Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2010 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судці Кругового О.О., при секретарі Гальченко О.А., за участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та процентів за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

19.11.2009року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суму боргу за договором позики та просив суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення в сумі26 352грн. 34 коп., три процента річних від простроченої суми за весь час прострочення в сумі 101,94грн. та судові витрати по справі, уточнивши позовні вимоги у судовому засіданні.

Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю.

Згідно з положенням ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, визнання відповідачем пред»явленного позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, оцінюючи та аналізуючи їх у своїй сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передавання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до п. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Як встановлено у судовому засіданні, 26.03.2009року ОСОБА_2 взяла в борг у ОСОБА_3 26 910грн. та зобов»язалася повернути до 26.09.2009року, згідно розписки (а.с.6).

Однак, на теперішній час відповідачем сума боргу повернута позивачу лише частково у сумі 1000грн., відповідно квитанції 20.07.09р. КБ «Приватбанк».

Згідно ч.І ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядок, що встановлені договором.

У відповідності з ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням зазначених норм і рекомендацій Верховного Суду України № 62- 97р. від 03.04.1997року відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ сума боргу з урахуванням індексу інфляції, яку відповідач повинен сплатити на користь позивача складає 26 352,34 грн., виходячи з наступного розрахунку 25910грн. х 1,008 (індекс інфляції за вересень 2009року) х 1,009 (індекс інфляції за жовтень 2009року) = 26 352грн. 34 коп.

Три проценти річних від простроченої суми за період з 26.09.2009року по 12.11.2009року (48 днів прострочення) складає 101,94грн. (25 910грн. : 366 днів:100 % х 3 % х 48 днів)

Таким чином, з урахуванням вище наведеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути борг за договором позики з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 26 352,34грн., три процента річних від простроченої суми за весь час прострочення в сумі 101,94грн.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. та судовий збір у розмірі 274,75грн., сплачені позивачем при подачі позову до суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.10, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та процентів за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 борг за договором позики з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 26 352 (двадцять шість тисяч триста п»ятдесят дві) гривні 34 копійки, три процента річних від простроченої суми за весь час прострочення в сумі 101 (сто одна) гривна 94 копійки та судові витрати по справі у сумі 394 (триста дев»яносто чотири) гривни 75 копійок, а всього 26 849 (двадцять шість тисяч вісімсот сорок дев»ять) гривень 03 копійки.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: О.О. Круговий