Кіровський районний суд м.Дніпропетровська
№2-1375/2010р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2010 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Ходасевича О.В.,

при секретарі Ребізант Ю.В.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Пята Дніпропетровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

До Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач із позовом до ОСОБА_2, треті особи: Пята дніпропетровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 12 лютого 1998 року померла його мати ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 27 лютого 1998 року, актовий запис № 208.

Факт родинних стосунків між ОСОБА_1 та матір'ю ОСОБА_5 підтверджується повторним свідоцтвом про народження ОСОБА_1 від 06 березня 1944 року, актовий запис № 64.

Після смерті матері відкрилася спадщина у вигляді частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яка належить їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21 листопада 1996 року.

Інших спадкоємців першої черги за законом або за заповітом після смерті матері не було і не має.

У грудні 2009 року позивач звернувся до П'ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину після померлої матері, але останньому було відмовлено у зв'язку з пропуском строку для прийняття спадщини, що підтверджується відповіддю № 1767/02.14 від 08 грудня 2009 року.

Виходячи з викладеного просить суд:

- встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини у вигляді 1/4 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 після померлої 12 лютого 1998 року матері ОСОБА_5.

- визнати за ОСОБА_1, право власності в порядку спадкування після померлої 12 лютого 1998 року матері ОСОБА_5 на 1/4 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2.

В ході судового засідання, позивач посилаючись на ті самі підстави просив позов задовольнити в повному обсязі.

В ході судового засідання відповідач проти задоволення позову не заперечував, також просив задовольнити його в повному обсязі.

Треті особи на призначений час та дату в судове засідання не зявилися, що не є перешкодою у розгляді зазначеної справи по суті.

Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи в їх сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав:

В ході судового засідання встановлено, що згідно свідоцтва про смерть від 27 лютого 1998 року, актовий запис № 208, 12 лютого 1998 року ОСОБА_5 померла (а.с.5).

Факт родинних стосунків між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 підтверджується повторним свідоцтвом про народження ОСОБА_1 від 06 березня 1944 року, актовий запис № 64 (а.с.7).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина у вигляді частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яка належить їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21 листопада 1996 року (а.с.6).

Інших спадкоємців першої черги за законом або за заповітом після смерті матері не було і не має.

У грудні 2009 року позивач звернувся до П'ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину після померлої матері ОСОБА_5, але останньому було відмовлено у зв'язку з пропуском строку для прийняття спадщини, що підтверджується відповіддю № 1767/02.14 від 08 грудня 2009 року (а.с.8).

Відповідності до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції 2003 року) правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, що не стосується виниклих правовідносин, тому що спадщину позивач прийняв фактично коли вступив в управління та володіння спадковим майном у 1998 році.

У відповідності до ч.1 ст.529 ЦК України (в редакції 1963 року) при спадкування за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частинах діти, подружжя та батьки померлого.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року) вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

У відповідності до ч.2 ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року) зазначені дії повинні бути виконані протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Також у відповідності до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» (яка діяла на момент відкриття спадщини) якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку.

У відповідності до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (ч.2 ст. 370, ч. 2 ст. 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

Таким чином позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Пята дніпропетровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування підлягає задоволенню, оскільки факт прийняття позивачем спадщини після смерті матері - ОСОБА_5 підтверджується тим, що він вступив в володіння спадковим майном - предметами звичайної домашньої обстановки та побуту, які ним були отримані одразу після поховання померлої та вступив в управління спадковим майном - саме 1/4 частиною квартири у відповідності до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», котра утримується в належному стані до теперішнього часу.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212-215 ЦПК, ч. 1 ст. 529, п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Пята дніпропетровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини у вигляді 1/4 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 після померлої 12 лютого 1998 року матері ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_1 (ід номер НОМЕР_1), право власності в порядку спадкування після померлої 12 лютого 1998 року матері ОСОБА_5 на 1/4 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про апеляційне оскарження.

На рішення може бути подана заява про апеляційне оскарження в апеляційний суд через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення та апеляційна скарга в апеляційний суд через суд першої інстанції протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя О.В. Ходасевич