Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

03 листопада 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Житомирської області у складі:

головуючого судді: Товянської О.В.

суддів: Микитюк О.Ю.

ОСОБА_1

при секретарі: Сапінській Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до відкритого акціонерного товариства Овруцький гірничо-збагачувальний комбінат „Кварцит про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою відкритого акціонерного товариства Овруцький гірничо- збагачувальний комбінат „Кварцит на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 29 квітня 2010 року, -

встановила:

В жовтні 2009р. позивачка звернулась до суду з вказаним позовом. Зазначала, що працювала у відповідача на різних посадах, остання - прибиральниця виробничих приміщень побутового комбінату. 14 вересня 2009р. наказом № 81-К її звільнили з роботи у звязку із скороченням чисельності і штату працівників (п. 1 ст.40 КЗпП України). Вважає наказ та звільнення незаконним: її не попередили про скорочення за два місяця, в дійсності скорочення не відбулось, вона мала переважене право на залишення на роботі. Такими незаконними діями порушені її трудові права та завдана моральна шкода, яку оцінила у 15000 грн.

Уточнюючи свої вимоги (а.с. 87), просила поновити на роботі, стягнути на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу, починаючи з 08 жовтня 2009 року по день поновлення на роботі, відшкодувати моральну шкоду в розмірі 15000 грн.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 29 квітня 2010р. позов задоволено частково. Поновлено ОСОБА_2 на посаді прибиральниці виробничих приміщень побутового комбінату ВАТ Овруцький ГЗК „Кварцит з 08 жовтня 2009р. Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_2 оплату за час вимушеного прогулу з 08 жовтня 2009р. по 29 квітня 2010р. в сумі 5577 грн.97 коп., моральну шкоду в розмірі 2240 грн. В задоволенні решти вимог відмовлено за безпідставністю. Стягнуто з відповідача 120 грн. витрат на ІТЗ, 78 грн. 17 коп. - судового збору в дохід держави.

Додатковим рішенням цього ж суду від 19 травня 2010р. рішення від 29 квітня 2010 року в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі ВАТ Овруцький ГЗК „Кварцит просить рішення скасувати, ухвалити нове - про відмову в задоволенні позову. Звільнення відбулось із дотриманням вимог чинного трудового законодавства: наказ про звільнення було доведено до відома під розпис, отримано попередню згоду профспілкового комітету на звільнення ОСОБА_2, в день звільнення було проведено остаточний розрахунок, виплачена вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку. Позивачка не мала перед ОСОБА_3Е переважного права на залишення на роботі. Судом не враховано те, що остання не має іншого доходу у сімю, характеризується як сумлінний, дисциплінований працівник, який користується повагою у порівнянні з ОСОБА_2

Апеляційний суд розглядає справу у відсутності представника відповідача, який завчасно (10 жовтня 2010 року) належним чином повідомлений про слухання справи в суді апеляційної інстанції, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення справи не подавав.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до п.1. ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках : змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

При вирішенні питання про звільнення, відповідач мав керуватись положенням ч. 2 ст. 42 КЗпП України щодо переважного права в залишенні на роботі.

Судом встановлено, що при звільненні ОСОБА_2 відповідач вважав, що сам позивачку слід звільнити через низьку кваліфікацію та продуктивність праці.

Доводи апеляційної скарги про низьку продуктивність праці позивачки нічим не підтверджуються та спростовуються матеріалами справи. Звільнення ОСОБА_2С повязувалось ВАТ Овруцький ГЗК „Кварцит із неможливістю нею виконувати роботу, оскільки вона перебувала у відпустці без збереження заробітної плати, декілька разів хворіла, більшою кількістю відпрацьованого часу іншими прибиральницями, а також і тим, що неї краще матеріальний стан у сімї ніж у ОСОБА_3

ОСОБА_2 має двох утриманців - школяра (8 років) і студента, безперервний стаж роботи у неї (8 років - а.с.3-5) більший, ніж у ОСОБА_3 (2 роки). Будь-яких переваг, зазначених у вищевказаній статті, перед позивачкою остання не має.

Тому, суд прийшов до правильного висновку, що звільнення ОСОБА_2 проведено з порушенням ст. 42 КЗпП України та обґрунтовано поновив її на роботі.

За таких обставин, коли рішення суду є законним, підстави для його скасування задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст.209,218,303,304,307,308,313-315,324,325 ЦПК України, колегій суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства Овруцький гірничо збагачувальний комбінат „Кварцит відхилити.

Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 29 квітня 2010 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржені безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днф з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: