Справа №2а-982/09 25.05.2010 25,05.2010 25.05.2010
Головуючий першої інстанції Раєвич Т.М.
Судця - доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
УХВАЛА іменем України

25 травня 2010 року колегія судців судової палати в цивільних справах рійного суду Миколаївської області в складі: головуючої - Вовненко Г.Ю., суддів - Лівійського І.В., Шаманської Н.О., при секретарі - Бобуйок І.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві адміністративну іву за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Єнецькому районі Миколаївської області (далі - УПФ) на постанову Єланецького районного суду Миколаївської області від 25 грудня 2009 р. за позовом ОСОБА_2 до УПФ про визнання діяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

встановила:

У листопаді 2009 р. ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до в якому просив визнати протиправною бездіяльність щодо перерахування йому як особі, яка має правовий статус дитини війни, лати (підвищення) до пенсії, передбаченої Законом України від 18 листопада 2004 р. «Про соціальний захист дітей війни» (далі - Закон від 18 листопада 2004 p.), у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 1 2006 р. до 31 грудня 2007 р. та зобов'язати УПФ здійснити рахування такої допомоги і забезпечити виплату заборгованості.

Постановою Єланецького районного суду Миколаївської області |м 25 грудня 2009 р. позов задоволено частково. Визнано бездіяльність неправомірною. Зобов'язано УПФ нарахувати та виплатити 30% підвищення пенсії за віком за період з 9 липня по 31 грудня 2007 р. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі УПФ, посилаючись на невірне застосування норм матеріального права, просило постанову скасувати і ухвалити постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідача, дослідивши обставини справи, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач отримує пенсію за віком та належить до категорії громадян, яким визначено статус дитини війни.

Положення ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р. (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що дітям війни пенсії ) щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, і виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за №м.

Справа №22-Ц-1163 / 2010 p. Категорія: 57

Однак, згідно з пунктом 17 ст. 77 Закону України від 20 грудня 05 р. «Про Державний бюджет України на 2006 рік» дію ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р. зупинено на 2006 р.

До того ж, Законом України від 19 січня 2006 р. «Про внесеї змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» положень Закону України від 20 грудня 2005 р. «Про Державний бюджет України на 2006 рік» виключено пункт 17 ст. 77 вказаного вище Закону,! новою редакцією ст. 110 цього ж Закону встановлено, що пільги дітям вії передбачені ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 p., запроваджуються у 2006 поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комік Верховної Ради України з питань бюджету.

Між тим, Кабінет Міністрів України протягом 2006 р. не приймі рішення на виконання вимог ст. 110 Закону України від 20 грудня 2005 рі «Про Державний бюджет України на 2006 рік».

Отже, пільги для дітей війни, передбачені ст. 6 Закону вц 18 листопада 2004 p., безпосередньо у 2006 р. запроваджено не було.

В подальшому пунктом 12 ст. 71 Закону України від 19 груді 2006 р. «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дію ст. 6 Закону 18 листопада 2004 р. зупинено на 2007 р. із урахуванням ст. 111 названої вище Закону.

Проте, рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2001 р. № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнано такими, що в відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пунш 12 ст. 71 Закону України від 19 грудня 2006 р. «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким зупинено на 2007 р. дію ст. 6 Закону від листопада 2004 р. із урахуванням ст. 111 цього ж Закону.

Законом України від 28 грудня 2007 р. «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», а саме, підпунктом 2 пункту 41 розділу II зміст ст. 6 Закону 18 листопада 2004 р. щодо розмірів підвищення пенсії дітям війни викладеної новій редакції.

Але, рішенням Конституційного Суду України від 22 травм 2008 р. № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) зміни, внесені підпунктом 2 пунктом 41 розділу II Закон) України від 28 грудня 2007 р. «Про Державний бюджет України на 2008 рікта про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо розмірів підвищення пенсії дітям війни визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнанні неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, право на здійснення перерахунку підвищення пенсії у розмірах, визначених ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 p., діти війни мають у періоди з 9 липня до 31 грудня 2007 р. та з 22 травня 2008 р.

Суд першої інстанції, який розглядав на той час справу за правилами адміністративного судочинства, повно та всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку наявним доказам, а тому прийшов до обґрунтованого висновку про те, що УПФ як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсії та доплат до них, повинен

ївідповідно до вимог ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р. і здійснити НІ перерахування (за той період, коли дія цієї норми не була . Однак, УПФ у порушення зазначених положень цього Закону таких твань не проводило, чим і допустило протиправну бездіяльність. На іі чого суд обґрунтовано задовольнив позов частково, але в межах к вимог.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій із посиланням на кість бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям йне приймаються до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків (предметом цього спору. Проблеми надання бюджетних коштів УПФ для [покладених на нього обов'язків у справах цієї категорії виходять за Заявлених вимог і тому судом не розглядалися.

Безпідставними є також посилання відповідача на можливість Цвдого використання коштів УПФ, оскільки суди не ухвалювали рішення проведення виплат із власних джерел фінансування останнього.

З огляду на викладене судова колегія вважає за необхідне "дай апеляційну скаргу, а судове рішення залишити без змін. Керуючись ст.ст. 307 - 308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Єланецькому районі Миколаївської області відхилити, а постанову Єланецького районного суду Миколаївської області від 25 грудня 2009 р. - нити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців після набрання нею законної сили.