19.07.10 ,
Апеляційний суд Херсонської області
Головуючий в суді 1 інстанції Склярська І В
Доповідач Кугурланова О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20Ю року липня місяця 19 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах дпеляшпного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Орловської Н. В.

Суддів Майданіка В. В.

ОСОБА_1

при секретарі Дягітевій В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Суворовського районного суду м. Херсона від 26 лютого 2010 року в справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Херсона про зобов'язання здійснення нарахування щомісячної державної соціальної допомопі як дитині війни,

Встановила:

В червні 2008р. ОСОБА_2 звернувся ло суду із позовом до управління Пенсійного Фон д України в С/ воровському районі м. Херсона (надалі УПФ) про поновлення пропущеного строку звернення до суду та зобов'язання вчинити певні дії, вказ/точи, що має право на правовий статус дитини війни та доплати до пенсії, встановленої Законом України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 р. № 2195-1У в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком за 2006-2007 роки. У вказаний період часу відповідач не здійснює зазначеного перерахунку, та виплати відповідного

пілвишення до пенси.

Просив поновити строк звернення до суду, пропущений з поважних причин,

зобов яза ти здійснити перерахування такої доплати і забезпечити виплату

заборгованості за 2006-2007 роки в сумі 2733,30 грн.

Постановою Суворовського районного суду м. Херсона від 26 .лютого 2010 року позовні вимоги задоволені частково. Зобов язано УПФ здійснити нарахування на користь ОСОБА_2 щомісячної соціальної допомоги, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист літей війни» у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року за рахунок коштів Державного бюджету України, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить вказану постанову суду змінити та задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, а також здійснити нарахування щомісячної соціальної допомопі у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за 2006 рік, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначив, шо сул першої інстанції не звернув уваг на ст. 22 Конституції України, якою встановлено, шо при пріпінятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. При цьому подібне рішення вже приймалось Консттггуційнтім Судом України ще 20.03.2002 року. А тому вважає, шо судом безпідставно зроблено висновок про дію Рішення Конституційного Суду України V часі з дати його прийняття.

Письмових заперечень до суду апеляційної інстанції не надходило. Заслухавши доповілача, перевіривши законність судового рішення, колегія суддів вважає, що скарга заловоленню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач отримує пенсію за віком та належить до категорії громадян, яким встановлено статус дитини війни.

Згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18ЛІ.2004р. N9 2195-1У ( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) дітям війни пенсії, або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, яка виплачується замість пенсії, підвищується на 30% від мінімальної пенсії за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком встановлений чЛ ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування " від 09.07.2003 року і дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ст.7 Закону № 2195 фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2006 рік7 від 20.12.2005 року дію ст.6 зазначеного Закону на 2006 рік було зупинено. Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" від 19.01.2006 року до статті 110 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" було внесено зміни, якими встановлено, що пільги дітям війни, передбачені ст.6 Закону №2195 у 2006 році запроваджуються поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Проте, у 2006 році пільги, встановлені ст.6 Закону №2195 запроваджені не були.

Дія ст. 6 зазначеного Закону зупинена згідно п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний Бюджет на 2007 рік» від 19.12.2006р. № 489-У із урахування ст. 111 цього Закону. Однак рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007р. № 6-рп/2007 положення п.12 ст.71 та ст. 111 Закону № 489-У визнано неконституційними.

Зазначене рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей вказаних законів, що визнані неконституційними.

Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Виходячи з приписів ч.2 ст.152 Конституції України та дати ухвалення вказаного рішення Конституційного Суду України відповідач по справі повинен був нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст.6 Закону №2195, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення зазначені вище норми закону про бюджет втратили чинність та не піддягали застосуванню. Отже, відповідач повинен був діяти у відповідності з приписами діючої норми ст.6 Закону №2195, нараховувати та здійснювати позивачу відповідні доплати за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо протиправності бездіяльності відповідача та покладання на нього обов'язку провести підвищення пенсії позивача за вказаний період.

Доводи апеляційної скарги задоволенню не підлягають, оскільки не підтверджені належними доказами, висновків суду не спростовують та не містять в собі посилання на норми матеріального закону, які заслуговували б на увагу.

Посилання на Рішення Конституційного Суду України по іншій справі не є обгрунтованими, оскільки вказане Рішення приймалось щодо інших законів, які не регулюють конкретні правовідносини по даній справі.

Оскільки суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обгрунтованість рішення суду в межах вимог, заявлених у суді першої інстанції, а такі були заявлені щодо періоду 2006-2007 року років, колегія суддів вважає за необхідне також відмовити у задоволені ' ^ генної скарі и відносно здійснення нарахування щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період 2006 року.

Враховуючи, то справу розглянуто з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, устави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись с і. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Постанову Суворовського районного суду м. Херсона від 26 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвалу суду апеляціиної інстанції набирає чинності негайно з моменту проголошення і може буги оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з часу набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді