Справа № 2-1749/2010
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.08.2010 року Котовський міськрайонний суд Одеської області
в складі: г о л о в у ю ч о г о Фабіжевського С.А.
при с е к р е т а р і - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Котовську Одеської області справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності,
Позивачка доповнивши свої позовні вимоги, наполягала на визнанні сумісно набутим майном сторін житловий будинок по АДРЕСА_1 та незакінчений будівництвом готовністю 47% житловий будинок за тією ж адресою та визнанні за нею права приватної власності на Ѕ частку ідеальної долі в цьому майні. Просила також визнати дійсним договір купівлі-продажу Ѕ частки ідеальної долі цього майна, укладений 15 березня 2010 року між нею та відповідачем та у підсумку на визнанні за нею права приватної власності на все майно.
Відповідач позов визнав повністю, не заважав проти його задоволення.
Вислухавши сторони, дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Встановлено, що з 03 червня 1995 року і до цього часу сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі. 18 березня 1998 року за договором купівлі-продажу відповідачем придбано житловий будинок АДРЕСА_1 . Крім того, за цією ж адресою після купівлі сторони побудували за сумісні кошти інший житловий будинок готовністю на цей час 47%.
Згідно ст. 60 п. 1 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. І згідно положень ст. 70 п. 1 СК України частки сторін у цьому майні є рівними.
Тому у суда є всі підстави визнати зазначену нерухомість сумісно набутим майном і визнати за позивачкою право власності на його половину.
Таким чином, сторони, уклавши правочин купівлі-продажу, дотрималися його обов`язкової письмової форми (ст. 208 п. 3 ЦК України). Крім того, угода вважається укладеною у письмовій формі, якщо сторона (сторони) її підписали (ст. 207 п. 2 ЦК України).
Нарешті, судом встановлено, що сторони дотрималися загальних вимог, які необхідні для визнання дійсності угоди, передбачені ст. 203 ЦК України. Тому у суда є всі підстави задоволити позов і в цій частині.
Виходячи з наведеного та керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 215 ЦПК України, ст. ст. 60 п. 1, 70 п. 1 СК України, ст. ст. 203, 207, 208, 655 ЦК України, суд
Визнати сумісно набутим майном подружжя ЗУБАРЕВИХ житловий будинок АДРЕСА_1 та незавершений будівництвом готовністю 47% житловий будинок за тією ж адресою, визнавши за ОСОБА_4 право приватної власності на Ѕ ідеальну частку цього нерухомого майна.
Визнати договір купівлі-продажу Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1 та незавершеного будівництвом житлового будинку готовністю 47% з господарчими спорудами за тією ж адресою, який відбувся між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 15 березня 2010 року дійсним.
Визнати за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок літ. «В», гараж літ. «Г», навіс літ. «Д», сарай літ. «Ж», вбиральню літ. «З» та на незавершений будівництвом житловий будинок готовністю 47% літ. «И», огорожу № 1, 3, 5, 68, вимощення І, ями вигрібну ІІ, колонку ІІІ, навіс літ. «Л», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та розташовані на земельній ділянці площею 688 м2.
Суддя -