Справа № 2-1379/10
Провадження № 2-1379/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2010 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Гаврасієнко В.О.,

при секретарі Когановій Г.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представників позивача ОСОБА_2

ОСОБА_3

представників відповідачів ОСОБА_4

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа Універсальна товарна біржа «Миколаївська нерухомість 2000», приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_8, про визнання недійсним договорів купівлі-продажу та дарування, визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу 9/100 частин домоволодіння №77 по вул. Московській в м. Миколаєві, який був укладений між ним та ОСОБА_6

20.02.2002року та посвідчений на УТБ «Миколаївська нерухомість 2000» за №1-402, посилаючись на вчинення правочину під впливом обману, оскільки відповідач навмисно ввів його в оману щодо обставин, які мають істотне значення. При цьому позивач просив визнати недійсним договір дарування, що був укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 21.05.2004 року та посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за №688 та визнати за ним право власності на вищевказане нерухоме майно.

В судовому засіданні позивач та його представники ОСОБА_2, ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали та суду пояснили, що договір купівлі-продажу був укладений з порушенням норм діючого законодавства, оскільки ОСОБА_6 навмисно ввів ОСОБА_1 в оману щодо природи правочину, внаслідок чого ОСОБА_1 вважав, що укладає не договір купівлі-продажу, а договір позики, оскільки отримав від ОСОБА_6 грошові кошти в загальній сумі 400 доларів СІІІА. При цьому позивач посилався на невиконання покупцем в повному обсязі суттєвих умов договору, оскільки ним не була сплачена повна вартість товару, яка складає 1400 доларів СІЛА. Також позивач вказував, що внаслідок недійсності вказаного договору ОСОБА_6 не мав права розпорядження спірниммайном, у звязку з чим договір дарування між ним та ОСОБА_7 також слід визнати недійсним.

Представник відповідача ОСОБА_6- ОСОБА_5 проти задоволення позову заперечував, посилаючись на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.05.2002 року, яким спірний договір купівлі- продажу визнаний дійсним.

Представник відповідачки ОСОБА_7 - ОСОБА_4 просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на укладення оспорюваних договорів без порушень вимог діючого законодавства. Крім того, просив застосувати наслідки спливу позовної давності.

Представники третіх осіб до суду не зявились, про причини неявки не повідомили, заперечень проти позову не надали.

Ухвалою суду справа розглянута за відсутності представників третіх осіб, оскільки в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне.

На підставі Договору міни від 09.06.1994 року, що був посвідчений державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори за реєстр №1-3471 та зареєстрований КП ММБТІ 09.06.1994 року за реєстр. №1554, ОСОБА_1 належало на праві власності 9/100 частин домоволодіння №77 по вул. Московській в м. Миколаєві.

20.02.2002року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 був укладений договір купівлі-продажу 9/100 частин домоволодіння №77 по вул. Московській в м. Миколаєві, згідно умов якого ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_6 вказане нерухоме майно, яке останній прийняв, сплативши до підписання договору продавцю обумовлену сторонами грошову суму в розмірі 7000 грн. Договір підписаний сторонами та посвідчений на УТБ «Миколаївська нерухомість 2000» за №1-402. При цьому ОСОБА_1 виїхав із проданої квартири.

22.02.2002року договір зареєстрований КП МБТІ за реєстр.№1554.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.05.2002 року

договір визнаний дійсним.

21.05.2004року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 був укладений договір дарування, згідно умов якого ОСОБА_6 подарував, а ОСОБА_7 прийняла в дар 9/100 частин домоволодіння №77 по вул. Московській в м. Миколаєві. Договір посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за №688.

На підставі вказаного договору дарування, 01.06.2004 року КП ММБТІ зареєструвало право власності ОСОБА_7 на 9/100 частин домоволодіння №77 по вул. Московській в м. Миколаєві.

Рішенням виконкому Миколаївської міської ради №1769 від 28.08.2006 року належна ОСОБА_7 частина вищевказаного домоволодіння виділена в окрему адресу - вул. Московська,77/1. На підставі даного рішення 13.10.2006уоку видано Свідоцтво про право власності, яке зареєстровано КП ММБТІ 13.10.2006 року за №21745.

Таким чином, вищевказані договори укладені без порушень норм діючого законодавства, у звязку з чим право власності на спірне нерухоме -майно набуте ОСОБА_7 правомірно.

Доводи позивача щодо укладення договору купівлі-продажу під впливом обману, оскільки ОСОБА_6 навмисно ввів його в оману щодо природи правочину, суд не приймає до уваги, оскільки жодного належного доказу на їх підтвердження позивачем суду не надано.

Посилання позивача на невиконання в повному обсязі відповідачем ОСОБА_6 обовязків покупця щодо оплати придбаного товару не можуть бути підставою для визнання угоди недійсною.

Враховуючі вищевикладене, у відповідності зі ст.ст.224, 529,548,549,48 ЦК України в ред. 1963 року, ст.ст.203,230,717,718,722 ЦК України, суд дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для визнання недійсними договору купівлі-продажу 9/100 частин домоволодіння №77 по вул. Московській в м. Миколаєві, який був укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 20.02.2002 року та посвідчений на УТБ «Миколаївська нерухомість 2000» за №1-402 та договору дарування вищевказаних частин домоволодіння, що був укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7

21.05.2004року та посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за №688, та застосування наслідків недійсності правочинів.

При цьому судом встановлено, що даний позов предявлений ОСОБА_1 після спливу позовної давності, однак враховуючи, що підставою для відмови в задоволенні позову може бути або безпідставність позовних вимог, або сплив строку позовної давності, суд не застосовує наслідки спливу позовної давності та відмовляє в задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог.

При цьому згідно вимог ч.4 ст. 154 ЦПК України суд вважає за доцільне скасувати засіб забезпечення даного позову у вигляді арешту, який був накладений ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва Коваля В.І. 19.12.2008 року на належні на цраві власності ОСОБА_7 9/100 частин домоволодіння №77/1 по вул. Московській в м. Миколаєві.

У відповідності із ст.ст.81,88 ЦПК України з позивача слід достягнути на користь держави судовий збір в розмірі 152 грн. 59 коп.

Керуючись ст. ст. 8,10,30,212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа Універсальна товарна біржа «Миколаївська нерухомість 2000», приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_8, про визнання недійсним договорів купівлі-продажу та дарування, визнання права власності - відмовити.

Скасувати арешт, що був накладений ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва Коваля В.І. 19.12.2008 року на належні на праві власності ОСОБА_7 9/100 частин домоволодіння №77/1 по вул. Московській в м. Миколаєві.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 152 грн. 59 коп.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до Апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення та подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подачі заяви.

Суддя В.О. Гаврасієнко