Справа №2а-5-854/10 05.05.2010 05.05.2010 05.05.2010
Провадження №22ц-1763/10
Справа № 22 ц- 1763 / 10 Головуючий першої інстанції - Алєйніков В.О.
Категорія: 57 Суддя - доповідач апеляційного суду - ОСОБА_1
Рішення

Іменем України

5 травня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі: головуючого - Галугценка О.І., суддів - Кутової Т.З., Шолох З.Л., при секретарі судового засідання Фірсовій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою

управління Пенсійного фонду України в Центральному районнім. ОСОБА_2

на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 січня 2010 року у справі за

позовом

ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2008 року позивачка звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва (далі - УПФ), в якому просила визнати протиправною бездіяльність щодо неперерахування їй як особі, яка має правовий статус «дитини війни», доплати (підвищення) до пенсії, передбаченої Законом України від 18 листопада 2004 року «Про соціальний захист дітей війни» (далі - ОСОБА_1 від 18 листопада 2004 року), у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком та зобов'язати УПФ здійснити перерахування такої допомоги і забезпечити виплату заборгованості.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 січня 2010 року позов задоволено частково.

Зобов'язано УПФ здійснити перерахунок пенсії з 9 липня по 31 грудня 2007 року, а також з 22 травня 2008 року по 19 січня 2010 року з урахуванням підвищення на 30% мінімальної пенсії за віком за розміром, встановленим ч. 1 ст. 28 Закону України від 9 липня 2003 року «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - ОСОБА_1 від 9 липня 2003 року ) та провести відповідні виплати.

В апеляційній скарзі УПФ, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, просило постанову скасувати і ухвалити нову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що позивачка отримує пенсію за віком та належить до категорії громадян, яким визначено статус «діти війни».

Положенням ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 року (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Однак, згідно з пунктом 17 ст. 77 Закону України від 20 грудня 2005 р. «Про Державний бюджет України на 2006 рік» дію ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 року з упинено на 2006 рік.

Законом України від 19 січня 2006 року «Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2006 рік» із положень Закону України від 2) грудня 2005 року «Про Державний бюджет України на 2006 рік» виключено -ункт 17 ст. 77 вказаного вище Закону, а новою редакцією ст. 110 цього ж Закону

встановлено, що пільги дітям війни, передбачені ст. 6 Закону від 18 листопада - ' -Я запроваджуються у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджет) ; півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за пого~ Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Між тим. Кабінетом Міністрів України протягом 2006 року не приймав р : Л виконання вимог ст. 110 Закону України від 20 грудня 2005 року «Про Державні-: В України на 2006 рік». І

Отже, пільги для дітей війни, передбачені ст. 6 Закону від 18 листопада 2і 4 Я безпосередньо у 2006 році запроваджено не було. II

Пунктом 12 ст. 71 Закону України від 19 грудня 2006 року «Про Де: Щ бюджет України на 2007 рік» дію ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 року зупи ш 2007 рік із урахуванням ст. 111 названого вище Закону. І

Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 р. № 6-рп/200- . ¦ про соціальні гарантії громадян) визнано такими, що не відповідають Конституціїщ (є неконституційними) положення пункту 12 ст. 71 Закону України від 19 груд:-- ¦ року «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким зупинено на 2007 р:.- Я ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 року із урахуванням ст. 111 цього ж Закону.

Підпунктом 2 пунктом 41 розділу II Закону України від 28 грудня 2007 рок;. Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законе актів України» норми ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 року щодо розмірів підв;:_іі пенсії дітям війни викладено в новій редакції: передбачалося підвищення пенсій д.: - а які мають статус «дітей війни» у розмірі надбавки, що встановлена для учасників ьі (10 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність).

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 р. № 10-рп Iі (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) зміни, внеч підпунктом 2 пунктом 41 розділу II Закону України від 28 грудня 2007 року «1 Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодані актів України» щодо розмірів підвищення пенсії дітям війни визнано такими, шо відповідають Конституції України (є неконституційними).

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти абої окремі положення, що визнанні неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалеа Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, право на здійснення перерахунку підвищення до пенсії у розмірі визначених ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 року, мають особи, зі статусом «дЙ війни» з 9 липня до 31 грудня 2007 року, а також з 22 травня 2008 року.

Суд першої інстанції, який розглядав справу за правилами адміністративно) судочинства, чинного на час ухвалення рішення, повно та всебічно дослідив обставні спору, дав належну оцінку наявним доказам, а тому прийшов до обгрунтованого виснові про те, що УПФ як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплаї пенсії та доплат до них, повинен був діяти відповідно до вимог ст. 6 Закону від 1 листопада 2004 року і здійснити відповідні перерахування (за той період, коли дія ці норми не була зупинена). Однак УПФ, у порушення зазначених положень цього ОСОБА_1 таких нарахувань не проводило, чим і допустило протиправну бездіяльність. На підста чого суд задовольнив позовні вимоги частково та вірно з метою захисту порушенн органами виконавчої влади передбачених законом прав громадян застосував тако: положення ст. 11 КАС України .

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій із посиланням на відсутнісі бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни не приймаютьс до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом цього спор; Проблеми надання бюджетних коштів УПФ для виконання покладених на ньог обов'язків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і тому судом н розглядалися.

Безпідставними є також посилання відповідача на можливість нецільового використання коштів УПФ, оскільки суди не ухвалювали рішення про проведення виплат із власних джерел фінансування останнього.

В той же час висновок суду в резолютивній частині постанови про необхідність проведення відповідного перерахунку пенсії по 19 січня 2010 року є передчасним, оскільки відповідність дій відповідача законодавству, що регулювало спірні правовідносини протягом 2009 - 2010 років, не була предметом обговорення в суді першої інстанції, а тому такий висновок необхідно виключити з постанови суду.

З огляду на викладене судова колегія вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а судове рішення - змінити.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва задовольнити частково.

Постанову Центрального районного суду ОСОБА_2 від 19 січня 2010 року змінити, виключивши з резолютивної частини вказівку на здійснення перерахунку «по 19 січня 2010 року».

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців після набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді