Апеляційний суд Житомирської області
РІШЕННЯ

Іменем України

„14" липня 2010 року апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Миніч Т.І.,

суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі судового

засідання ОСОБА_3,

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу дочірнього підприємства „Басегра" товариства з обмеженою відповідальністю „Барс"

на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 12 березня 2010 року

у справі за заявою Новоград-Волинського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Новоград-Волинської міської ради до дочірнього підприємства „Басегра" товариства з обмеженою відповідальністю „Барс", ОСОБА_4 про

скасування рішення третейського суду,

встановив:

Рішенням постійно діючого третейського суду при юридичній корпорації „Принцип" від 27 березня 2008 року задоволено позов дочірнього підприємства „Басегра" товариства з обмеженою відповідальністю „Барс" до ОСОБА_4 про визнання права власності на об"єкти нерухомого майна та визнано за позивачем право власності на об"єкти нерухомого майна - нежилі приміщення по вул.Шепетівська, 34 у м.Новограді- Волинському.

У жовтні 2009 року прокурор в інтересах Новоград-Волинської міської ради звернувся до суду із заявою про скасування зазначеного рішення у зв"язку з тим, що вказана справа не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 12 березня 2010 року прокурору поновлено строк на оскарження рішення постійно діючого третейського суду при юридичній корпорації „Принцип" від 27 березня 2008 року. Визнано незаконним та скасовано рішення постійно діючого третейського суду при юридичній корпорації „Принцип" від 27 березня 2008 року у справі за позовом дочірнього підприємства „Басегра" товариства з обмеженою відповідальністю „Барс" до ОСОБА_4 про визнання права власності на об"єкти нерухомогомайна.

У поданій апеляційній скарзі дочірнє підприємство „Басегра" товариства з обмеженою відповідальністю „Барс" порушує питання про скасування зазначеного рішення з ухваленням нового - про відмову в задоволенні заяви, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та неповне з"ясування обставин справи. Зокрема зазначає, що суд застосував до спірних правовідносин ст.6 Закону України „Про третейські суди" в редакції, яка на час ухвалення оскаржуваного рішення не діяла. На думку апелянта, суд не звернув уваги на ту обставину, що право передати спір на вирішення третейського суду передбачено ст.5 Закону.

Апеляційна скарга не містить доводів щодо незаконності рішення в частині вимог про поновлення строку на оскарження рішення третейського суду. Тому в цій частині законність рішення не перевіряється.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Рішенням постійно діючого третейського суду при юридичній корпорації „Принцип" від 27 березня 2008 року задоволено позов дочірнього підприємства „Басегра" товариства з обмеженою відповідальністю „Барс" до ОСОБА_4 про визнання права власності на об"єкти нерухомого майна та визнано за позивачем право власності на об"єкти нерухомого майна - нежилі приміщення по вул.Шепетівська,34 у м.Новограді- Волинському (а.с.6-7).

Відповідно до п.1 ч.З ст.51 Закону України „Про третейські суди" надалі Закону) однією із підстав для оскарження та скасування рішення третейського суду є прийняття рішення у справі, яка не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що дана справа не підвідомча третейському суду, зважаючи на наступне.

Згідно з п.7 ст.6 Закону (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України.

З матеріалів справи вбачається, що необхідність ухвалення оскаржуваного рішення третейського суду викликана відсутністю правовстановлюючих документів на об"єкти нерухомого майна - нежилі приміщення по вул.Шепетівська,34 у м.Новограді- Волинському. Зазначені обставини визнала в суді і представник відповідача ДП „Басегра". Тобто, зазначеним рішенням фактично узаконено самовільне будівництво.

Відповідно до ч.З ст.376 ЦК право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане лише за рішенням суду.

У зв"язку з наведеним суд першої інстанції правильно вважав, якщо згідно з положеннями чинного законодавства певне питання вирішується судом у судовому порядку, на підставі рішеннясуду тощо, слід вважати, що йдеться про державні суди. Отже ці питання не підлягають розгляду у третейських судах.

За таких обставин суд дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для скасування рішення третейського суду.

Разом з тим, в мотивувальній частині рішення суд послався на ст.6 Закону в редакції Закону України від 5 березня 2009 року, тобто, в редакції, яка недіяла на час ухвалення оскаржуваного рішення третейського суду. Проте на правильність висновків суду

це не впливає і не є підставою для скасування рішення.

Тому з цій частині рішення суду підлягає зміні із виключенням посилання на зазначений закон.

Крім того суд першої інстанції правильно вважав, що зазначеним рішенням зачіпаються інтереси Новоград-Волинської міської ради, в інтересах якої прокурор звернувся з позовом до суду. Із змісту ст.ст.30,31 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні", ст.ст.10,11,17 Закону України „Про планування і забудову територій" саме до компетенції місцевих рад віднесені питання про розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, схем планування територій на місцевому рівні та іншої містобудівної документації, а також питання щодо забудови та іншого використання територій згідно із схемою планування територій відповідних адміністративно- територіальних одиниць та із врахуванням державних інтересів. Проте третейський суд на це уваги не звернув.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом прав

відповідачів, передбачених ст.5 Закону, передати спір на розгляд третейського суду шляхом укладення третейської угоди не заслуговують на увагу та висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст.5 Закону спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам Закону.

Оскільки третейська угода є різновидом цивільно-правового правочину, то вона має відповідати також вимогам, встановленим цивільним законодавством. В даному випадку укладена між відповідачами третейська угода порушує публічний порядок, що дає підстави вважати таку угоду нікчемною на підставі ст.228 ЦК. А відповідно до ст.216 ЦК нікчемний правочин не створює будь-яких правових наслідків.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.209,307,309,313,314, 316 ЦПК України , суд

ВИРІШИВ :

Апеляційну скаргу дочірнього підприємства „Басегра" товариства з обмеженою відповідальністю „Барс" задоволити частково.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 12 березня 2010 року змінити. Виключити із мотивувальної частини рішення посилання на ст.6 Закону України „Про третейські суди" в редакції 2006 року.

В решті рішення залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня її проголошення.

Головуючий: Судді: