Київський районний суд м. Одеси
Справа №2-1471/2010 р.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2010 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Огренич І.В.

при секретарі - Камінської О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Державної податкової інспекції у Київському районі м.Одеси до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участю третьої особи на боці відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Одеської міської ради про визнання права власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу та виселення, суд,-

ВСТАНОВИВ:

ДПІ у Київському районі м.Одеси, уточнивши у судовому засіданні позовні вимоги, просить визнати право власності на майно у вигляді квартири квартиру АДРЕСА_1 за державою в особі ДГІІ у Київському районі м.Одеси, визнати недійсним договір купівлі-продажу, яки укладений 07 грудня 2005 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 та виселити ОСОБА_1 і ОСОБА_2 зі спірної квартири. При цьому позивач посилається на те, що право власності на квартиру АДРЕСА_1, належить державі в порядку спадкування у зв'язку з тим, що у колишнього власника квартири - ОСОБА_5, який помер 27.09.2002 року відсутні спадкоємці.

Представник відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 заперечував проти позову з підстав, викладених у поясненні на позов, просив суд відмовити у задоволенні позову.

ОСОБА_3 також просила у задоволені позовних вимог ДПІ у Київському районі м.Одеси відмовити.

3-я особа: представник Одеської міськради до судового засідання не з'явився, повідомлявся, надав до суду заяву з проханням відкласти слухання справи, в зв'язку з знаходженням представника Одеської міськради - ОСОБА_6 у відпустці. З урахуванням того, що справа слухається з 14 листопада 2005 року, а ОСОБА_6 є не єдиним представником Одеської міськради, суд вважає можливим слухати зазначену справу у відсутність 3-ої особи.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, 12 грудня 1995 року ОСОБА_5 на Одеській товарній біржі уклав із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 договір купівлі- продажу №11684, відповідно до якого останні продали, а ОСОБА_5 купив квартиру АДРЕСА_1.

27 вересня 2002 року ОСОБА_5 помер.

04 листопада 2005 року ОСОБА_4 звернулася до Київського районного суду м.Одеси із позовом до Одеської міської ради, ОСОБА_8, ОСОБА_7 про визнання договору купівлі-продажу від 12 грудня 1995 року дійсним, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на квартиру. Свої позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовувала тим, що вона є дочкою померлого ОСОБА_5 та прийняла спадщину шляхом вступу у володіння нею.

Заочним рішенням від 21 листопада 2005 року Київський районний суд м.Одеси задовольнив позовні вимоги ОСОБА_4, визнав дійсним договір купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_2, укладений 12 грудня 1995 року між ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та зареєстрований Одеською товарною біржею за №11684, встановив факт прийняття ОСОБА_4 спадщини, яка відкрилася 27 вересня 2002 року після смерті ОСОБА_5 та визнав за ОСОБА_4 право власності на вказану квартиру. Рішення суду набрало чинності 02 грудня 2010 року, після чого ОСОБА_4 було зареєстроване право власності.

07 грудня 2005 року ОСОБА_4 уклала із ОСОБА_1 договір купівлі- продажу квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9 (реєстровий номер 7676) бланк ВСК № 346862.

Таким чином, власником квартири з 07 грудня 2005 року є ОСОБА_1, яка у встановленому порядку зареєструвала своє право власності та проживає у вказаній квартирі разом із своєю дочкою ОСОБА_2

Ухвалою Київського райсуду м.Одеси від 26 січня 2006 року заочне рішення від 21 листопада 2005 року було скасовано на підставі заяви ОСОБА_10 від 27 грудня 2005 року про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

18 квітня 2006 року ОСОБА_10 подала до суду зустрічний позов до ОСОБА_4 за участю третіх осіб - ДПІ Київського району м.Одеси, ОСОБА_8, ОСОБА_7 в якому просила суд визнати дійсним договір купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_3, укладений 12 грудня 1995 року між ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та зареєстрований Одеською товарною біржею за №11684, визнати дійсною угоду купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладену 03 вересня 2002 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_5 та визнати за ОСОБА_10 право власності на вказану квартиру.

У травні 2006 року Державна податкова інспекція у Київському районі м.Одеси звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_10, в який просила визнати за Державою право власності на квартиру АДРЕСА_1, крім того, Державна податкова інспекція у Київському районі м.Одеси звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та усунення перешкод у користуванні власністю.

07 квітня 2010 року Державна податкова інспекція у Київському районі м.Одеси звернулася до Київського районного суду міста ОСОБА_10 із уточненням позовної заяви до ОСОБА_11, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в якій просила суд визнати право власності на майно у вигляді квартири квартиру АДРЕСА_4 за державою в особі ДПІ у Київському районі м.Одеси, визнати недійсним договір купівлі-продажу укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1, виселити ОСОБА_1 і ОСОБА_2 зі спірної квартири.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 19 січня 2007 року позовна заява ОСОБА_4 та позовна заява ОСОБА_10 залишені без розгляду. Ухвала оскаржена не була.

Підставою позову ДПІ у Київському районі міста ОСОБА_10 є стаття 555 ЦК України (в редакції 1963 року), яка передбачає, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом.

Однак, 01 січня 2004 року набрав чинності новий ЦК України, відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень якого Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Правовідносини, з приводу спадщини ОСОБА_5, яка відкрилася після його смерті 27 вересня 2002 року продовжують існувати після 01 січня 2004 року, більше того, до кінця 2005 року жодних цивільних відносин з цього приводу не існувало, тобто вони виникли вже після набрання чинності ЦК України.

Окрім того, пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила книги шостої ЦК України (Спадкове право) застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, а правила статті 1277 ЦК України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року.

З таких обставин суд доходить висновку про те, що правовідносини стосовно спадкування майна померлого ОСОБА_5 регулюються чинним ЦК України та до них не можуть бути застосовані положення ЦК України в редакції 1963 року.

Відповідно до статей 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Черги спадкоємців визначені у статтях 1261 - 1265 ЦК України, при чому держава не входить до жодної з них.

Відповідно до статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

З аналізу тексту даної правової норми вбачається, що власником відумерлого майна є територіальна громада за місцем відкриття спадщини, при чому таке право власності оформлюється шляхом звернення до суду відповідного органу місцевого самоврядування - Одеської міської ради.

Одеська міська рада бере участь у розгляді даної справи протягом більш ніж п'яти років - з 04 листопада 2005 року, однак не зверталася до суду із відповідною заявою.

З цього випливає, що діями або бездіяльністю відповідачів не були порушені права, свободи та інтереси позивача.

При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги ДПІ у Київському районі м.Одеси задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.ст.549,555 ЦК України (в редакції 1963 року) ст.ст.1258, 1261-1265,1277 ЦК України (в редакції 2004 року), Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог Державній податковій інспекції у Київському районі м.Одеси до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участю третьої особи на боці відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Одеської міської ради про визнання права власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу та виселення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дн^ігр^голопіешія рішення апеляційної скарги.

Суддя І.В. Огренич