Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа Ц-12-5447/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15грудня 2010 року

у складі головуючого судді Гречаної С.І.,

при секретарі Мусієнко М.ІО.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача і третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_4 професійного ліцею, ОСОБА_5 освіти і науки ОСОБА_4 обласної державної адміністрації про

визнання наказів незаконними, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 професійного ліцею, ОСОБА_5 освіти і науки ОСОБА_4 обласної державної адміністрації.

В обґрунтування позову зазначила, що наказами №6 від 16.01.2009р та №12-к від 03.03.2009р. її притягнуто до дисциплінарних стягнень у виді догани, а наказом №13-к від 03.03.2009р. її звільнено з роботи за п.З ст. 40 КЗпП України. Оскільки її звільнення з роботи здійснено з порушенням вимог трудового законодавства, ОСОБА_1 просила суд визнати накази №6 від 16.01,2009р та №12-к від 03.03.2009р. незаконними, поновити її на роботі на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи ОСОБА_4 професійного ліцею, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 03.03.2009р. по день винесення судом рішення, та стягнути у відшкодування завдану моральну шкоду в сумі 15000 грн.00 коп.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали посилаючись на обставини викладені у позові.

Представник відповідача та третя особа ОСОБА_3 позов не визнали, посилаючись на обставини які викладені в письмових запереченнях.

Представник відповідача ОСОБА_5 освіти і науки ОСОБА_4 обласної державної адміністрації до судового засідання не зявився причини неявки суду не відомі.

Ухвалою суду справа розглянута у відсутність осіб які не зявилися, оскільки їх неявка не перешкоджатиме судовому розглядові.

Вислухавши пояснення осіб які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд встановив обставини справи та відповідні ним правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 професійний ліцей є юридичною особою. Повноваженнями його директора є прийняття і звільнення з роботи працівників ліцею, а також нарахування їм заробітної плати. ОСОБА_4 професійний ліцей у своїй діяльності керується розпорядженнями ОСОБА_5 освіти і науки ОСОБА_4 облдержадміністрації, але тільки з питань координації державної політики у сфері освіти та визначення бюджетних асигнувань і витрат на свою діяльність.

Судом установлено, що ОСОБА_1 з 1984 року була у трудових відносинах з ПТУ-13, правонаступником якого є ОСОБА_4 професійний ліцей, з початку на посаді викладача, а з 1994 року переведена на посаду заступника директора по навчально- виховної роботи ліцею, в 2006 році з нею укладено трудовий контракт, строком дії по 01.01.2010 рік.

Відповідно до умов трудового контракту, норм посадової інструкції та наказів директора ліцею №100 від 15 вересня 2006 року, №85 від 12 вересня 2007 року, №101 від 01 вересня 2008 року до обовязків ОСОБА_1 входило забезпечення організації учбово-виховного процесу, створення належних побутових умов у гуртожитку ліцею, забезпечення безпеки та охорони життя й здоровя учнів, які мешкають у гуртожитку, виконання обовязків опікуна та піклувальника дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування.

Однак таких обовязків ОСОБА_1 не дотримувалася. Допустила ряд порушень трудових обовязків, за що була притягнута до дисциплінарної відповідальності.

Так у червні 2008 року наказом директора ліцею №38 від 02.06.2008р. на позивача ОСОБА_1 було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за відсутність належного контролю за роботою вихователів і слабку організацію компетентної виховної роботи в гуртожитку.

З наказом позивач була ознайомлена але від підпису в ньому відмовилася у присутності свідків, про що було складено акт від 02.06.2008 року. До цього часу наказ ні ким не оспорений є чинним.

16січня 2009 року за результатами службової перевірки ліцею за зверненням учня ІНФОРМАЦІЯ_1, позивачці знову оголошена догана за неналежне виконання обовязків опікуна, внаслідок чого внаслідок чого були порушені права учня-сироти на своєчасне отримання пенсії у звязку з втратою годувальника. З наказом ОСОБА_1 ознайомлена 03.03.2009р. після виходу її на роботу з лікарняного.

03 березня 2009 року наказом №12-к позивачка знов притягнута до дисциплінарної відповідальності у виді догани за невиконання службових обовязків опікуна, що призвело до порушення прав та інтересів дітей сиріт на своєчасне отримання державних стипендій, пенсій та використання власних заощаджень.

Цей наказ видано на підставі службової перевірки за зверненнями учнів ліцею, в ході якої було встановлено, що ОСОБА_1 не зберігає у відповідності до вимог закону фінансові документи суворої звітності і грошові кошти дітей, а також не передає їх на відповідальне зберігання до бухгалтерії установи. Позивачка ОСОБА_1 самовільно, за своїм розсудом організовувала видачу та зберігання цих коштів, та пішовши на тривале лікування у період з грудня 2008р. по лютий 2009р. забрала з установи до себе до дому ощадні і пенсійні книжки дітей, а також належні ним гроші, тим самим порушив право дітей на їх отримання. Зазначені документи та гроші ОСОБА_6 повернула лише у лютому 2008 року на вимогу правоохороніх органів, які також проводили перевірку за заявою директора ОСОБА_4 професійного ліцею. При виході із лікарняного позивач відмовилася від дачі письмових пояснень по встановленим перевіркою порушень, про що був складений відповідний акт.

Зазначені обставини позивач підтвердила в судовому засіданні, однак ту обставину щодо тримання документів та грошей дітей вдома, пояснила, що це було зроблено нею задля їх найкращого зберігання, оскільки побоювалася що поки вона знаходиться на тривалому лікарняному ці документи можуть зникнути.

З березня 2009 року відбулися збори трудового колективу ОСОБА_4 професійного ліцею, на яких було вирішено клопотати перед адміністрацією ліцею про звільнення ОСОБА_1 з роботи.

Звернення колективу було розглянуто профспілковим комітетом ОСОБА_4 професійного ліцею та за наслідками його розгляду до адміністрації ліцею було подано відповідне клопотання з проханням звільнити ОСОБА_1 з посади заступника директора з навчально-виховної роботи.

Наказом ОСОБА_4 професійного ліцею №13-к від 03.03.2009р. заступника директора з навчально-виховної роботи ОСОБА_1 було звільнено з роботи за п.З ст. 40 КЗпП України, за систематичне невиконання працівником без поважних причин службових обовязків.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано одне з таких заходів стягнення: догана або звільнення.

Згідно п.З ст. 40 КЗпП України працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього розпорядку.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково, і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минуло не більше одного року.

Проте ОСОБА_4 професійний ліцей не врахував зазначеного, та помилково застосував два різні дисциплінарних стягнення за один і той самий проступок (догана та звільнення) до позивачки ОСОБА_1 в кінцевому результаті звільнивши її з посади заступника директора з навчально-виховної роботи.

Такі дії ОСОБА_4 професійного ліцею виходять за межі ч.І ст. 61 Конституції України, п.З ст. 40, ч.І ст. 147, ч.2 ст. 149 КЗпП України, що є підставою для поновлення позивачки ОСОБА_6 на роботі зі сплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Таким чином в цій частині вимоги позивача підлягають задоволенню але частково, оскільки як встановлено судом відповідач ОСОБА_5 освіти і науки ОСОБА_4 обласної державної адміністрації не має відношення до нарахування та виплати заробітної плати працівникам ОСОБА_4 професійного ліцею, такі повноваження покладенні на директора ліцею, а тому й стягувати слід з відповідача ОСОБА_4 професійного ліцею.

Розмір середнього заробітку розраховується за правилами Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, виходячи з середньоденної заробітної плати та кількості робочих днів за спірний період.

Згідно довідки ОСОБА_4 професійного ліцею, середньоденна заробітна плата ОСОБА_6 складає 119 грн.70 коп.

Враховуючи викладене, середній заробіток за час вимушеного прогулу ОСОБА_6 складає 53625грн. 60 коп. (448 (робочих днів з 03.03.2009р. по 15.12.2010р. день ухвалення рішення) х 119,70 грн. середньоденного заробітку).

Однак, як вбачається з довідки Пенсійного фонду у Центральному районі від 02.09.2010р. позивачка ОСОБА_6 з березня 2009 року по вересень 2010 року отримувала пенсію за вислугу років працівникам освіти загальний розмір якої становить 24122 грн. 87 коп. Судом також враховано отримання позивачем такої пенсії у листопаді 2010 року, в сумі 1354,91 грн. Така пенсія нараховується працівникам освіти по звільненню з основного місця роботи, та припиняється виплачуватися при працевлаштуванні особи на рівноцінну посаду, робота на якій зараховується до стажу працівникам освіти.

З урахуванням наведеного розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, належний до виплати позивачу, становить різницю між середнім заробітком за весь час вимушеного прогулу та отриманою позивачкою пенсією (53625грн. 60коп. - 24122грн. 87коп. -1354грн. 91коп.), що дорівнює 28147грн. 82 коп.

Відповідно до положень ст. 1167 ЦК України моральна шкода заподіяна неправомірними діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала. Однак, ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода може бути відшкодована грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Враховуючи обставини справи, суд вважає, що поновлення позивача на роботі є достатньою компенсацією моральної шкоди, а тому в цій частині позовних вимог позивачу слід відмовити.

Підстав для визнання наказів ОСОБА_4 професійного ліцею №6 від

16.01.2009р та №12-к від 03.03.2009р. недійсним суд не вбачає, оскільки такі

дисциплінарні стягнення на позивача були накладені з дотриманням процедури та

порядку, та за порушення, що були виявлені за час її роботи і з її вини. При застосуванні

стягнення відповідачем були враховані попередня робота позивача, ступень тяжкості, та

обставини за яких було вчинено проступок. Таким чином в цій частині вимоги ОСОБА_6

Л.Д. також не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

У відповідності до ст.ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_4

професійного ліцею на користь держави слід стягнути державне мито в сумі 281грн.47

коп. та 120,00 грн. витрат на ІТЗ.

Керуючись ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 професійного ліцею,

ОСОБА_5 освіти і науки ОСОБА_4 обласної державної адміністрації про

визнання наказів незаконними, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної

плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди - задовольнити

частково.

Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника директора з

навчально-виховної роботи ОСОБА_4 професійного ліцею.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1

ОСОБА_7 на роботі.

Стягнути з ОСОБА_4 професійного ліцею на користь ОСОБА_1

ОСОБА_7 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 28147грн. 82 коп.

(двадцять вісім тисяч сто сорок сім гривень вісімдесят дві копійки).

Стягнути з ОСОБА_4 професійного ліцею на користь держави державне

мито в сумі 281грн. 47 коп. та на користь ГУ ДКУ витрати на ІТЗ в сумі 120,00 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду ОСОБА_4

області через Центральний рай^нндй суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його

проголошення.

СУДДЯ С.І. ГРЕЧАНА