Справа №2-1183/2010р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2010р. м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області в складі: головуючого судді Прінь І.П.,

при секретарі Бевз О.А.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Андріївської сільської ради Бердянського району Запорізької області, третя особа: Бердянська районна державна нотаріальна контора , про визнання права власності на будинок в порядку спадкування за законом, визнання права власності на самочинно збудовані будівлі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Андріїівської сільської ради Бердянського району Запорізької област, третя особа Бердянська районна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок №18 по пров. Смірнова в с. Андріївка Бердянського району та про визнання на самовільно збудовані будівлі на території цього домоволодіння. В позові посилається на те, що 03.04.1999 року померла ОСОБА_2 Після її смерті залишилася спадщина у вигляді житлового будинку №18 по пров. Смірнова в с. Андріївка. За заповітом вказане спадкове майно прийняв її син ОСОБА_3 Свідоцтво про право на спадщину він отримав тільки 03.03.2009р. Зареєструвати нерухоме майно в Бердянському районному БТІ ОСОБА_3 не встиг, бо помер 22.03.2009р. Вона, як дружина померлого, є спадкоємцем першої черги. Вона своєчасно звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовляє їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки нерухоме майно, яке за заповітом перейшло у власність чоловіка, не зареєстровано в БТІ. Інші спадкоємці, діти померлого ОСОБА_4 і ОСОБА_5, відмовилися від прийняття спадщини, подавши відповідні заяви нотаріусу. Крім цього на території домоволодіння №18 по пров. Смірнова в с. Андріївка збудовані самовільні будівлі - веранда «а2», сараї «О,Р,С» та навіс «П». Рішенням Андріївської сільської ради №36 від 19.03.2009р. було вирішено оформити право власності на ці самовільні будівлі за ОСОБА_3 і доручено Бердянському районному БТІ внести зміни до технічної документації та оформити право власності на них. У зв'язку з тим що ОСОБА_3 помер, не встигши зареєструвати ці самовільні будівлі, Бердянське районне БТІ відмовляє їй у їх реєстрації.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судове засідання не з'явивсь, подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує.

Представник третьої особи ОСОБА_7 у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає , що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що власник будинку №18 по пров. Смирнова в с. Андріївка Бердянського району ОСОБА_2 померла 03.04.1999р. Після її смерті спадщину прийняв її син ОСОБА_3 і йому 03.03.2009р. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказаний житловий будинок (а.с. 11).

Відповідно до ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

ОСОБА_3 помер 22.03.2009р., що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с.6). Тобто з об'єктивних причин він не зареєстрував своє право на нерухоме майно.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття.

Як вбачається з копії спадкової справи, яка була заведена після смерті ОСОБА_3, до нотаріальної контори 22.08.2009р. із заявою про прийняття спадщини звернулася дружина померлого ОСОБА_1, а діти ОСОБА_4 і ОСОБА_5 із заявами про відмову від прийняття спадщини на користь матері ОСОБА_1 ( а.с. 30-32).

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 у встановлений законом строк звернулася з заявою до нотаріальної контори, а інші спадкоємці першої черги відмовилися від прийняття спадщини на її користь, суд вважає за можливим визнати за позивачем право власності на спадкове майно - житловий будинок №18 по пров. Смірнова в с. Андріївка.

У задоволенні позову про визнання права власності за позивачем на самовільно збудовані на території цього домоволодіння будівлі необхідно відмовити з наступних підстав.

Статтею 376 ЦК України визначено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу користувача земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно до технічного паспорту, виготовленого 21.01.2009р. на будинок №18 по пров. Смірнова в с. Андріївка (а.с. 8-10), на території цього будинку були виявлені самовільно збудовані будівлі веранда «а2», сараї «О,Р,С», навіс «П». Зазначені будівлі були збудовані попереднім власником будинку ОСОБА_2 у період з 1988 по 1991рр.

Відомостей про те, що вказані будівлі були прийняті в експлуатацію і відповідають архітектурним, будівельним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам суду не надано.

В пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008р. зазначено, що якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво ( ст.376 ЦК України), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_2, на час своєї смерті, право власності на самовільно збудовані будівлі не набула. Як слідство не набув право власності на них і ОСОБА_3, який прийняв спадщину після її смерті.

За таких обставин вимоги позивача щодо визнання за нею права власності на самовільно збудовані будівлі є безпідставними і задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,15,60,208,212-215 ЦПК України, ст. 376,1261,1268,1269,1299 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після померлого 22.03.2009 року ОСОБА_3 на домоволодіння №18 по пров. Смірнова в смт. Андріївка Бердянського району Запорізької області, яке складається з житлового будинку «А», ґанку до «а2», гаражу «Г», літньої кухні «Б», літньої кухні «В», погрібу «Е», сараю «Д», вбиральні «Н», душу «М», басейну «К», басейну «Л», паркану №1, воріт №2, хвіртки №3, паркану №4, вимощення №1.

У задоволенні позову про визнання права власності на самовільні будівлі веранду «а2», сараїв «О,Р,С», навісу «П» - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Суддя І.П. Прінь