АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-ц-4432 /2010 р. Головуючий 1-ї
Категорія: «із соціальних виплат» інстанції: : ОСОБА_1
Доповідач:ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«27» травня 2010 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Пшенічної Л.В.,

Суддів: Бурлака І.В., Івах А.П.,

при секретарі: Варюшичевій A.C.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного Фонду України в Лозівському районі Харківської області на постанову Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 01 лютого 2010 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного Фонду України в Лозівському районі Харківської області про стягнення недоплаченої соціальної допомоги,-

встановила:

У листопаді 2009 року ОСОБА_3 звернулася до суду з зазначеним позовом до Управління Пенсійного Фонду України в Лозівському районі Харківської області. В обгрунтування своїх вимог посилалася на те, що вона є дитиною війни і їй відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни від 18.11.2004 року з 01.01.2006 року повинна виплачуватися щомісячна соціальна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Проте, така допомога їй за 2009 рік не виплачувалася. У звязку з чим просила визнати дії відповідача щодо невиплати їй 30 % надбавки незаконними; стягнути з відповідача на ії користь недоплачену їй як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу за 2009 рік в сумі 1837,80 грн.

Постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 01 лютого 2010 року адміністративний позов ОСОБА_3 - задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України в Лозівському районі Харківської області щодо не нарахування ОСОБА_3 щомісячної державної соціальної допомоги як «дитині війни» за період з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року; зобовязано відповідача здійснити позивачці перерахунок пенсії з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове пенсійне страхування з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року; в іншій частині позову - відмовлено; стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 1,70 грн.

Не погоджуючись з постановою суду, Управлінням Пенсійного Фонду України в Лозівському районі Харківської області подано апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати та ухвалити нову, якою в задоволенні позову відмовити. При цьому посилався на порушення норм матеріального права. Вважав, що суд не звернув увагу на те, що кошти Пенсійного фонду України не включаються до Державного бюджету України; що величину мінімальної пенсії за віком, що застосовується для обчислення підвищення пенсії особам, яким встановлено статус дитина війни на законодавчому рівні не встановлено і питання, повязані з підвищенням пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги не вирішено.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає за необхідне апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в Лозівському районі Харківської області - відхилити, постанову суду - залишити без змін з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_3, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з вимог закону та обставин справи, і розглядаючи справу в порядку письмового провадження, дотримувався процесуальних норм КАС України, діючих на час ухвалення постанови.

Відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни у редакції на час виникнення спірних правовідносин, дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% від мінімальної пенсії за віком.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, отримує пенсію за віком та належить до категорії громадян, яким відповідно до ст. 1 Закону України Про соціальний захист дітей війни, чинного з 01.01.2006 року, встановлено правовий статус дитини війни, і відповідно до ст. 6 цього Закону вона має право на державну соціальну допомогу у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком.

Вирішуючи спір і задовольняючи позов позивачки щодо отримання підвищення до пенсії за період з 01 січня 2009 року до 31 грудня 2009 року, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що дію ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, починаючи з 01.01.2009 року не зупинено і відповідних змін до діючого законодавства не внесено

У звязку з чим судова колегія зазначає, що право на підвищення до пенсії за період з 01 січня 2009 року до 31 грудня 2009 року позивачка мала і вважає висновок суду щодо цього правильним і обгрунтованим.

Доводи відповідача стосовно того, що розмір мінімальної пенсії на законодавчому рівні не вирішено судовою колегією не приймаються, оскільки на час виникнення спірних правовідносин, у тому числі і станом на спірний період розмір мінімальної пенсії за віком визначено лише ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування. Іншого розміру такої пенсії законодавством не передбачено.

Таким, що відповідає обставинам справи і вимогам закону вважає судова колегія і висновок суду щодо визнання бездіяльності відповідача протиправною, оскільки виходячи з змісту ч. 2 ст. 19 Основного Закону, ст. 58 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року зі змінами та доповненнями та пунктом 1.1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2002 року № 121/2001 на відповідача покладено обовязок щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них.

Відповідно до вимог ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни відповідач зобовязаний здійснити позивачці відповідні нарахування за той період часу, коли дія цієї норми не була зупинена. Проте, на порушення зазначеної статті відповідач за спірний період таких нарахувань не проводив, чим і допустив протиправну бездіяльність.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів судовою колегією не приймаються, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом спору, що розглядається. Ці питання виходять за межі заявлених вимог і судом не розглядалися.

Посилання відповідача на можливість нецільового використання коштів, судовою колегією також не приймаються, оскільки суд не ухвалював постанову про проведення виплат з власних джерел фінансування відповідача.

Перевіряючи законність та обгрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія визнає, що постанова судом ухвалена з додержанням норм матеріального і процесуального права і відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги. Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303,304, п.1.ч.1.ст. 307, ст. 308, ст. 313, п.1.ч.1.ст. 314, ст.ст. 315,317,319 ЦПК України, судова колегія -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в Лозівському районі Харківської області- відхилити.

Постанову Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 01 лютого 2010 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя :

Судді: