Справа №2-1475/10 09.08.2010 09.08.2010 09.08.2010
Справа № 22ц- 5451/10 Головуючий у 1-й інстанції Тихонова Н.С.
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
РІШЕННЯ

Іменем України

9 серпня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Лисенка П.П.,

суддів: Мурлигіної О.Я., Шолох З.Л.,

при секретарі судового засідання Голубкіній О.О.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_2,

відповідачки ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення

Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 березня 2010 року

за позовом

відкритого акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит») до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2009 року ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 і ОСОБА_4 про стягнення 28349 грн. 91 коп. в солідарному порядку за кредитним договором укладеним 12 лютого 2008 року між банком та ОСОБА_3 і договором поруки, укладеним тоді ж банком і ОСОБА_4

Рішенням Ленінського районного суду м. Мколаєва від 29 березня 2010 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду, посилаючись на його неправильність. Він вказує, що судом не враховано те, що його порука припиналася, оскільки банк змінив умови кредитного договору підвищив проценти за користування кредитом. Крім того заборгованість по кредиту була погашена за рахунок іпотечного майна ОСОБА_3

Представник банка та відповідачка ОСОБА_3 вважають, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 13 лютого 2008 року між банком та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, за яким відповідачка отримала 375 000 грн. під 15,5 % річних на придбання квартири й зобовязалася сплачувати його ануїтетними платежами, по 5078 грн. щомісяця.

В той же день банк уклав з ОСОБА_4 договір поруки, за яким відповідач зобовязався перед банком відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязань за кредитним договором.

Також 14 лютого 2008 року ОСОБА_3 уклала з банком іпотечний договір, заставивши банку придбану свою квартиру і узгодивши з банком її вартість в 417569 грн.

Після укладення цих договорів банк підвищив розмір процентної ставки за користування кредитом.

Внаслідок несплати кредиту ОСОБА_3, банк предявив до відповідачів вимоги про стягнення з них 403038 грн. 23 коп. Однак, в процесі розгляду справи банк зменшив позовні вимоги до 28349 грн. 91 коп. Це сталося внаслідок погашення боргу за кредитним договором ОСОБА_3 за рахунок іпотечного майна. При цьому кватира за згодою позивача була продана за меншу, чим зазначено в іпотечному договорі, суму.

Ухвалюючи рішення про задоволенні позову в повному обсязі суд виходив з того, що ОСОБА_4 повинен виплатити залишок кредиту в солідарному порядку з ОСОБА_3, оскільки за договором поруки поручився за виконання останньою всіх зобовязань по кредитному договору.

Проте з висновками суду в цій частині погодитися не можна, оскільки вони суперечать як викладеним вище обставинам справи так й вимогам матеріального права.

Так, з п. п. 1.1. договору поруки вбачається, що ОСОБА_4 зобовязався відповідати перед банком за виплату ОСОБА_3 кредиту, зі сплатою 15,5% річних. Сторони в п. 4.4. цього договору також передбачили, що внесення змін та доповнень до кредитного договору, внаслідок яких збільшується обсяг відповідальності поручителя не допускається без узгодження з поручителем.

Таким чином, питання поруки ОСОБА_4 за збільшеними зобовязаннями ОСОБА_3 перед банком було можливе лише при наявності згоди на це ОСОБА_4

Незважаючи на таки умови договору поруки, банк без згоди ОСОБА_4 підвищив процентну ставку за користування кредитом, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності відповідача.

Факт збільшення відповідальності ОСОБА_4 не заперечував в апеляційному суді ні представник банку ні ОСОБА_3 З їх пояснень вбачається, що розмір боргу за кредитним договором внаслідок збільшення відсотків за користування кредитом збільшився більше ніж на 29 000 грн.

Між тим, доказів узгодження з ОСОБА_4 зміни зобовязання боржника, а отже й його (відповідача) відповідальності (додаткового договору, листів повідомлень зі зворотнім поштовим повідомленням про підвищення ставки за кредитом, тощо), банк суду не надав.

На ці обставини суд уваги не звернув. Тоді як наведене є підставою для звільнення ОСОБА_4 від обовязку сплати заборгованості за кредитним договором, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Виходячи з викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду у відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 309 ЦПК України в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_4 необхідно скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог. У відповідності з цим, необхідно скасувати рішення й в частині стягнення з ОСОБА_4 судових витрат.

Задовольняючи апеляційну скаргу частково, суд виходить з обєму її вимог. Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення у повному обсязі, про що просить апелянт в резолютивній частині апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 88,89, 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 березня 2010 року в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором та судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позову відкритого акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Зазначене рішення в частині стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором та судових витрат залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України.

Головуючий: Судді: