РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2010 року м.Одеса

Приморський районний суд м.Одеси у складі:

Головуючого судді Турецького О.С.,

При секретарі Курченко В.М.

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу однокімнатної квартири та визнання права власності на однокімнатну квартиру,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить визнати дійсним Договір купівлі-продажу однокімнатної квартири під номером 158, що знаходиться за адресою: вул. Академіка Заболотного, будинок №47, м.Одеса, Україна, укладений 10 червня 2010 року між відповідачем та позивачкою, а також визнати право власності на однокімнатну квартиру під номером 158, що знаходиться за адресою: вул. Академіка Заболотного, будинок №47, м.Одеса, Україна, за позивачкою.

У судове засідання з?явилася позивачка, вона підтримала свої позовні вимоги та просила суд задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з?явився, про слухання справи був повідомлений належним чином. Відповідачем було подано до суду заяву, у якій він повідомляє суд про те, що не має можливості з`явитися в судове засідання, оскільки він знаходиться за межами міста Одеси, зайнятий терміновими ремонтними роботами приватного будинку та не має часу відлучатися, а також, що він визнає позовні вимоги позивачки у повному обсязі та просить суд розглядати справу у його відсутності.

Враховуючи вищезазначені обставини, суд ухвалив розглядати справу у відсутності відповідача.

Розглянувши матеріали справи, прийнявши до уваги наявні у справі обставини та пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 червня 2010 року між позивачкою та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу (надалі «Договір») однокімнатної квартири під номером 158, що знаходиться за адресою: вул. Академіка Заболотного, будинок №47, м.Одеса, Україна.

Причиною того, що позиачка з відповідачем не оформили відповідний договір одразу ж у нотаріальній конторі було те, що на момент укладення Договору відповідач був застужений, погано себе почував, і, оскільки він є людиною похилого віку, у стані застуди йому було важко з`явитися до нотаріальної контори. Щодо запрошення нотаріуса додому для посвідчення зазначеної угоди - він на це не погодився, аргументуючи це небажанням допускати сторонню людину (нотаріуса) до себе в квартиру.

Грошові кошти відповідачеві потрібно було одержати одразу на початку літа з наступних причин:

Відповідач мав намір придбати собі земельну ділянку з будинком у сільській місцевості в Одеській області, куди він мав намір переїхати для постійного мешкання. Таким чином, одержавши кошти на початку літа, він матиме змогу, поки погодні умови дозволяють, шукати необхідний обєкт для придбання, їздити оглядати обєкти, що пропонуються до продажу, сподіваючись до кінця літа здійснити купівлю-продаж обраної земельної ділянки з будинком. З урахуванням часу на видужання від застуди та необхідність виїздів для огляду запропонованих обєктів, відповідач попросив позивачку надати йому певний термін, протягом якого вони з`являться до нотаріальної контори для нотаріального посвідчення укладеного їми у письмовій формі Договору.

Таким чином, позивачка передала відповідачеві готівкою кошти у сумі 200 (Двісті тисяч гривень 00 копійок) тис.грн., вони були сплачені нею відповідачеві на момент підписання Договору (10 червня 2010 року). Одержання зазначеної суми відповідачем підтверджується розпискою, що є невід`ємною частиною Договору.

З тієї причини, що, як пояснив позивачці відповідач, у відомих йому нотаріальних конторах за місцем його мешкання у Суворовському районі зазвичай великі черги людей, а за похилістю віку йому важко довго чекати в черзі, вони з позивачкою домовилися, що у зазначений термін (тобто не пізніше 11 серпня 2010 року, згідно з п.6 Договору) вони з`являться для нотаріального посвідчення Договору до Першої Одеської Державної Нотаріальної контори, що знаходиться за адресою: вул. Ланжеронівська, №26, м.Одеса, Україна, 65026, де зазвичай небагато відвідувачів.

Таким чином, оскільки виконання зобовязання за Договором з боку позивачки (сплата грошових коштів) відбулося у Приморському районі (що зафіксовано у розписці відповідача від 10 червня 2010 року), і наступне нотаріальне посвідчення Договору мало відбутися у нотаріальній конторі, що знаходиться у Приморському районі, вони з відповідачем, керуючись ч.8 ст.110 та ст.112 ЦПК України, у пункті 8 Договору відобразили, що у разі виникнення між ними суперечностей з приводу виконання Договору і неможливості їх мирного врегулювання ними, спір буде передано на розгляд за місцем виконання Договору, тобто до Приморського районного суду м.Одеси.

Після укладення Договору, на неодноразові звернення позивачки до відповідача протягом встановленого в Договорі терміну здійснення нотаріального посвідчення Договору (11 серпня 2010 року, згідно п.6 Договору) відповідач відмовлявся відвідати з нею нотаріальну контору для цієї мети, посилаючись на різні причини (тривалість застуди, необхідність терміново їхати оглядати запропонований до продажу обєкт і т.ін.).

Відповідач також відхилив пропозицію позивачки повернути їй надані йому за Договором кошти, якщо він більше не має наміру передавати мені у власність вищезазначену квартиру, але він підтвердив, що дійсно має намір передати позивачці право власності на належну йому квартиру і не відмовляється від цього, і просив позивачку надати йому відстрочення виконання Договору ще на деякий час.

На момент подання даної позовної заяви до суду відповідач продовжував ухилятися від явки до нотаріальної контори для посвідчення Договору, і тому позивачка вважає, що він не виконав свій відповідний обовязок за Договором, і її порушене право, що кореспондує цьому обовязкові отримати право власності на квартиру підлягає судовому захисту.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладені обставини є факт того, що позивачка з відповідачем уклали в письмовій формі договір, який відповідає поняттю договору, передбаченому ч.1 та ч.3 ст.626 ЦК України, визначили та погодили умови Договору, які, згідно зі ст.628 ЦК України становлять його зміст і є обовязковими для сторін. Ст.630 ЦК України передбачає обовязковість виконання договору сторонами. Керуючись положеннями ст.657 ЦК України (що передбачає укладення договору купівлі-продажу квартири у письмовій формі з нотаріальним посвідченням та державною реєстрацією), позивачка з відповідачем погодилися у письмовому Договорі від 10 червня 2010 року (п.6 Договору), що протягом протягом двох місяців з моменту підписання даного Договору (тобто не пізніше 11 (Одинадцятого) серпня 2010 року)) вони з`являться до нотаріальної контори для нотаріального посвідчення даного Договору.

Всупереч статті 630 ЦК України, відповідач знехтував обовязковістю виконання ним його обовязку за Договором і ухилився від явки для його нотаріального посвідчення. Оскільки з боку позивачки її обовязки за Договором щодо сплати за квартиру були виконані в повному обсязі (факт одержання відповідачем коштів підтверджується його розпискою від 10 червня 2010 року), вона вважає, що до їхніх з відповідачем правовідносин повинно бути застосовано положення ч.2 ст.220 ЦК України. А саме, зміст зазначеної статті передбачає, що, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним, і у цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

До того ж, оскільки за ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу квартири підлягає державній реєстрації, а державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно (квартиру), згідно п.1.3. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002р. №7/5, здійснюють підприємства бюро технічної інвентаризації (БТІ) на підставі правовстановлюваних документів, визначених у Переліку до зазначеного Тимчасового положення (Додаток 1), і, згідно п.10 Переліку, такими документами, крім інших, є рішення судів про визнання права власності на обєкти нерухомого майна, позивачка вважає необхідним визнати за нею судом право власності на квартиру, що є предметом Договору купівлі-продажу від 10 червня 2010 року, укладеному між нею та відповідачем.

Приймаючи до уваги вищезазначене, а також те, що сторонами за Договором купівлі-продажу від 10 червня 2010 року, укладеному між позивачкою та відповідачем, були обумовлені та виконані всі суттєві умови договору купівлі-продажу, він повинен бути визнаний дійсним.

З урахуванням викладеного суд вважає, що вимоги позивачки є обгрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ч.8 ст.110 та ст.112 ЦПК України, ч.1 та ч.3 ст.626, ст.ст.628, 630, 657, ч.2 ст.220 ЦК України, п.1.3. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002р. №7/5,

ВИРІШИВ:

1.Визнати дійсним Договір купівлі-продажу однокімнатної квартири під номером 158, що знаходиться за адресою: вул. Академіка Заболотного, будинок №47, м.Одеса, Україна, укладений 10 червня 2010 року між ОСОБА_2, 22.08.1931р.н., паспорт серія КК номер 805007, виданий Суворовським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області 14.01.2002р., ідентифікаційний номер НОМЕР_1; та ОСОБА_1, 13.09.1977р.н., паспорт серія КМ номер 228160, виданий Приморським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 06.05.2004р., ідентифікаційний номер НОМЕР_2.

2.Визнати право власності на однокімнатну квартиру під номером 158, що знаходиться за адресою: вул. Академіка Заболотного, будинок №47, м.Одеса, Україна, за ОСОБА_1, 13.09.1977р.н., паспорт серія КМ номер 228160, виданий Приморським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 06.05.2004р., ідентифікаційний номер НОМЕР_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м.Одеси шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги, згідно ч.1 ст.294 та ст.295 ЦПК України.

Суддя Турецький О.С.

26.10.2010