Справа №2а-158/09 05.08.2010 05.08.2010 05.08.2010
Провадження №2631/10
Справа №22ц- 2631/10 Суддя першої інстанції Вадовська А.В.
Категорія 57 Суддя-доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Ухвала

Іменем України

05 серпня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Данилової О.О.,

суддів: Довжук Т.С., Буренкової К.О.,

при секретарі судового засідання Голубкіній О.О.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою

Управління праці та соціального захисту населення Доманівської районної державної адміністрації

на постанову Доманівського районного суду Миколаївської області від 23 листопада 2009 року у справі за

позовом

ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Доманівської районної державної адміністрації (далі Управління) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

встановила:

В жовтні 2009 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, в якому зазначала, що відповідно до положень Закону України від 21 листопада 1992 року № 2811-ХІІ «Про державну допомогу сімям з дітьми» (далі Закон № 2811-ХІІ) вона, як мати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, має право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Посилаючись на те, що в період 2007 2009 років вона отримує цю допомогу в розмірі меншому, ніж передбачено Законом № 2811-ХІІ, а також збільшуючи та уточнюючи позовні вимоги, позивачка просила визнати неправомірними дії відповідача та зобовязати його щомісячно виплачувати допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку не менш прожиткового мінімуму, встановленого для дітей у віці до 6 років, стягнути на її користь визначену суму, а також зобовязати відповідача в подальшому здійснювати вказані виплати у розмірі не менше прожиткового мінімуму.

Постановою Доманівського районного суду м. Миколаєва від 23 листопада 2009 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано неправомірними дії відповідача та зобовязано його провести перерахунок призначеної позивачці державної допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку та виплатити їй перераховану суму відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» за період з 9 липня по 31 грудня 2007 року у розмірі прожиткового мінімуму встановленого законом для дітей віком до 6 років.

В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Департамент, посилаючись на невірне застосування місцевим судом норм матеріального права, просив постанову скасувати і ухвалити нову про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивачки підлягає частковому задоволенню, а скарга Департаменту задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Так, статтею 3 Закону № 2811-ХІІ передбачено виплату матерям допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами; одноразової допомоги при народженні дитини; допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та інших видів допомоги.

Позивачка, має дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, здійснює догляд за ними і має право на державну допомогу по догляду за дитиною у розмірі, встановленому ч. 1 ст. 15 Закону № 2811-ХІІ, згідно з якою допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Частиною 1 ст. 14 цього Закону допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується щомісяця з дня призначення допомоги по догляду за дитиною і по день досягнення дитиною вказаного віку включно.

Абзацом третім ч. 2 ст. 56, пунктами 7, 14 ст. 71 Закону України від 19 грудня 2006 року № 489-V «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (далі Закон № 489-V) зупинено на 2007 рік дію, зокрема, статті 15 Закону № 2811-ХІІ, і встановлено, що у 2007 році допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку здійснюється за рахунок коштів відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам у розмірі, що дорівнює різниці між 50% прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 % прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Однак, Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 пункт 14 ст. 71 Закону № 489-V в частині зупинення на 2007 рік дії зазначених вище положень Закону № 2811-ХІІ визнано такими, що не відповідають Конституції України.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Статтею 62 Закону № 489-V затверджено на 2007 рік прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років з 1 квітня у розмірі 463 грн., а з 1 жовтня 470 гривень.

Отже, спірні відносини з 1 січня по 9 липня 2007 року регулюються відповідно до пункту 14 частини першої статті 71 Закону № 489-V, а з 9 липня по 31 грудня 2007 року до статті 15 Закону № 2811-ХІІ.

Щодо виплат позивачці спірної суми державної допомоги у 2008 -2009 роках, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що відповідач проводив виплати правомірно у відповідності до положень Законів України «Про Державний бюджет на 2008 рік» та «Про Державний бюджет на 2009 рік», які не визнавалися неконституційними щодо спірного питання.

Статтею 95 Конституції України визначено, що будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, а також розмір і цільове спрямування цих видатків визначається Законом про Державний бюджет України. Норми, які вводяться цим Законом, діють протягом року та є пріоритетними відносно інших законів.

При цьому, згідно пункту 23 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року № 107- VI (далі Закон № 107- VI ) частину 1 ст. 15 Закону № 2811-ХІІ викладено в новій редакції ( яка рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року неконституційною не визнана): «Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 грн.» А пункт 3 розділу VІІІ «Прикінцеві положення» викладено у такій редакції: « Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 року 50 відсотками, а з 1 січня 2009 року -75 відсотками, з 1 січня 2010 року -100 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців»

Згідно Закону України від 26 грудня 2008 року « Про Державний бюджет на 2009 рік» ( ст. 46) допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» та Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування в звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

За такого, суд першої інстанції, який розглядав справу за правилами адміністративного судочинства дійшов обґрунтованого висновку про наявність у відповідача зобовязання надати позивачці державну допомогу по догляду за дитиною до досягненню нею трирічного віку, відповідно до Закону № 2811Х11, але тільки з 9 липня по 31 грудня 2007 року. На підставі чого суд частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_4

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про покладення на відповідача обовязку в подальшому здійснювати вказані соціальні виплати у відповідності до вимог чинного законодавства, суд вірно вважав їх необґрунтованими, оскільки в межах КАС України підлягає захисту порушене право позивача і не передбачено право встановлювати зобовязання на майбутнє без наявності спірних правовідносин, які можуть бути в подальшому припинені або змінені шляхом внесення змін до закону.

Доводи представника Департаменту щодо правомірності дій відповідача із посиланням на відсутність бюджетних коштів не можуть бути прийняті до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом цього спору. Проблеми надання Департаменту бюджетних коштів для виконання покладених на нього обов'язків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і тому судом не розглядалися.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Департаменту праці та соціального захисту населення Доманівської районної державної адміністрації відхилити, а постанову Доманівського районного суду Миколаївської області від 23 листопада 2009 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: