Київський районний суд м. Одеси
Справа №2-4436 2010 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2010 року

Київський районний суд м. Одеси в складі: головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Єргієві Д.І., Голобородової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1, який діє в свої інтересах та в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна та визнання права власності, в якому просить відступити від засади рівності часток подружжя та визнати за ним право власності на 2/3 частини квартири № 104 у будинку № 140/1 по Люстдорфській дорозі в м. Одесі.

Позивач та його представник посилаються на те, що 23 травня 1992 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб, 5 грудня 1994 року у них народився син ОСОБА_4. Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був розірваний, місце проживання малолітнього ОСОБА_4 визначено по місцю проживання батька. За час перебування у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 придбали квартиру № 104 у будинку № 140/1 по Люстдорфській дорозі в м. Одесі, загальною площею 109, 4 кв. м. Покидько Віктор Михайлович просить відступити від засади рівності часток подружжя та визнати за ним 2/3 частини в праві спільної сумісної власності на АДРЕСА_1, з посиланням на те, що розмір аліментів, які він одержує від ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_4 недостатній для забезпечення його фізичного, духовного розвитку та лікування. ОСОБА_3 не приймає належної участі у вихованні їхнього сина, псує та руйнує спірну квартиру, використовуючи спірну квартиру, у якості складу, та розміщуює в ній коробки, проживає в спірній квартирі з новим чоловіком, а як наслідок ОСОБА_1 зі своїм сином, ОСОБА_4 змушені орендувати іншу квартиру.

ОСОБА_3 проти позову ОСОБА_1, який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 про поділ майна та визнання права власності заперечувала та звернулася з зустрічним позовом, в якому просить суд поділити майно, набуте за час шлюбу між нею та ОСОБА_1 у рівних частках: визнати за нею право власності на Уг частини квартири 104 у будинку 140/1 по Люстдорфській дорозі у м. Одесі; стягнути з ОСОБА_1 вартість х/г частини автомобіля «Міцубісі Спейс Стар», 2004 року випуску у розмірі 40 000 гривень. Свої позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що 15 липня 2004 року, тобто під час шлюбу була придбана квартира № 104 у будинку 140/1 по Люстдорфській дорозі у м. Одесі, також під час шлюбу був придбаний автомобіль 2004 року випуску, вартістю 80 000 гривень, а відтак вказане майно є спільною сумісною власністю і повинно бути розділено між сторонами порівну, без врахування інтересів

неповнолітнього ОСОБА_4 Також ОСОБА_3 в своїх запереченнях вказувала на те, що аліменти нею сплачуються вчасно і в повному обсязі, заборгованості щодо сплати аліментів у неї немає, а як наслідок, позовні вимоги, ОСОБА_1 є безпідставними та задоволенню не підлягають.

ОСОБА_1 проти позову ОСОБА_3 заперечував частково, а саме щодо стягнення з нього 40 000 гривань вартості автомобіля, вказуючи на те, що автомобіль був придбаний у кредит у 2004 році і повна вартість кредиту була сплачена особисто ним, вже після розірвання шлюбу.

Заслухавши пояснення сторін, представника ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи і наявні в ній докази суд вважає, що позов ОСОБА_1, який дії в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна та визнання права власності підлягає задоволенню, а позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна підлягає частковому задоволеною, з наступних підстав.

Як було встановлено в судовому засіданні, та як вбачається з матеріалів справи, 23 травня 1992 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб, про що другим відділом рацсу Приморського районного управління юстиції міста Одеси був виконаний актовий запис № 330.

5 грудня 1994 року у них народився син ОСОБА_4.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був розірваний, місце проживання малолітнього ОСОБА_4 визначено по місцю проживання батька, з яким він і проживає на даний час.

За час перебування у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було придбаго майно: квартира № 104 у будинку № 140/1 по Люстдорфській дорозі у м. Одесі свідоцтво про право власності на квартиру від 15 липня 2004 року Виконавчого комітету Одеської міської ради та автомобіль Mitsubishi Space Star, 2004 року випуску, грошові кошти на придбання якого ОСОБА_1 отримав на підставі договору кредиту від 14 травня 2004 року № 2004/08/204, укладеного між ним та АКБ «Укрсоцбанк».

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 7 листопада 2008 року з Тьон ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? з усіх видів заробітку, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством, починаючи з 07 квітня 2008 року по 05 травня 2012 року.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік «Встановити у 2010 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 825 гривень, з 1 квітня - 839 гривень, з 1 липня - 843 гривень, з 1 жовтня

-861 гривні, з 1 грудня - 875 гривень та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення:

дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 901 гривні, з 1 квітня - 917 гривень, з 1 липня

-921 гривні, з 1 жовтня - 941 гривні, з 1 грудня - 957 гривень».

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, виданим Першим Київським відділом Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3 повинна була сплачувати щомісячно: у період з 7 квітня по 1 липня 2008 року 203 гривні 40 копійок, у період з 1 липня по 1 жовтня 2008 року - 204 гривні, з 1 жовтня 2008 року по 1 січня 2010 року - 210 гривень 30 копійок, з 1 січня по 1 квітня 2010 року 270 гривень 30 копійок, з 1 квітня по 1 липня 2010 року - 275 гривень 10 копійок, та з липня по 1 жовтня 2010 року - 276 гривень 30 копійок.

Таким чином встановлено, що ОСОБА_3 повинна була сплачував аліменти значно в меншому розмірі ніж встановленому прожитковому мінімуму д дитини відповідного віку.

Однак, у відповідності до вищезазначеного розрахунку заборгованість ОСОБА_3 станом на 1 жовтня 2010 року складає 2994 гривні 34 копійки.

У судовому засіданні встановлено, що у спірній квартирі на даний час проживає ОСОБА_3, разом зі своєю новою родиною, чоловіком та дітьми. ОСОБА_1

та син - ОСОБА_4 у спірній квартирі не проживають, частина спірної квартири використовується для зберігання коробок.

З представлених позивачем фотокарток вбачається, що в спірній квартирі розбиті стіни, балконні вікна, частково зірвані шпалери.

Відповідно до ч. З ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 70 Сімейного кодексу України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, шо мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Згідно абзацу 2 ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: «При вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК).

Інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дочки, сина або другого з подружжя, що заслуговують на увагу, можуть враховуватися судом при визначенні способу поділу спільного майна в натурі й у тому разі, коли суд не відступив від засади рівності часток».

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне відступити від засад рівності часток подружжя при поділі спірної квартири.

Також за час перебування у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був придбаний автомобіль Mitsubishi Space Star, 2004 року випуску, грошові кошти на придбання якого ОСОБА_1 отримав на підставі договору кредиту від 14 травня 2004 року № 2004/08/204, укладеного між ним та АКБ «Укрсоцбанк».

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з договору кредиту № 2004/08/204 та розрахунків про погашення кредиту, які надав банк в період з 27 квітня 2004 року (придбання Mitsubishi Space Star, 2004 року випуску) по 12 вересня 2006 року (розірвання шлюбу) за спільні кошти позивача та відповідачки був частково сплачений кредит на автомобіль у розмірі 14215 доларів США, за відповідним еквівалентом національній валюті України. Загальна вартість вказаного автомобіля на час його придбання складала 24450 тисяч доларів США, за відповідним еквівалентом у національній валюті України.

Таким чином, на думку суду для правильного вирішення справи, необхідно визначити грошову долю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 внесену ними у вартість

BKcudHUio авіомооїля у відсотковому співвідношенні та поділити її на ринкову вартість вказаного автомобіля на час поділу майна, з урахуванням того, що кредит за вказаний автомобіль був повністю погашений у травні 2009 року ОСОБА_1 після розірвання шлюбу у вересні 2006 року.

Зазначений розрахунок необхідно здійснити наступним чином: загальна вартість автомобіля з урахуванням кредиту - 24450 тисяч доларів США, за відповідним еквівалентом у національній валюті України; на момент розлучення сумісно було сплачено - 14215 тисяч доларів США, за відповідним еквівалентом у національній валюті України, таким чином доля ОСОБА_3 у вартості автомобіля складає: 0,5 * 14215: 24450 * 100 = 29.07%, а доля ОСОБА_1 у вартості автомобіля складає: 100 - 29.07 = 70.93%.

Відповідно до матеріалів справи, ринкова вартість вказаного автомобіля на час розірвання шлюбу складає 84492 гривні 93 копійки.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 у якості вартості частини вказаного автомобіля необхідно стягнути: 84492,93 * 29.07 : 100 = 24562 гривні 09 копійок.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 8, ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. 52 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік», ч. З ст. 368, п. 2 ч. 2 ст. 372 ЦК України, ст.ст. 60, 70 СК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст.ст. 10, 60, 88, 212, 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, якій діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна та визнання права власності - задовольнити в повному обсязі.

Відступити від засади рівності часток подружжя та визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 квартири № 104 в будинку 140/1 по Люстдорфській дорозі в м. Одесі.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна - задовольнити частково.

Відступити від засади рівності часток подружжя та визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 квартири № 104 в будинку 140/1 по Люстдорфській дорозі в м. Одесі.

Стягнути на з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 24562 гривні 09 копійок.

В іншій частині вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави державне мито у розмірі 1700 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави державне мито у розмірі 1649 гривень.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м.Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий