Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2010 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої - судді Токар Н.В.,

при секретарі - Романцові М.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

за участю відповідача - ОСОБА_2,

за участю представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2010 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила винести рішення, яким стягнути з відповідача борг за договором позики у розмірі 2802 грн. 20 коп. та судові витрати по справі. В обгрунтування позовної заяви, позивач вказала на те, що 01 жовтня 2008 року вона уклала з відповідачем договір позики, згідно якого вона передала відповідачу грошові кошти у сумі 2802 гривні 20 копійок, а відповідач написала розписку та зобов'язалася їх повернути протягом шести місяців. До теперішнього часу відповідач кошти не повернула, у зв'язку з чим, позивач вимушена звернутися до суду із вказаним позовом.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала заявлені позовні вимоги, просила позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення, пояснивши суду, що вона працювала за усною домовленістю у позивача продавцем у продуктовому магазині, який знаходиться по вул.Чкалова. 6.145 у с.Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області. У зв'язку з виявленою нестачею грошових коштів. її примусили написати розписку на суму 2802 грн. 20 коп.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що розписка була складена відповідачкою під тиском та із застосуванням погроз. Зазначений правочин не відповідає закону, оскільки немає волевиявлення відповідача, а тому не може бути визнаний законним. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Вислухавши сторони, свідків, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним.

Згідно ч.І ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.І ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У судовому засіданні встановлено і не заперечувалось сторонами по справі, що ОСОБА_2 - відповідач по справі, працювала у ОСОБА_1 за усною домовленістю продавцем у продуктовому магазині позивача, який знаходиться по вул.Чкалова, 6Л45 у с.Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області.

У зв'язку з виявленою нестачею грошових коштів в магазині. ОСОБА_2 власноручно написала розписку, згідно якої, зобовязалася повернути борг, взятий в магазині у сумі 2802 грн. 20 коп. протягом шести місяців (арк.с.13).

Зазначені обставини підтвердили допитані в судовому засіданні свідки.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що вона за усною домовленістю працює продавцем в магазині ОСОБА_1, який знаходиться по вул.Чкалова, 6.145 у с.Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області. При проведенні позивачкою ревізії в магазині, була виявлена недостача грошових коштів у продавця ОСОБА_2 та ОСОБА_5. Під час написання розписки ОСОБА_2 були присутні всі продавці магазину, а також ОСОБА_1 ОСОБА_6 писала разом з продавцем ОСОБА_5, розписки писались власноручно без застосування будь-яких погроз.

Крім того, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показала, що також працює продавцем зазначеного магазину. У ОСОБА_2, яка працювала продавцем, була виявлена недостача, тому, вона власноручно і написала розписку про повернення протягом шести місяців суми 2802 грн. 20 коп. ОСОБА_6 ОСОБА_2 писала разом з ОСОБА_5, при цьому, були присутні всі продавці магазину, будь-якого примусу при написанні розписок не було.

Свідок ОСОБА_5, допитана в судовому засіданні, підтвердила, що також працювала в продуктовому магазині позивача, 01 жовтня 2008 року її викликали на роботу і під час проведення ревізії, оголосили, у кого з продавців є недостача. Під час ревізії були присутні всі продавці магазину. Недостача була виявлена у неї та ОСОБА_2. У звязку з відсутністю у них коштів, їй та ОСОБА_2 запропонували написати розписки на суму недостачі для подальшого повернення їх позивачу. Вона, разом з ОСОБА_2, кожна окремо, написати розписки. Позивач ОСОБА_1 не зверталась до суду до неї з приводу стягнення боргу по розписці, оскільки вона суму визнає і сама повертає в добровільному порядку.

З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання обєктивно підтверджуються зібраними у справі доказами.

Відповідно до вимог ч.2 ст.1047 ЦК України, обов'язковими реквізитами боргового документу є власноручний підпис боржника (позичальника), в судовому засіданні відповідач визнала факт власноручного написання розписки та підписання розписки особисто нею.

Оскільки, у визначений строк, грошові кошти відповідачем не були повернуті, суд, відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України, приходить до обгрунтованого висновку про задоволення позову.

Посилання представника відповідача на те, що розписка була складена відповідачкою під тиском та із застосуванням погроз, і тому, зазначений правочин не відповідає закону, оскільки немає волевиявлення відповідача, і тому не може бути визнаний законним, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Оскільки відповідач, відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України, повинна була довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.57-59 ЦПК України, зазначені нею обставини, таких доказів вона не надала суду.

Крім того, в силу передбаченого ст.545 ЦК України, загального правила на позикодавця, як кредитора, покладається обовязок підтвердити прийняття виконання. Позикодавець повинен видати позичальникові розписку про отримання виконання або повернути отриманий при укладенні договору борговий документ (розписку позичальника).

Отже, якщо боржник видав кредитору в посвідчення зобов'язання борговий документ, то кредитор, приймаючи виконання, повинен повернути цей документ. Знаходження розписки у позикодавця - позивача по справі, свідчить про те, що боргове зобов'язання не припинено.

Також, посилання відповідача на те, що грошові кошти у сумі 2802 грн. 20 коп. вона від позивача не отримувала, не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки відповідач договір позики у судовому порядку не оспорювала.

За таких обставин, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача суми 2802 грн. 20 коп. є законною, обгрунтованою і підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч.І ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача суд присуджує понесені і документально підтверджені судові витрати: судовий збір у розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст.1046, 1047, 1049 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок стягнення боргу суму 2802 (дві тисячі вісімсот дві) грн. 20 (двадцять) коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 120 (сто двадцять) грн. та судовий збір у сумі 51 (пятдесят одна) грн., а разом - 171 (сто сімдесят одна) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку передбаченому ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: Н.В. Токар