Рівненський міський суд Рівненської області
Справа 2-1347/10
РІШЕННЯ

ІМЯМ УКРАЇНИ

7 липня 2010 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді Цвіркуна О.С.

при секретарі Власюк О.В.

за участю:

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

представників відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, до Відкритого акціонерного товариства Рівненський завод тракторних агрегатів про відшкодування авторам-власникам патенту №6893 винагороди за його використання за 1998-2001 роки, суд -

встановив:

Позивачі звернулись до суду з позовом в яком зазначають, що 2 грудня 1990 року колективу авторів, якими є і позивачі було видано Держкомвинахідом СРСР свідоцтво №1643886 на винахід - опалювальний водогрійний котел.

30 березня 1995 року був виданий патент України № 6893 на винахід - котел опалювальний водогрійний, авторами якого є позивачі, власником патенту на той час був ВАТ „РЗТА. Даний винахід використовується при виготовленні відповідачем котлів марки „Рівне-50 ГС, „Рівне-80 ГС та „Рівне- 30ГС-1.

Починаючи з 1998 року Відповідач свідомо відмовлявся від сплати щорічного мита за підтримання чинності патенту України №6893, щоб патент втратив чинність але продовжував використовувати технічні рішення патенту.

Рішенням Рівненського міського суду від 28 лютого 2008 року чинність патенту України №6893 відновлено з 19 січня 1998 року та власниками патенту встановлено ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2, таким чином починаю з 19 січня 1998 року власники винаходу за патентом України №6893 - позивачі, не отримують належної матеріальної винагороди за використання їхнього винаходу.

Письмовий договір, який повинні були укласти сторони, відповідно до п.З ст.9 Закону України „Про охорону7 прав на винаходи і корисні моделі не укладений по даний час.

10 квітня 1996 року наказом №181 „Про впровадження винаходів у виробництво з змінами від 25 листопада 1996 року передбачено, що розміри винагороди за винахід не може бути менший „10 відсотків доходу, одержуваного щорічно власником патенту від його використання, або 2 відсотків від частини собівартості продукції, що припадає на обєкт, корисний ефект від якого не впливає на одержання доходу.

На думку позивачів, Відповідач заборгував їм суму компенсації за використання винаходу у розмірі 429218,24 грн. в том числі ОСОБА_1 -40%( 171687,3 грн.), ОСОБА_3 - 30%(128765,47) ОСОБА_2-30%( 128765,47грн.)

В судовому засіданні позивачі уточнивши позовні вимоги, позов підтримали і просять суд стягнути з Відповідача на їхню користь як авторів - власників патенту №6893 винагороди за його використання за 1998-20001 роки, в розмір 597462 грн. в том числі ОСОБА_1 -40%(238984,8 грн.), ОСОБА_3 -З0%( 179238,6) ОСОБА_2-30%(179238,6 грн.)

Представник відповідача, ВАТ „РЗТА у судовому засіданні позовні вимоги не визнав і заперечуючи проти позову, посилається на те, що з 1997 року ВАТ „РЗТА припинив виробництво продукції по патенту України №6893, стверджує, що це підтверджується рішенням судів. Сума винагороди, яку просять стягнути на свою користь позивачі непідтверджена жодним документом. Позивачі, в травні 2003 року звертались до Рівненського міського суду з аналогічним позовом до ВАТ «РЗТА» про винагороду авторам винаходу за патентом України №6893 за 1998 - 2001 роки однак рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області від 22 лютого 2006 року позивачам відмовлено в задоволені позовних вимогах. Відповідно до ч.2 ст.223 ЦПК України після набрання рішенням законної сили сторони не можуть звертатись до суду з тією ж сам мою позовною вимогою з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини. Просить в позові відмовити. Крім того на думку представника позивача, пропустив строк позовної давності.

Суд заслухавши пояснення сторін, всебічно дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що 22 грудня 1990 року Держкомвинахідом СРСР було видано свідоцтво №1643886 на винахід - опалювальний водогрійний котел колективу авторами якого є і позивачі. Відповідно до п.З Постанови Верховної ОСОБА_5 України „Про охорону прав на винаходи і корисні моделі від 23 грудня 1993 року - авторські свідоцтва СРСР на винаходи є чинними в Україні.

30 травня 1995 року був виданий патент України № 6893 на службовий винахід «котел опалювальний водогрійний» авторами якого є позивачі, які виконуючи свої службові обовязки його винайшли, власником патенту був ВАТРЗТА.

Згідно Виписки з Державного реєстру патентів України на винаходи Державного Департаменту Інтелектуальної власності (а.с.7) від 24 жовтня 2008 року, поновлено чинність патенту №6893 з 19 січня 1998 року та визнано власниками ОСОБА_1, ОСОБА_6JL, ОСОБА_2

Таким чином, починаючи з 19 січня 1998 року автори винаходу за патентом №6893 - позивачі наділяються правами власника патенту відповідно до Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі.».

Крім того, судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15 жовтня 2003 року, задоволено позовні вимоги ОСОБА_1,ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ВАТ «РЗТА» щодо стягнення авторської винагороди за використання останнім винаходу за патентом України №6893 протягом 1994-1997 років та відмовлено в задоволенні позовної вимоги про зобовязання укладення письмового договору про умови виплати авторської винагороди з приводу використання цього винаходу.

11 лютого 2009 року позивачі звернулись до суду як автори-власники патенту №6893, про відшкодування їм авторам-власникам винагороди за його використання за період 1998-2001 роки.

В ході судового розгляду встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 6 червня 2005 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2. ОСОБА_6J1. про виплату їм компенсації у вигляді не отриманої авторської винагороди за патентом за 1998 - 2001роки.

Рішенням колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області від 22 лютого 2006 року, вищенаведене рішення Рівненського міського суду скасовано, в задоволенні позовних вимог позивачам відмовлено в повному обсязі.

Як вбачається зі змісту рішення, колегією суддів констатовано, що рішенням суду першої інстанції від 15 жовтня 2003 року встановлено факт припинення відповідачем з 1997 року вип>ск продукції за патентом.

Відповідно до ч.З ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляд: інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставин;;.

Як вбачається зі змісту попередніх рішень так і в даному' спорі приймають участь одні і ті

особи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 517,519 ЦК України (1963), ст.ст. 15, ЗО, 60, 61. 212. I'.- та 215 ЦПК України,, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, до Відкритого акціонерного товариства "Рівненський завод тракторних агрегатів про відшкодування авторам-власникам патенту №6893 винагороди за й: використання в 1998-2001 роки - відмовити за безпідставністю.

На рішення може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Рівненської області протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка повинна бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області О.С.Цвіркун