Іванківський районний суд Київської області
Справа 2-18/2010р.
РІШЕННЯ

іменем України

14 травня 2010р. Іванківський районний суд Київської області у складі: головуючої судді Яковенко B.C.

при секретарі Кулик А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання не дійсною угода дарування

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання угоди дарування не дійсною. Позивачка посилається на те, що відповідачка ОСОБА_4 її рідна дочка, ІНФОРМАЦІЯ_1 по настійливій пропозиції відповідачки вона подарувала їй свій будинок по АДРЕСА_1. Договір дарування вона підписала не розуміючи, що вона підписує та не усвідомлюючи наслідків підписання такого договору, оскільки в момент підписання договору у неї боліла голова, вона себе погано почувала, а відповідачка скористалась її станом. Вона вважає, що оскільки договір дарування підписала не повністю усвідомлюючи свої дії, договір дарування має бути визнаний не дійсним.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали.

Відповідачка позов не визнала і пояснила суду, що її мати, позивачка ОСОБА_1 ще з 1999р. написала заповіт, яким свій будинок по АДРЕСА_1 заповідала їй. Мати тривалий час проживала з нею і м.Києві, вона турбувалась про матір і ІНФОРМАЦІЯ_1 мати подарувала їй свій будинок. Останнім часом через представника позивачки, який сам претендує на материн будинок, почали виникати непорозуміння, Вона продовжує навідувати матір, допомагати їй по господарству, на городі. Свою матір вона з хати ніколи не виганяла, ставиться до неї добре. Договір дарування був укладений правильно і вона заперечує проти визнання його не дійсним. В позові просить відмовити.

Свідок ОСОБА_5 показала суду, що позивачка її родичка, вона часто відвідує позивачку, оскільки остання постійно хворіє, вона постійно скаржиться на головний біль. Проте, навіть у той час, коли позивачка захворіє, вона жодного разу не помічала, що вона поводила себе дивно. Позивачка завжди всіх впізнає, розуміє, що з нею відбувається, де вона знаходиться, не плутає події чи людей.

Свідок ОСОБА_6 показала суду, що до неї, як до медсестри, позивачка не одноразово зверталась, щоб вона зробила їй уколи чи поставила крапельницю, оскільки позивачка хворіє, часто скаржиться на головний біль. Проте, жодного разу вона не помічала, навіть тоді, коли позивачка хворіла, щоб вона не розуміла свої дії, когось не впізнавала чи плутала людей чи події. Позивачка завжди поводила себе адекватно. Про своїх дітей завжди говорила добре.

Свідок ОСОБА_7 показав суду, що представник позивачки часто передавав через нього своїй матері, позивачці ОСОБА_1 продукти. Коли він відвідував позивачку то вона часто скаржилась на здоров"я, говорила, що у неї болить голова, проте завжди впізнавала його, нічого не плутала, розуміла, що говорить та робить.

Свідок ОСОБА_8 показала суду, що вона, як сусідка добре знає позивачку та її дочку ОСОБА_2 Біля двох років тому ОСОБА_1 говорила їй, що о другій годині має з дочкою їхати до нотаріуса, щоб подарувати дочці свій будинок, також говорила, що до нотаріуса важко потрапити і треба завчасно записатись. Після цього вона також подарувала всій будинок синові. Останнім часом між відповідачкою та представником позивачки виникають сварки, одного разу відповідачка навіть ховалась у неї від свого брата Івана.

Державний нотаріус Воробей Т.П. пояснила суду, що при укладенні договору дарування зона довго розмовляла з позивачкою, пояснювала їй наслідки дарування будинку, попереджала, що вона може залишитись без житла, проте позивачка настоювала на укладенні договору дарування свого будинку. До нотаріальної контори були надані всі необхідні для укладення договору документи, внесені всі необхідні платежі і позивачка та відповідачка підписали договір дарування. Договір від свого імені підписувала позивачка особисто. Жодних підозр відносно її свідомого рішення про укладення договору та про те чи розуміє позивачка свої дії та їх наслідки, при укладенні договору не виникало, не дивлячись на похилий вік позивачка все розуміла і саме вона була ініціатором укладення договору дарування. Договір дарування відповідає всім вимогам і є абсолютно законним.

Вислухавши позивачку та її представника, відповідачку, 3 особу, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, позов задоволенню не підлягає. Між позивачкою та відповідачкою був укладений договір дарування домоволодіння, яке належало позивачці. ІІри укладенні цього договору були дотримані всі вимоги. Посилання позивачки та не, що вона не розуміла значення своїх дій при укладенні договору дарування, оскільки перебувала у хворобливому стані, спростовані в судовому засідання показаннями свідків, поясненням державного нотаріуса та висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 16.12.2009р., відповідно до якого позивачка ОСОБА_1 страждає на певні захворювання, проте психічні розлади виражені у ОСОБА_1 легко, під час, що відноситься до підписання нею договору дарування ознак тимчасового розладу психічної діяльності в неї не було, тому вона може зараз та могла під час укладення договору дарування 14.12.2008р., повного мірою розуміти свої дії та керувати ними. Оскільки, при укладенні договору дарування позивачка розуміла значення своїх дій, могла ними керувати, тобто повністю усвідомлювала зміст та значення укладеної нею угоди, підстав для визнання договору дарування не дійсним немає.

Керуючись ст.208,209,212,213 ЦПК України, ст.215-217,225 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 в позові відмовити.

Рішення набирає чинності на протязі 10 днів, якщо у вказаний термін на нього не буде подана апеляційна скарга чи заява про апеляційне оскарження та на протязі 20 днів, з дня подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області через Іванківський райсуд.

Суддя: