Кузнецовський міський суд Рівненської області
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2010 року м.Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі: головуючого - судді Горегляд О.І., з участю:

- секретаря судового засідання - Корнійчук Ю.М.,

- позивачки - ОСОБА_1,

- відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кузнецовськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

21 листопада 1999 року ОСОБА_2 і ОСОБА_1 уклали між собою шлюб у Колківській селищній раді Маневицького району Волинської області, про що в книзі реєстрації шлюбів 21 листопада 1999 року зроблено актовий запис за №33 та 19 червня 2009 року повторно видано відділом РАЦС Маневицького районного управління юстиції Волинської області свідоцтво про шлюб серії І-ЕГ №045227. Від цього шлюбу у сторін 26 вересня 2001 року народився син - ОСОБА_3, який на теперішній час є малолітньою дитиною, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ГЮ №119842, виданим відділом РАГС Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 18 жовтня 2001 року (актовий запис №344, вчинений 09 жовтня 2001 року).

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зазначивши, що спільне життя із чоловіком не склалося, у подружжя відсутнє взаєморозуміння. У позові ОСОБА_1 зазначає, що подружжя має різні погляди на життя та обов'язки, через що в сім'ї часто виникають сварки. Позивачка просить суд розірвати шлюб, укладений нею із ОСОБА_2, залишивши малолітнього сина ОСОБА_3 їй на виховання до досягнення дитиною повноліття.

У судовому засіданні позивачка повністю підтримала позовні вимоги про розірвання шлюбу, заявлені до ОСОБА_2 та просила суд задоволити позов. З пояснень, наданих ОСОБА_1, слідує, що відповідач у присутності малолітньої дитини часто вчиняє сварки і бійки в сім'ї, тому миритися і спільно проживати з таким чоловіком вона не бажає.

Відповідач не визнав позовних вимог ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. В наданих суду поясненнях ОСОБА_2 підтвердив, що дійсно між подружжям виникають сварки, в ході яких він голосно кричить на позивачку.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши і оцінивши в сукупності докази, наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що між подружжям ОСОБА_1 і ОСОБА_2 відсутнє взаєморозуміння. Сторони мають різні погляди на права та обов'язки подружжя. Підтримувати сімейно-шлюбні відносини і спільно проживати однією сім'єю із відповідачем позивачка категорично не бажає, тому збереження сім'ї за таких обставин є неможливим.

Отже, сім'я ОСОБА_1 і ОСОБА_2 фактично не існує, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, так як це суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення.

Згідно з вимогами, передбаченими ч.1 ст.24 СК України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Ч.ч.1, 4 ст.55 СК України передбачають, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, а також зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї.

Відповідно до ч.ч.З, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За таких обставин, суд вирішив розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, оскільки вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, так як суперечить інтересам позивачки.

Враховуючи наведене, керуючись ч.1 ст.24, ч.ч.1, 4 ст.55, ч.ч.З, 4 ст.56, ч.2 ст.104, ч.З ст.105, ч.1 ст.110, ст.112 СК України, ст.ст.4, 60, ч.1 ст.61, ч.1 ст.88, ч.З ст.208, ч.ч.1, 2 ст.209; ст.ст.212-215, ч.1 ст.218, ч.ч.1-3 ст.222, ч.1 ст.223, ч.1 ст.294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_4 Володимирівни до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволити повністю.

Шлюб, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_1, який зареєстрований у Колківській селищній раді Маневицького району Волинської області 21 листопада 1999 року, актовий запис за №33, -розірвати.

Малолітню дитину сторін - сина, ОСОБА_3, 26 вересня 2001 року року народження, залишити на виховання його матері - ОСОБА_1 до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 38 (тридцять вісім) гривень 50 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в дохід держави державне мито в сумі 8 (вісім) гривень 50 копійок з кожного при реєстрації розірвання шлюбу в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

На рішення суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд Рівненської області.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий суддя О.І.Горегляд