Іванківський районний суд Київської області
Справа № 2-296/2010 рік
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 квітня 2010 року Іванківський районний суд Київської області у складі головуючої судді Слободян Н.ГІ, при секретарі Ашуркіну P.M., з участю позивача, відповідачки, представників третіх осіб ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 треті особи Орган опіки і піклування Ладижицької сільської ради, служба у справах дітей Іванківської РДА Київської області про визначення місця проживання дітей.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до відповідачки про визначення місця проживання дітей, посилаючись на те, що вони з відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі з 1994 року. За час шлюбу у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2

Внаслідок негативної поведінки відповідачки 2006 року за рішенням Іванківського районного суду шлюб між ними був розірваний. За цим же рішенням діти залишені з відповідачкою на її вихованні. З відповідачкою вони проживають поряд.

20.04.2009року діти прийшли до позивача, попросилися жити у нього. Він погодився і з того часу діти стали жити разом з ним. Він має всі матеріальні і моральні можливості для належного забезпечення та виховання дітей, тому він просить визначити місце проживання дітей з ним в с. Сукачі по вул. Петровського, 63 Іванківського району Київської області, цього ж хочуть і самі діти.

У судовому засіданні позивач, будучи допитаним ( за його клопотанням) у якості свідка свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, і дав наступні покази: з відповідачкою вони прожили у шлюбі біля 15 років. Сталася обопільна зрада. Шлюб розпався, за рішенням суду він був розірваний, але через 1-2 місяці наче примирилися, і стали продовжувати жити сімєю разом далі. Протягом останніх 10 років відповідачка, будучи одруженою зустрічалася з ОСОБА_7, і у 2009 році пішла до нього жити, забравши з собою дочку. З 15.04.2009 року дочка прийшла жити до нього. Син же весь час залишався з ним. У кожної дитини є окрема кімната, все для них обладнано. Заробітну плату має достатню для утримання і виховання дітей. Оскільки він працює в зоні відчуження ЧСВЕС вахтовим методом, то 15 днів, коли він на роботі, дітьми опікуються його батьки, які живуть недалеко від них, і також мають всі необхідні умови для дітей.

У судовому засіданні відповідачка пояснила суду, що вони були одружені з позивачем з 1994 року. На розлучення позовну заяву подала саме вона, оскільки позивач, навчаючись у м. Києві зрадив, і мав одружуватися. Після розлучення ( рішення суду у 2006 році), вони ще до 2009 року проживали разом з позивачем і дітьми у будинку по вул. Петровського, 63 в с. Сукачі, бо намагались примиритися. Коли вона прийняла рішення все таки піти від чоловіка, то дочка пішла з нею ( це було її рішення), а син залишився з батьком. Згодом дочка стала проситися в неї піти погуляти до брата, іноді просилась там переночувати, на що вона погоджувалась. Згодом позивач став казати, щоб дочка залишилась проживати з ним. На даний час позивач не дає відповідачці спілкуватися з дітьми. Вона проти задоволення позову, хоче спілкуватися з дітьми, щоб позивач їх не ховав від неї.

Судом вислухано думку неповнолітніх дітей сторін:

ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, у судовому засіданні пояснив, що йому майже 15 років, проживає він з батьком по вул. Петровського, 63 в с. Сукачі Іванківського району Київської області. Навчається в школі в 9 класі. З батьком він проживає з 20.04.2009 року ( до цього жили там же всією сімєю - разом з мамою). Він хоче і далі проживати тут з батьком, у нього є окрема кімната.

ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, у судовому засіданні пояснила, що їй 13 років, з 20.04.2009 року вона проживає разом з батьком та братом по вул. Петровського, 63 в с. Сукачі Іванківського району Київської області. До батька від матері прийшла сама. У мами не було погано, але вона хоче жити у будинку, в якому жила з народження, разом з братом.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні показала, що вона є матірю відповідачки. Саме її дочка подала на розлучення, бо позивач їй зрадив. У 2009 році і дочка була на курсах, і позивач на сесії, то діти проживали у неї майже три місяці. В сім*ї не було миру. Саша ( син позивача і відповідачки) давно казав, що якщо батьки не будуть жити разом, то він залишиться з батьком. Згодом позивач «переманив» і дочку ОСОБА_11. Він їх залякав, бо погрожує зробити собі смерть, якщо вони не будуть жити з ним. ( з приводу цього син сторін ОСОБА_8 у судовому засіданні зазначив, що таке було лише раз, коли від батька пішла мати, і він хотів її повернути).

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні показала, що вона є хресною матірю дочки сторін. Працює в лікарні. Іноді по роботі вона відвідувала школу, де навчаються діти. Коли дівчинці після обстеження були потрібну гроші на придбання ліків, то вона дуже боялась, щоб батько не дізнався , про те, що ці гроші дала мати (відповідачка). їй достовірно відомо, що позивач і відповідачка до початку 2009 року жили разом в будинку позивача, спільно з дітьми. Діти хочуть мати кожен свою кімнату, тому і вибрали місце проживання саме з батьком.

Третя особа - представник органу опіки і піклування Ладижицької сільської ради сільський голова ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що діти ОСОБА_9 вибрали місце свого проживання: разом з батьком, тому орган опіки і піклування не хоче давити на їх рішення. Адже вони можуть щодня спілкуватися з матірю, яка живе по сусідству ( будинки розташовані у метрах 80 один від одного, розділені лише городом). В тому ж, що вона хочуть проживати з батьком є і позитив: кожен з них має окрему обладнану кімнату, а отже їх рішення є правильним. Вони визначилися з місцем проживання, а щодо спілкування, то таке спілкування з батьками повинно бути рівноцінне.

Третя особа - представник служби у справах дітей Іванківської РДА ОСОБА_2 - у судовому засіданні пояснила, що обидві сторони у справі для дітей - це батьки. Вони люблять їх обох, за обох і переживають. Цей процес травмує дітей, батьки мали подумати і за них. Але діти обрали місце проживання - з батьком, і це треба враховувати. Батько має всі можливості створити для них належні умови: має город, займається домашнім господарством. Згідно характеристик із школи діти доглянуті, чемні, охайні. У батька їм спокійніше, бо, можливо, їх травмує ще і те, що вони у будинку матері, бачать її з іншим чоловіком. Служба у справах дітей на боці дітей, підтримує їх бажання.

Суд, вислухавши позивача, відповідачку, представників третіх осіб, думку дітей, свідків, вивчивши матеріали справи приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач і відповідачка перебували у шлюбі з 1994 року. Шлюб між ними розірваний 24.04.2010 року, що зазначено у свідоцтві про розірвання шлюбу. Проте рішення суду про його розірвання було прийняте Іванківським районним судом ще у 2006 році. Але сторони продовжували жити разом до початку 2009 року. Зазначених фактів сторони не заперечують.

Від шлюбу в сім*ї народилось двоє дітей: син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 та дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджено їх свідоцтвами про народження.

Після того, як на початку 2009 року, позивачка пішла від позивача, дочку вона забрала з собою, а син залишився з позивачем. Дочка ж перейшла жити до батька 15.04.2009 року. І з того часу діти проживають позивачем, що підтверджено також заявою сусідів

Як вбачається з характеристик з місця роботи та проживання позивача і відповідачки, вони обидва характеризуються виключно позитивно. Діти за місцем навчання також мають позитивні характеристики.

Згідно з висновку обстеження матеріально-побутових умов життя сімї, відповідачка мешкає у будинку своїх батьків в с. Сукачі по вул. Петровського, 65 Іванківського району Київської області. Будинок цегляний, чотири житлові кімнати загальною площею 107,4 м.кв. В будинку проживає 4 особи: мати та батько відповідачки, сама відповідачка та її співмешканець. Відповідачка має заробітну плату 869 грн. на місяць. Згідно довідки Ладижицької сільської ради відповідачка з 1995 року по березень 2009 року проживала в ІНФОРМАЦІЯ_6.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов життя сімї від 24.03.2010 року позивач проживає у власному будинку в с. Сукачі по вул. Петровського, 63 Іванківського району Київської області. Будинок цегляний, 4 житлові кімнати загальною площею 62 м.кв. В будинку мешкає позивач та двоє його дітей: дочка ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1: є всі необхідні умови для проживання і виховання дітей. Для кожної дитини обладнана окрема кімната. Заробітна плата позивача відповідно до довідки з місця роботи становить біля 3000 грн. З акта обстеження матеріально-побутових умов життя батьків позивача, слідує, що вони проживають удвох в с. Сукачі по вул. Дружби, 9 у цегляному будинку з шести кімнат жилою площею 117 м.кв. Пенсія батька позивача становить 2310,15 грн., матері - 979,81 грн.

Оскільки відповідно до довідки з місця роботи позивача він працює вахтовим методом ( 15 робочих днів, 15 вихідних), то в період його перебування на роботі, діти проживають з його батьками.

З висновку служби у справах дітей Іванківської РДА № 196 від 07.04.2010 року вбачається, що діти проживають з батьком на його повному утриманні в с. Сукачі по вул. Петровського, 63. Під час бесіди, вони висловили чітке бажання проживати саме з батьком. Батько працює, належно виконує батьківські обовязки по вихованню дітей, забезпечує їх усім необхідним для повноцінного розвитку. Оскільки діти виявляють прихильність до батька, бажають постійно проживати разом з ним, служба у справах дітей, враховуючи їх бажання вважає доцільним , щоб діти проживали саме разом з батьком.

Відповідно до ст. 160 ч.3 СК України «якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла 14 років, визначається нею самостійно». В даному випадку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5 на момент слухання справи судом має повних 14 років, а отже може сам визначати своє місце проживання з одним із батьків. Він відразу визначився, що буде проживати тільки разом з батьком, і весь час, після розриву батьків, проживає саме з ним.

Згідно ч.1 ст. 161 СК України « якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким з них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися ... судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення».

В даному випадку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4 є малолітньою, так як ще не досягла 14 років, має повних 13 років. Добре ставиться до обох батьків, проте, висловила бажання проживати разом з батьком, оскільки з народження живе у його будинку, там проживає і її рідний брат, має окрему обладнану жилу кімнату. Тому суд, виходячи з найвищих інтересів дитини, враховує і її бажання, і факт проживання дівчинки з батьком та братом, і той факт, що фактично мати проживає поряд у сусідньому будинку, а тому мати може практично щодня спілкуватися з дітьми.

Враховуючи наведене керуючись ст. 19, 160, 161 СК України, ст.ст. 5,6, 10, 57, 60, 64, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, п. 18 ст. 4 Декрету КМ України «Про державне

мито», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визначити місце постійного проживання неповнолітніх ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4 з батьком - ОСОБА_3 в с. Сукачі Іванківського району Київської області по вул. Петровського, 63.

Від сплати судового збору сторони звільнити.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Київської області через Іванківський районний суд шляхом подачі протягом 10 днів з моменту його проголошення заяви про апеляційне оскарження, і протягом 20 днів з дня подачі такої заяви - апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. А якщо заява була подана, але у встановлений строк не подано апеляційну скаргу, рішення набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги, якщо рішення не скасовано - після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: