Рівненський міський суд Рівненської області
Справа № 2-1452/10
02 березня 2010 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області у складі :
головуючого судді Рогозіна С.В.,
при секретарі Івченко І.В.,
участю позивача ОСОБА_1 представника позивача ОСОБА_2 О А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу в сумі 2800 Доларів США. В позовній заяві вказує на те, що 02.04.2009 року між ним та ОСОБА_3 було укладено договір позики. На підтвердження укладення договору позики у відповідності до вимог ст. 1049 ЦК України відповідачем власноручно написано розписку.
Відповідно до умов вказаного договору позики ОСОБА_3 взяв у борг у ОСОБА_1 кошти у сумі 2800,00 (дві тисячі вісімсот дол. 00 центів) доларів США, які він зобов'язувався повернути протягом 6 (шести) місяців, але не пізніше 01.10.2009 року. ОСОБА_4 надалася відповідачу на безоплатній основі.
Проте в порушення вказаних вимог закону та умов укладеного договору позики, відповідач свої зобов'язання за договором позики не виконав, сума боргу не повернута.
14.10.2009 року, його адвокатом на адресу відповідача було направлено претензію з вимогою добровільно, не доводячи справу до суду, повернути вказану суму боргу. Претензія задоволена не була.
В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просять стягнути з відповідача 2800,00 доларів CILLA.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Заперечення проти позову не подав. Повідомлення про причини неявки відповідача у суд не надійшло. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково.
Судом встановлено, що 02.04.2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було фактично укладено договір позики. На підтвердження укладення договору позики у відповідності до вимог ст. 1049 ЦК України відповідачем власноручно написано розписку.
Відповідно до умов вказаного договору позики ОСОБА_3 взяв у борг у ОСОБА_1 кошти у сумі 2800 (дві тисячі вісімсот дол. 00 центів) доларів СІЛА, які він зобов'язувався повернути протягом 6 (шести) місяців, але не пізніше 01.10.2009 року. ОСОБА_4 надалася відповідачу на безоплатній основі. Взяті на себе зобовязання відповідач не виконав.
Згідно статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Факт передачі коштів підтверджується розпискою від 02.04.2009 року та поясненнями позивача.
Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
З пояснень позивана сщдує, що за весь період прострочення ОСОБА_1 неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернення боргу. Його усні вимоги щодо повернення позики відповідач ігнорує. Продовжує уникати зустрічей з ним.
Відповідно до ст. 192 ЦК України, основним платіжним засобом на території України є грошова одиниця - гривня. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконано в гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Оскільки судом встановлено невиконання відповідачем взятих на себе зобовязань по поверненню коштів по договору позики ці позовні вимоги підлягають задоволенню. Підлягають задоволенню, також, і позовні вимоги стосовно відшкодування судових витрат, а саме, витрат на ІТЗ судового процесу та витрат по сплаті судового збору.
На підставі викладеного, у відповідності до ст. ст. 192, 533, 1046, 1049 Цивільного Кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 130, 212, 213, 215 ЦПК України суд, -
ОСОБА_4 Івановича до ОСОБА_3 про стягнення боргу задоволити повністю.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя

ОСОБА_5