Справа № 2-5696/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2010 року Кіровський райсуд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді - Бурко Р.В.

при секретарі - Кац - Філімончук І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді справу за позовом житлово експлуатаційної контори № 7 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до ОСОБА_1 та просить в судовому порядку стягнути борг за використанні послуги наданні позивачем. Обґрунтувавши свої вимоги тим, що ЖЕК №7 є балансоутримувачем будинку № 56 по вулиці Яновського М.Кіровограда. ОСОБА_1 є власником квартири № 69 в даному будинку. Сторони вступили в договірні відносини шляхом відкриття особового рахунку № 074100069 та видачі розрахункової книжки по сплаті послуг ЖЕК №7. Сума заборгованості станом з 01.05.2008 року по 31.08.2008 року складає 139 грон. 55 коп. Просить стягнути з відповідача вказану суму.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі посилаючись на обставини викладенні в позовній заяві.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та пояснили суду, що в позовній заяві позивач, посилається на ч. 1 ст. 202 ЦК України, визначає правовідносини між позивачем і відповідачем як правочин. Згідно п. З ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Тобто, ЖЕК № 7 не може примушувати відповідача сплачувати кошти за послуги, які ним не замовлялися і не надавалися. Правочин має бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. В дійсності ж цього не відбувалося: кошти відповідачем сплачувалися, а необхідних послуг позивач не надавав.

Згідно п. 4 ст.203 ЦК правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до підпункту п. 1 ст. 208 ЦК України, правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, належить вчиняти у письмовій формі. Тобто, договір між ОСОБА_1 і ЖЕК № 7 має бути в письмовій формі. До речі, саме на цю норму законодавства посилається в своїй позовній заяві і сам ЖЕК № 7. Відповідно до п. І ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» «Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах».

Згідно підпункту п. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»: «Виконавець зобов'язаний...підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором». Тобто, в даному випадку закон регламентує не лише форму, а і зміст договору.

Вимогу укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору містить і п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України N572 від 8 жовтня 1992 р., на яку, посилається в своєму позові ЖЕК № 7.

В своєму позові ЖЕК № 7 також посилається на ч. З ст. 6 ЦК України, яка зазначає, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Хоча закон покладає обов'язок пропозиції укласти договір на виконавця послуг, ЖЕК № 7 не робив пропозиції укласти договір ОСОБА_1 Коли ж 28.05.2008 р. відповідачка сама звернулась в ЖЕК № 7 із письмовою заявою про укладання договору, її звернення було проігноровано. Під час чергового звернення відповідача до ЖЕК №7 28.07.2008р. з настійною вимогою оформити договірні відносини, як того вимагає закон, ЖЕК №7 погодився і 30.07.2008 р. відповідачу було запропоновано для підписання договір в редакції, з якою відповідач не могла погодитися з ряду причин, які вказала у Протоколі розбіжностей від 01.08.2008 р. У протоколі розбіжностей до запропонованого до підписання договору вказані зауваження по кожному пункту з посиланнями на відповідні норми законодавства, а також пропозиції щодо усунення виявлених недоліків. Хоча згідно п. 5 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» процедура погодження договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін, ОСОБА_1 не отримала відповіді на вищевказаний протокол розбіжності до цього часу. Отже, договір між ЖЕК № 7 і ОСОБА_1 не було укладено виключно з вини ЖЕК № 7.

Відповідно до п. 1 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»: «Порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства». Згідно з підпунктом 4) п. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»: «Виконавець зобов'язаний... надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру цін/тарифів, норми споживання, режим надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо». У п. 2 і 3 Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 12.07.2005 р., що діяла на той час, сказано: «Невідкладною частиною договору є копія рішення органу місцевого самоврядування про затвердження тарифів на послуги, що додаються до договору. Виконавець надає послуги відповідно до затвердженого органом місцевого самоврядування рішення про структуру тарифів, періодичність та строки виконання робіт, копія якого додається до договору.». Ці умови в числі інших п. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначає як істотні умови договору. Ст. 638 ЦК гласить: «Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди». До речі, на цю норму законодавства посилається в своїй позовній заяві і сам ЖЕК № 7. Про те, що пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору, говорить і п. 1 ст. 641 ЦК України.

Таким чином, у запропонованому ЖЕК № 7 до підписання договорі відсутній цілий ряд істотних умов, тому договір в такій редакції абсолютно не міг виконувати покладені на нього функції по регулювання даного виду правовідносин і саме через це не міг бути підписаним.

Згідно з п. 2 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 р. N 560, що діяв на той час, розмір тарифів (нормативних витрат, пов'язаних з утриманням будинків і споруд та прибудинкових територій) визначається по кожному будинку окремо залежно від кількісних показників фактичного надання послуг з урахуванням забезпечення належного санітарно-

гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій згідно з типовим переліком послуг.

П. 1 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зазначає: «Порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства». Не зрозуміло, яким чином ЖЕК № 7 міг надавати послуги, не уклавши договору із споживачем. Взагалі, у зазначений в позовній заяві період, відповідачем послуги у ЖЕК № 7 не замовлялися і про надання будь-яких послуг позивачем відповідачу не відомо, оскільки їй особисто не надавалося і до позовної заяви позивачем не додано жодних документів чи інших доказів факту надання відповідачу послуг та розрахунків їх вартості. Тобто, сума заборгованості позивачем не обгрунтована і не доведена. А відповідно до п. 1 ст. 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

П. З ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначає: «Договір на надання житлово-комунальних послуг набирає чинності з моменту його укладення», і значить, лише з цього моменту можуть здійснюватися відповідні нарахування. На сьогоднішній день між ЖЕК № 7 і ОСОБА_1 договір про надання житлово-комунальних послуг не укладено. А оскільки немає договору, то не виникає і договірних відносин, а відтак і заборгованості.

В позовній заяві ЖЕК № 7 посилається на ч.І ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», яка гласить: «Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору». Якщо ж договір між сторонами не укладено, то не зрозуміло, на підставі яких показників зроблено нарахування, адже не визначеними є перелік послуг, їх обсяг, періодичність надання, їх вартість.

Судом встановлено, що на підставі виписки з особистого рахунку № 074100069, довідок з житлових органів м. Кіровограда, вбачається, що в приватизованій квартирі, що розташована за адресою: М.Кіровоград, вул. Яновського,69 проживає указана в позовній заяві відповідач і її заборгованість за період з 01.05.2008 року по 31.08.2008 року склала 139,55 грн.

Відповідно до ст.ст. 20, 21, ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004р. (набув чинності з 30 липня 2004р.) споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг з виконавцем, підготовленого на основі типового договору, а також оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця у строки, встановлені договором або законом.

ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, опаленням, тощо, у порядку, встановленому законодавством; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу (стаття 1).

Предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процессі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг (ст.З цього Закону). Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник (стаття 19).

Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Аналізуючи правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем, законодавство, яке їх регулює, суд вважає, що між ними виникли правовідносини.

Діяльність позивача - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання відповідача у жилому приміщені, на задоволення його потреби у забезпеченні комунальними послугами, встановленому законодавством; при цьому споживач - фізична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Між сторонами не укладений договір про надання послуг у письмовій формі. Позивач надає послугу, а відповідач, який є споживачем, повинен щомісячно здійснювати оплату за фактично отримані послуги на підставі вказаного законодавства.

Тому позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідачки відповідно до вказаного законодавства і підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір проценту не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Вказані правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачами по задоволенню потреби відповідачів у забезпеченні комунальними послугами регулюються також ст.67 ЖК України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Дане законодавство по відношенню до ст.625 ЦК України є спеціальним законодавством по регулюванню вказаних правовідносин, спеціальне законодавство і повинно застосовуватися при вирішенні даного спору.

На підставі ст.162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належать громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Одже суд вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість, яка створилась у нього за період з 01.05.2008 р. по 31.08.2008 року в сумі 139,55 грн.

У відповідності до ст.З Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" суд вважає за необхідне стягнути з відповідача державне мито в розмірі 1% від суми позову, але не менше трьох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 51 грн.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, ст.З Постанови Кабінета Міністрів України "Про порядок оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ" суд вважає за необхідне стягнути з відповідача витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі - 30 грн. на користь ЖЕКЖ7.

Оцінюючи зібрані по справі докази суд находить позов який підлягає задоволенню.

Позивач надає послуги по утриманню житлового будинку та при будинкової території, де мешкає відповідач.

Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за житло.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов"язань не допускається, а тому суд стягує заборгованість яка виникла.

Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі ЗУ „Про житлово-комунальні послуги", ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 67, 68, 162 ЖК України та керуючись, ст. ст. 88, 213-215, 224-226 ЦПК України СУД,-

Суддя Кіровського Р. В. Бурко

районного суду

м.Кіровограда