказаного Закону в обовязки відповідача входить своєчасне та в повному обсязі відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоровя у вигляді страхової виплати у відшкодування моральної шкоди за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому.

Крім того, у судовому засіданні було зясовано, що на день розгляду справи стан здоров'я позивача погіршується, він змушена постійно лікуватися як амбулаторно, так і в стаціонарах, однак, поліпшення не настає, хвороба прогресує. Ці факти підтверджені наявними у матеріалах справи витребуваними в якості доказів: випискою з медичної карти амбулаторного хворого (а.с.73), виписками з історії хвороби (а.с.22-35).

У підтвердження позовних вимог представником позивача також було зазначено, що у теперішній час позивач не може забезпечувати собі достатнє матеріальне забезпечення, не може виконувати звичайну роботу, відчуття постійного болю, неповноцінності викликає в нього дратівливість. Через матеріальне положення, яке погіршилося, позивач змушений змінити свій спосіб життя, обмежити себе в харчуванні, придбанні одягу, предметів домашнього побуту. Всі одержувані від держави кошти, витрачає в основному на ліки. Змушені зміни в життєвих та сімейних відносинах, викликають у позивача моральні переживання, почуття безвихідності і відсутності перспектив на майбутнє. Всі вказані факти та обставини призводять до значних моральних страждань та переживань, які значним чином змінили ритм та порядок його життя, порушили його нормальні життєві зв'язки, для чого він повинен прикладати значні додаткові зусилля для продовження свого життя.

Суду надано в якості доказів довідки про доходи позивача, які він отримує, і із зазначених документів вбачається відсутність отримання ним будь яких сум у відшкодування моральних страждань ( а.с.71,72).

Згідно висновку МСЕК від 09.08.2005року (а.с.15) ОСОБА_4 було первинно встановлено 35% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності, а висновком МСЕК від 28.08.2008 року (а.с. 17) 35% втрати професійної працездатності та наявність третьої групи інвалідності було встановлено вже безстроково, тобто, висновок МСЕК з приводу профзахворювання, дата якого є датою страхового випадку, настав вже після 1 квітня 2001 року, тобто вже після введення в дію Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності , з урахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди позивачу, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на його користь 30 000 грн. з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області.

Згідно з ч.І ст. 9 Закону України «Про охорону праці», відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров» я або у разі смерті працівника, здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». По справі було встановлено, що позивач був застрахований відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та згідно висновку МСЕК йому встановлено 35% втрати працездатності і 3-тя група інвалідності, підставою цьому стала робота позивача у шкідливих умовах праці.

Рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Кіровоградській області визначено, що положення частини 3 статті 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» слід розуміти, як визначення порядку, процедури та розмірів відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної (немайнової) шкоди, спричиненої умовами виробництва, в окремому випадку - тільки в випадку відсутності втрати потерпілим професійної працездатності. Тобто, рішенням Конституційного Суду № 1-рп/2004 від 27.01.2004 року встановлено обов'язок Фонду відшкодовувати моральну шкоду, заподіяну умовами виробництва, з втратою потерпілим професійної працездатності. Громадяни, яким встановлена стійка втрата професійної працездатності мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди.

Суд вважає, що в даному випадку відповідач повинен виплатити позивачу і моральну шкоду в звязку з тим, що на той час, коли позивачу було встановлено стійку втрату професійної працездатності, а це було у 2005 році, згідно зі ст. 21, 28 Закону України витрачає в основному на ліки. Змушені зміни в життєвих та сімейних відносинах, викликають у позивача моральні переживання, почуття безвихідності і відсутності перспектив на майбутнє. Всі вказані факти та обставини призводять до значних моральних страждань та переживань, які значним чином змінили ритм та порядок його життя, порушили його нормальні життєві зв'язки, для чого він повинен прикладати значні додаткові зусилля для продовження свого життя.

Суду надано в якості доказів довідки про доходи позивача, які він отримує, і із зазначених документів вбачається відсутність отримання ним будь яких сум у відшкодування моральних страждань ( а.с.71,72).

Згідно висновку МСЕК від 09.08.2005року (а.с.15) ОСОБА_4 було первинно встановлено 35% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності, а висновком МСЕК від 28.08.2008 року (а.с.17) 35% втрати професійної працездатності та наявність третьої групи інвалідності було встановлено вже безстроково, тобто, висновок МСЕК з приводу профзахворювання, дата якого є датою страхового випадку, настав вже після 1 квітня 2001 року, тобто вже після введення в дію Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності , з урахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди позивачу, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на його користь 30 000 грн. з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області.

Згідно з ч.І ст. 9 Закону України «Про охорону праці», відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров» я або у разі смерті працівника, здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». По справі було встановлено, що позивач був застрахований відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та згідно висновку МСЕК йому встановлено 35% втрати працездатності і 3-тя група інвалідності, підставою цьому стала робота позивача у шкідливих умовах праці.

Рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Кіровоградській області визначено, що положення частини 3 статті 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» слід розуміти, як визначення порядку, процедури та розмірів відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної (немайнової) шкоди, спричиненої умовами виробництва, в окремому випадку - тільки в випадку відсутності втрати потерпілим професійної працездатності. Тобто, рішенням Конституційного Суду № 1-рп/2004 від 27.01.2004 року встановлено обов'язок Фонду відшкодовувати моральну шкоду, заподіяну умовами виробництва, з втратою потерпілим професійної працездатності. Громадяни, яким встановлена стійка втрата професійної працездатності мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди.

Суд вважає, що в даному випадку відповідач повинен виплатити позивачу і моральну шкоду в звязку з тим, що на той час, коли позивачу було встановлено стійку втрату професійної працездатності, а це було у 2005 році, згідно зі ст. 21, 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», відшкодовувати заподіяний громадянам збиток від нещасних випадків, включаючи і моральну шкоду, покладено було на відділення виконавчої дирекції Фонду...

Той факт, що у відповідності з Законом України «Про державний бюджет України на 2007 р.» п 22 ст. 71 зупинено дію абз. 4 ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» - в «частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від дати настання страхового випадку»», на думку суду не може бути прийнято до уваги. Згідно рішень Конституційного Суду № 6- рп/2007 р. від 09.07.2007 р. № 10-рп/2008 р. від 22.05.2008 р. « Конституційний Суд України дійшов висновку, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію, чи скасовувати їх, оскільки з обєктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок - скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина».

Обговорюючи розмір відшкодування позивачу ОСОБА_4 моральної шкоди, суд враховує, характер та об'єм його фізичних, душевних, психічних страждань від одержаного профзахворювання, тривалість лікування, втрату можливості його повної трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних тяжких змін його життєвих зв'язків, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому суд враховує, що максимальний розмір у відшкодування моральної шкоди в розмірі 200 мінімальних заробітних плат при умові відсутності стійкої втрати працездатності на день постановлення рішення суду (у відповідність п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» в випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються в кратній відповідності з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподаткованого мінімуму доходів громадян, суд при вирішенні цього питання повинен виходити із такого мінімального розміру заробітної плати чи неоподаткованого мінімуму доходів громадян, які діють на момент розгляду справи.

Зважаючи на ступінь втрати професійної працездатності позивача - 35%, стан його здоров'я, наслідки які можуть наступити, тяжкість вимушених змін в його житті, тривалість страждань і переживань, настання інвалідності, а також той факт, що з червня 2009 року мінімальна заробітна плата становить 625 грн., а оскільки сума страхової виплати не може перевищувати двохсот розмірів мінімальної заробітної плати чи неоподаткованого мінімуму доходів громадян, які діють на момент розгляду справи, суд вважає, що компенсацію за заподіяні моральні страждання слід призначити у розмірі 30000 грн., що буде відповідати тим стражданням і переживанням які зазнає позивач, а в задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити.

Посилання відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду за захистом свого цивільного права суд вважає безпідставним, так як у відповідність п.6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 2003 року правила ЦК України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких встановлений законодавством, що діяв раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом. Враховуючи той факт, що ЦК України набрав чинності 01.01.2004 року (п.1 Прикінцевих та перехідних положень), а право щодо сплати відповідачем шкоди (у тому числі моральної) виникло у позивача 09.08.2005 року, від дати встановлення стійкої втрати працездатності в наслідок профзахворювання, згідно ст. 40 Закону України №1105 - XIV, необхідно керуватися нормою ЦК України від 16.01.2003 року про позовну давність, відповідно до п.З ч.І ст.268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди суми на відшкодування шкоди (страхові виплати) мають присуджуватись потерпілому з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дня встановлення професійного захворювання.

Виходячи з того, що право на відшкодування моральної шкоди у позивача виникло з 09.08.2005 року, дія Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік», яким внесені зміни в Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» щодо припинення відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної (немайнової) шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку з 1 січня 2008 року» на правовідносини сторін не поширюється, тому посилання відповідача на вказані Закони, як на підставу відмови у задоволенні позовних вимог суд вважає необґрунтованими. Тобто, право застрахованої особи на отримання страхових виплат виникає під час дії законодавчих актів, які надають йому право на отримання відшкодування моральної шкоди. Крім того, згідно ст.8 ОСОБА_6 України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_6 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_6 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_6 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_6 України гарантується. Згідно ч.З ст.22 ОСОБА_6 України - при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Як зазначалось вище, право на відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі смерті працівника, за рахунок Фонду відповідно до зазначеного вище Закону передбачено ст. 9 Закону України Про охорону праці . Це підтверджується також роз'ясненням Конституційного Суду України, даним у Рішенні від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004.

Представник відповідача, заперечуючи проти заявленого позову, у судовому засіданні, на підставі ст.. 60 ЦПК України не надав доказів на спростування тверджень позивача.

З урахуванням викладених обставин та наданих в порядку ст.. 60 ЦПК України доказів суд вбачає наявність спричинення позивачу моральної шкоди незалежно від наявності чи відсутності з цього приводу висновку МСЕК, яку повинен відшкодувати позивачу відповідач, як одну із передбачених Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що спричинили втрату працездатності» страхових виплат.

Враховуючи також вимоги ст.. 84 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача по справі на користь позивача судові витрати на правову допомогу в розмірі 800 грн., що також підтверджено довіреністю та квитанцією № 1327 від 23.09.2009 року (а.с.36) про сплату коштів по наданню адвокатських послуг.

Згідно ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» сторони у справі звільнено від державного мита.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.З, 8, ч.З ст.22 ОСОБА_6 України, ст..ст.1, 2, 5, 6, 13, 21, 28, 34 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», ст. 12 Закону України "Про охорону праці", ст. 237-1 КЗпП України, ст.ст. 23, 280, 1167, 1168 ЦК України, рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2004 року № 1-рп/2004, ст.ст.3,7,10,11,60,86,88, 209, 212-215 ЦПК України, враховуючи постанову Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03, 1995 року (з доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001 року), суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (розрахунковий рахунок № 83102, МФО 805012 банк Управління державного казначейства України в Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ, код 25913606) на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди - ЗО 000 грн. (тридцять тисяч грн..00 коп.) та витрати на правову допомогу в розмірі - 800 грн. (вісімсот грн.. 00 коп.).

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кривому Розі Дніпропетровської області на користь територіального управління державної судової адміністрації в Дніпропетровській області 01 гривню 50 копійок в рахунок витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи.

Інші судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області на протязі 20 днів після надання заяви про його апеляційне оскарження, яка надається до суду на протязі 10 днів після оголошення рішення.

Після закінчення строку подачі заяви про апеляційне оскарження рішення суду набирає законної чинності.

Суддя: О. В. Свистунова