_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 2-1187/10
Провадження № -
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2010 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

Головуючого - судді Непоради М.П.,

при секретарі - Єрьоменко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - Одеська регіональна філія Державного підприємству «Центру Державного земельного кадастру» в особі Одеської обласної філії про встановлення земельного сервітуту, та по зустрічному позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - Одеська міська рада про встановлення земельного сервітуту,

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2008 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про становлення земельного сервітуту, посилаючись на те, що він є влісником 2/5 частин житлового будинку № 16 по пров. Глінки в м. Одесі згідно договору купівлі-продажу від 04.11.1982 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори за реєстровим № 1-8202.

Власником 3/5 частин того ж будинку згідно з договором дарування від 02.06.2004 року є відповідач ОСОБА_2

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03.11.1997 року був встановлений порядок користування земельною ділянкою пл. 447 кв.м за адресою м. Одеса, пров. Глінки, 16 між мною та ОСОБА_3 (колишній власник 3/5 частин значеного будинку), згідно з яким ОСОБА_1 було виділено в користування 129 кв.м., а ОСОБА_3 - 327 кв.м. спірної земельної ділянки.

В 2005 році позивач знов звернувся до Київського районного суду м. Одеси до відповідача ОСОБА_2 про визначення порядку користування земельною ділянкою відповідно з ідеальними частками кожного власника домоволодіння, та в 2007 році рішенням Київського районного суду м. Одеси йому було відмовлено в задоволенні позову, оскільки порядок користування земельною ділянкою вже був встановлений попереднім рішенням суду.

Позивач вказав, що в наступний час він користується земельною ділянкою пл. 129 кв.м., хоча пропорційно 2/5 частину домоволодінні вона повинна бути набагато більше, та нааявність меншої за площею ділянки негативно відображується на обслуговуванні житлового будинку та мешкання в ньому.

Позивач зазначив, що зовнішні стіни двох підсобних приміщень належного йому житлового будинку пл. 2,2 кв.м. та 4.8 кв.м. виходять на земельну ділянку відповідача ОСОБА_2, та у зв'язку з цим, він не може пройти на земельну ділянку відповідача щоб встановити будівельні риштування та складувати будівельні матеріали для того, щоб робити зовнішній ремонт цих приміщень.

Крім цього, він не може прокласти водопровідні труби та розмістити дворову вбиральню згідно вимогам ДБН та санітарним правилам та нормам.

В порушення цих вимог позивач змушений користуватися люфт-козетом з вигребом, який розташований на відстані 1,5 від належної йому частини житлового будинку.

Також, як вважає позивач, у порушення вимог ДБН та санітарних правил та норм його водопровідна мережа проходить уздовж фасадних стін належної його частини будинку на відстані 1 м.

Позивач просить суд встановити для нього сервітут без визначення строку, тобто постійного користування земельною ділянкою ОСОБА_2 для проходу і проїзду на транспортному засобі по наявному шляху, права прокладання та експлуатації водопровіду та каналізації, права встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд.

Відповідач по справі ОСОБА_2 позов не визнав, та звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про встановлення земельного сервітуту, посилаючись на те, що він є власником 3/5 частин домоволодіння по пров. Глінки, 16, яке розташоване на земельній ділянці площею 0,0327 га.

22 січня 2008 року йому був виданий державний акт про право власності на вказану земельну ділянку.

Позивач по зустрічному позову ОСОБА_2 зазначив, що зовнішні стіни належної йому частки житлового будинку виходять на земельну ділянку відповідача по зустрічному позову ОСОБА_1, та саме тому він не може здійснювати зовнішній ремонт відповідної частини будинку.

Вихід до зовнішніх стін належної йому частини будинку відповідачем заблоковано огорожею, у зв'язку з чим неможливо здійснити прохід та встановити з метод ремонту будівельні риштування та складати будівельні матеріали на земельній ділянці, що знаходиться в користуванні ОСОБА_1

ОСОБА_2 зазначив, що домовленості про встановлення земельного сервітуту з ОСОБА_1 не досягнуто, та позивач по зустрічному позову просить суд ухвалити рішення, яким встановити в його інтересах постійний безоплатний земельний сервітут про право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту належної йому частини будівлі на земельній ділянці, що знаходиться в користуванні ОСОБА_1 за адресою м. Одеса, пров. Глінки, 16.

В судове засідання з'явилися позивач та первісному позову та відповідач по зустрічному позову ОСОБА_1 та його адвокат, відповідач по первісному позову та позивач по зустрічному позову ОСОБА_2 та його адвокат, представник третьої особи - Одеської міської ради.

В судове засідання не з'явився представник третьої особи - ДП «Центр державного земельного кадастру» в особі Одеської регіональної філії, до матеріалів справи залучено заперечення до первісного позову ОСОБА_1, в якому представник третьої особи просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі, посилаючись на те, що діючим законодавством не передбачений порядок реєстрації земельних сервітутів тому Одеська регіональна філія ДП «Центр державного земельного кадастру» не може бути третьою особою по вказані цивільній справі.

В судовому засіданні позивач по первісному позову та відповідач по зустрічному позову ОСОБА_1 та його адвокат наполягали на задоволенні первісного позову, а в задоволенні зустрічного позову просив відмовити.

Відповідач по первісному позову та позивач по зустрічному позову ОСОБА_2 та його адвокат заперечували проти задоволенні первісного позову та наполягали на задоволенні зустрічного позову.

Представник третьої особи - Одеської міської ради залишив вирішення спору на розсуд суду.

Вислухавши думку сторін по справі, дослідивши та з'ясувавши всі обставини по справі, оглянувши надані суду письмові докази, суд приходить до висновку що задоволенні первісного та зустрічного позову повинно бути відмовлено за наступний підставах.

Правовідносини між сторонами регулюються земельним законодавством України.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 4 листопада 1982 року належить 2/5 частин житлового будинку з надвірними спорудами що знаходиться в м. Одесі по провулку Глінки під № 16 та складається в цілому з житлової кам'яної будівлі, загальна житлова площа якої становить 41,0 кв.м. та з надвірних споруд: «В» - сарай, «Г» - уборна, № 1 - забор, 1.ІІ мощення. Будинок розташований на земельній ділянці розміром 447 кв.м. У користування

ОСОБА_4 відійшли з житлової будівлі зазначеної на схематичному плані з літ. «А» приміщення під індексами: 1-4, 1-5 житлові кімнати, загальною площею 18,7 кв.м.; 1-6 ванна, ? коридору 1-1, 1/3 мощення та заборів.

Договір купівлі-продажу зареєстрований в КП «ОМБТІ і РОН» під № 18525 стр. 512 кн. 6 доп., інвентарна справа 27083 від 12 листопада 1982 року.

ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 02.06.2004 року належить 3/5 частин житлового будинку за адресою м. Одеса, пров. Глінки, 16.

22 січня 2008 року ОСОБА_2 було виданий державний акт про право власності наземельну ділянку, площею 0,037 га за адресою м. Одеса, пров. Глінки, 16.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 3 листопада 1997 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 (колишня власниця 3/5 частин домоволодіння № 16 по пров. Глінки в м. Одесі) про визначення порядку користування земельною ділянкою, був визначений порядок користування земельною ділянкою за адресою м. Одеса, пров. Глінки, 16. ОСОБА_1 було виділено в користування 129 кв.м. спірної земельної ділянки, ОСОБА_3 - 327 кв.м. спірної земельної ділянки, та визначені межі співвласників, які відповідають фактично склавшемуся порядку користування ділянкою.

Вказане рішення набрало законної сили 16 грудня 1997 року.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2007 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування земельною ділянкою та визнання права власності на самовільно зведену прибудову у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Згідно з цим рішенням, ОСОБА_1 в 1998 році на 2/5 частин житлового будинку збудував двоповерхову прибудову, спорудження якої не було погоджено у встановленому порядку з наглядовими органами та архітектурними установами, будівництво проведено без проекту. При будівництві ОСОБА_1 не були додержані відповідні нормативні вимоги ДБН 79-92 (відстань від межі суміжної ділянки до стін житлового будинку повинна бути не менше 1 метра, конструкції будинків і споруд що виступають, не повинні перетинати межі сусідніх ділянок), також самовільна прибудова не відповідає вимогам ДБН В.2.2-15-2005. Вищевказана самовільна двоповерхова прибудова була побудована ОСОБА_1 по розподільній лінії земельної ділянки співвласників будинку, що порушує права ОСОБА_2І, тому що ОСОБА_1 на свій розсуд зробив мощення впродовж стіни самовільної прибудови на земельній ділянці ОСОБА_2

Рішення суду набрало законної сили.

Відповідно вимог ст. 98 ЗК України земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки.

Згідно ст. 99 ЗК України власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів: право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; право прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій; право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку; право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд.

Ст. 100 ЗК України встановлено, що власник або землекористувач земельної ділянки має право вимагати встановлення земельного сервітуту для обслуговування своєї земельної ділянки. Земельний сервітут встановлюється за домовленістю між власниками сусідніх земельних ділянок на підставі договору або за рішенням суду.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що посилання ОСОБА_1 на те, що він не має можливості прокласти водопровідні труби та розмістити дворову вбиральню згідно з вимогами ДБН та санітарних правил і норм, тому йому необхідно встановити земельний сервітут на земельній ділянці ОСОБА_2 є безпідставними, тому як ОСОБА_1 за власним бажанням ще в 1998 році збудував на земельній ділянці, яка находиться в його користуванні площею 127 кв.м. самовільну прибудову без додержання вказаних норм та правил та не надав суду жодних доказів (а саме проекту водовідведення) щодо необхідності прокласти по земельній ділянці ОСОБА_2 водопровідні труби, та про необхідність розміщення дворової вбиральні.

Тому суд вважає за доцільне відмовити в цій частині позовних вимог.

Також ОСОБА_1 не надав суду належних доказів щодо необхідності надання йому сервітуту для проходу та проїзду на транспортному засобі, так як із пояснень позивача ОСОБА_1 на земельну ділянку відповідача ОСОБА_5 виходять лише зовнішні стіни двох підсобних приміщень належного йому житлового будинку.

Щодо вимог про встановлення сервітуту на земельній ділянці ОСОБА_6 для встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд, суд приходить до висновку, що в цій частині вимог сторони повинні дотримуватися правил добросусідства, а встановлення сервітуту щодо заявлених вимог в цієї частині повинно бути відмовлено, так як ремонтні роботи носять разовий непостійний характер, та їх можливо виконати за домовленістю із суміжним співвласником домоволодіння.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - Одеська регіональна філія Державного підприємству «Центру Державного земельного кадастру» в особі Одеської обласної філії про встановлення земельного сервітуту.

Також, суд приходить до висновку, що в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_1, третя особа - Одеська міська рада про встановлення земельного сервітуту також повинно бути відмовлено, так як посилання позивача ОСОБА_5 на неможливість виконання будівельних робіт з ремонту належної йому частині будівлі, та встановлення йому на земельній ділянці ОСОБА_1 земельного сервітуту є безпідставними та необгрунтованими.

Керуючись ст.ст. 98, 99, 100 ЗК України, ст.ст. 84, 88, 213, 215, 223 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - Одеська регіональна філія Державного підприємству «Центру Державного земельного кадастру» в особі Одеської обласної філії про встановлення земельного сервітуту - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - Одеська міська рада про встановлення земельного сервітуту - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя М.П. Непорада