Ленінський районний суд м. Запоріжжя
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2010 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Козлової Н.Ю.,

при секретарі Франчук Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що 28 листопада 2008 року відповідач ОСОБА_2 позичив у нього, під розписку, 2200дол. США, які зобовязався повернути через місяць, а саме 28.12.2008р. Однак у визначений в розписці термін, борг відповідачем ОСОБА_2 не повернуто. 09 березня 2010 року відповідачка ОСОБА_3 письмово підтвердила те, що її чоловік заборгував позивачеві кошти та також погодилась їх повернути, оскільки ці кошти позичались в інтересах їх сімї.

Однак до теперішнього часу відповідачі гроші не повертають посилаючись на різні причини, що змушує позивача звертатися із позовом до суду.

Просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку борг в розмірі 21754,08грн., який складається з суми боргу 17138 грн., що за курсом дол. США який станом на 28.12.2008 становить 7,79грн за 1 дол. США, еквівалентно 2200 дол.США, а також індексу інфляції та 3% річних.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, оскільки відповідачами борг до теперішнього часу не сплачений. Також просив стягнути з відповідачів понесені ним судові витрати.

Відповідачі в судовому засіданні позовні вимоги визнали у повному обсязі, суду пояснили, що важке матеріальне становище, позбавляє їх можливості повернути борг. Не заперечують проти стягнення боргу в судовому порядку разом із судовими витратами.

Вислухав пояснення сторін, дослідив письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобовязання не допускається.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В судовому засіданні встановлено, що 28 листопада 2008 року ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 під розписку 2200 дол.США з зобовязанням їх повернути 28 грудня 2008 року. Про наявність боргової розписки знала відповідачка ОСОБА_3 та не заперечувала.

Відповідно до ст. 61ЦПК України обставини, визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Таким чином, аналізуючи у сукупності надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги повинні бути задоволенні у повному обсязі, як такі, що є обґрунтованими та законними, шляхом стягнення на користь позивача коштів в розмірі 21754,08 гривень.

Також відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати у вигляді витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 гривень та державного мита в розмірі 217,54 грн.

Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню грошові кошти в сумі 22091,62 грн. (21754,08+120+217,54).

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 88, 212, 213 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 625, 1048, 1049 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, солідарно, на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 22091,62 грн. (двадцять дві тисячі девяноста одна гривня 62 коп.)

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя