Справа № 2-1511/10
Провадження № 2-1511/10
РІШЕННЯ

Іменем України

09.03.2010 року Заводський районний суд м. Миколаєва

в складі головуючого судді - Щербини С.В., при секретарі - Лясковській Г.Л., розглянувши у відкритому судовому зсіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та третьої особи ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2006 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та третьої особи ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якому зазначив, що 22 лютого 2006 року, відповідач ОСОБА_2, керуючи належним останньому транспортним засобом ВАЗ 21063 державний номер НОМЕР_1, в м.Миколаєві, по вул. Пушкінський, в районі зупинки громадського транспорту «Адміральська», поновлюючи рух після зупинки, не впевнився в безпеці свого маневру та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, власником якого він є, та яким на той час керував ОСОБА_3.

Вважаючи, що саме протиправні дії відповідача, який порушив п.10.1 ПДР України, призвели до дорожньо-транспортної пригоди, що в свою чергу призвело до пошкодження його автомобіля, позивач просив суд стягнути з відповідача 10270,82 гривень матеріальної шкоди, 1600 гривень на відшкодування моральної шкоди та 1702,22 понесених ним судових витрат.

В судовому засіданні представник позивача, позовні вимоги підтримав, підтвердив викладені в позові обставини та просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та його представники в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1, не визнали, посилаючись на те, що саме водій ОСОБА_3, порушив правила дорожнього руху та рухаючись на заборонений сигнал світлофору на великій швидкості, допустив зіткнення з його автомобілем. Просили суд в задоволенні позову відмовити.

Третя особа ОСОБА_3 будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, до суду не з'явилася, та не повідомив суд про поважність причин своєї неявки.

Судом встановлено, що 22.02.2006 року ОСОБА_2 керуючи належним йому транспортним засобом ВАЗ 21063 державний номер НОМЕР_1, в м.Миколаєві, по вул. Пушкінський, в районі зупинки громадського транспорту «Адміральська», не виконав вимог п.10.1 ПДР України, поновлюючи рух після зупинки, не впевнився в безпеці свого маневру та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3.

Згідно висновків судової авто-техничної експертизи, № 5467 від 10.12.2008 року, при тих умовах дорожнього руху, водій ОСОБА_2, мав керуватися вимогами п.10.1 ПДР України. Вимога цього пункту визначає повну відповідальність водія який розпочинає рух, за безпеку дорожнього руху від початку до кінця маневру. При цьому, не можна розраховувати на дії інших водіїв, відносно попередження можливих наслідків, при виникненні загрозливої ситуації.

В даних дорожніх умовах, водій ОСОБА_4, мав керуватися п.12.3 ПДР України, що означає, що від водія автомобіля, з моменту виникнення небезпеки для руху, вимагається прийняти міри до гальмування, що і зробив ОСОБА_4, що підтверджується і схемою дорожньої пригоди, доданої до протоколу, згідно якої, довжина тормозного сліду його автомобіля складає 14,4 метрів.

Таким чином, своєчасне виконання водієм ОСОБА_2, правил дорожнього руху, надало б водію автомобіля ВАЗ 21063 попередити ДТП, шляхом відмови від маневрування наліво, на смугу руху автомобіля ГАЗ 31029, а відповідно несвоєчасне виконання водієм ОСОБА_2, правил дорожнього руху, можуть знаходитися в причинно-наслідницькому звязку з подією ДТП.

Згідно висновку спеціаліста №848 від 16.04.2006 року, щодо розміру матеріальної шкоди завданої володарю автомобіля ГАЗ 31029, державний номер НОМЕР_3, її сума складає 10270 гривні 82 копійку.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.

Проаналізувавши у сукупності, досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов переконання, що саме винні дії водія автомобіля ВАЗ 21063 державний номер Д69-70 НИ, знаходяться у причино-наслідницькому зв'язку з наслідками що сталися та вважає, що саме з його вини порушено права позивача, які підлягають захисту та відновленню, у звязку з чим з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, належить стягнути 10270 гривні 82 копійку.

Суд також вважає обґрунтованими і вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, оскільки внаслідок дорожньо транспортної пригоди, що сталася, позивач фактично був позбавлений права користування особистим майном, що безумовно змінило його звичайний ритм життя, та змусило докладати додаткові зусилля для її організації, а тому на підставі ст. 1167 ЦК України, суд вважає за необхідне задовольнити позов і в цієї частині та стягнути з відповідача на користь позивача у відшкодування завданої моральної шкоди 1600 гривень.

Доводи відповідача та його представників, про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася саме з вини водія ОСОБА_3, який керував автомобілем ГАЗ 31-024, оскільки останній рухався з великою швидкістю та перетнув перехрестя на заборонений сигнал світлофору, суд вважає необґрунтованими, та такими що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Пояснення свідків допитаних при розгляді адміністративної справи №155080/06, про високу швидкість руху та рух на червоний сигнал світлофору водія автомобіля ГАЗ 31-024, на які посилалися відповідач та його представники в обґрунтування цих доводів, суд вважає суперечливими, не конкретними, у звязку з тим, що згідно довідки комунального спеціалізованого монтажно-екслуатаційного підприємства, що до режиму роботи світлофорного обєкта не перехресті вулиць Пушкінської та адміральської 22.02.2006 року, на 4 такті, коли для транспортних засобів які рухаються по вул.. Пушкінській з боку вулиці Набережної, горить червоний знак світлофору, для транспортних засобів які рухаються з боку вилиці Нікольської ще 12 сек., горить зелений сигнал. При цьому свідки конкретно не зазначали, з якої сторони перехрестя на світлофорі, вони бачили забороняючий сигнал. Крім того, як випливає з пояснень працівника ГАЇ який складав схему ДТП, ОСОБА_5 при прибутті на місце ДТП, від присутніх там працівників ДАЇ він дізнався про відсутність свідків.

За таких обставин, суд вважає позов ОСОБА_1, обґрунтованим, та таким що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, по проведенню судових експертиз, а всього у сумі 2431,35 грн.

Керуючись ст. 5, 8,10-11,60, 212-215,218,226 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди 10270 гривень 82 копійки, а відшкодування моральної шкоди 1600 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, понесені ним судові витрати 135 гривен 73 копійок судового збору та 2295,62 гривень витрат повязаних з розглядом справи.

Рішення набуває законної сили протягом 10 днів з дня його проголошення та може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області в строк та порядку встановленому ст. ст. 294,296 ГПК України .

Рішення може бути переглянуто, за письмовою заявою відповідача, яка подається в протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: С.В.Щербина