Рівненський міський суд Рівненської області
Справа №
Справа № 2-5338/10
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2010 року Рівненський міський суд
в особі судді - Харечка С.П.
при секретарі - Хіміч З.В.
розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом військового прокурора Рівненського гарнізону в інтересах ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення заборгованості по виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань,-
ВСТАНОВИВ:
Військовий прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення заборгованості по виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2008 рік в розмірі 2150,75 грн. В Обґрунтування позовних вимог вказав, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 військовослужбовцю військової служби за контрактом ОСОБА_1 надано матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань. Проте всупереч вимогам ст.. 9 ЗУ «Про соціальних захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року та Постанови КМУ від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» матеріальну допомогу ОСОБА_1 .
Прокурор у справі старший помічник військового прокурора Рівненського гарнізону Жоган А. подав суду заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Позивач ОСОБА_1 подала суду заяву про вирішення справи без її участі, позовні вимоги підтримує.
Представник відповідача військової частини НОМЕР_1 просив слухати справу за відсутності відповідача, вказав, що позовні вимоги не визнає, в зв`язку з відсутністю фінансування для погашення заборгованості за 2008 рік.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.
Відповідно до ч. 1,2 ст. 9 ЗУ «Про соціальний і правових захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до ч 3 ст. 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання: надавати військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при щорічній основній відпустці у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
Судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 військовослужбовцю військової служби за контрактом ОСОБА_1 , надано матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань.
Відповідно до довідки виданої командиром в/ч НОМЕР_1 станом на 03 лютого 2010 року заборгованість з виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги за 2008 рік становить 2150,75 грн.
Суд до уваги не приймає посилання відповідача на відсутність фінансового забезпечення, так як реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання суб`єктами владних повноважень на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань, не приймається до уваги. Так, у справах «Кечко проти України» та «Бурдов проти Росії» Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог повністю.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 60, 174, 213-215 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов військового прокурора Рівненського гарнізону в інтересах ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення заборгованості по виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань-задовольнити повністю.
Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2008 рік в розмірі 2150,75 (дві тисячі сто п`ятдесят) гривень 75 копійок.
Стягнути з військової частини НОМЕР_1 в дохід місцевого бюджету судовий збір в розмірі 51 (п`ятдесят одної) гривні.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в 10 денний строк заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням в 20 денний строк після подачі цієї заяви апеляційної скарги . Рішення може бути також оскаржено і без подання заяви про апеляційне оскарження у випадку подання апеляційної скарги в 10 денний строк з дня проголошення рішення. У випадку неподання заяви про апеляційне оскарження в 10 денний строк рішення набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Рівненського міського суду С.П.Харечко