Справа № 2-1286/10
РІШЕННЯ

іменем України

"05" липня 2010 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Вуїва О.В., при секретарі Огренда І.М.,

за участю: позивачки ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідачки ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на частку земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання права власності на частку земельної ділянки в якому вказувала, що 01 жовтня 2004 року помер її чоловік ОСОБА_7.

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 9/25 часток житлового будинку №6 по вулиці Пошукайло в м. Вознесенську Миколаївської області.

Вказане нерухоме майно знаходиться на земельній ділянці, площею 0,060 га., призначеній для обслуговування зазначеного житлового будинку.

Земельна ділянка на праві спільної сумісної власності зареєстрована за попереднім співвласником будинку ОСОБА_8, а також ОСОБА_7, ОСОБА_3 (Кручинецькою).

В січні 2010 року позивачка, як спадкоємець першої черги за законом, що прийняла спадщину після смерті чоловіка, звернулася до нотаріальної контори за місцем її відкриття, проте нотаріус відмовив в посвідченні спадкових прав ОСОБА_1

Тому, зважаючи на те, що до особи, яка придбала частку житлового будинку, будівлі або споруди, переходить й відповідна частка в праві власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені та яка належить відчужувачу майна, ОСОБА_1 просила визнати її в порядку спадкування за законом власником 9/25 часток земельної ділянки, розташованої по вул. Пошукайло, 6 в м. Вознесенську Миколаївської області.

Ухвалою суду від 22 червня 2010 року до участі у справі в якості відповідачів було залучено ОСОБА_5, ОСОБА_6, як правонаступників ОСОБА_8.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 свої вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним в позові.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судове засідання не зявилися, судом належним чином про час та місце розгляду справи повідомлені, причини неявки суду не повідомили.

Представник відповідачки ОСОБА_3 ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю.

Оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін, а тому суд вважав можливим розглядати справу без участі відповідачів, що не зявилися в судове засідання.

Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідачки ОСОБА_3 ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, оглянувши оригінал технічного паспорту будинку №6 по вул. Пошукайло в м. Вознесенську Миколаївської області, оглянувши матеріали цивільної справи №2-1080/10 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на 13/50 часток земельної ділянки, суд прийшов до наступного.

Зокрема, судом встановлено, що 01 жовтня 2004 року помер чоловік позивачки ОСОБА_7 (а.с. 10, 13, 15).

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 9/25 часток житлового будинку №6 по вулиці Пошукайло в м. Вознесенську Миколаївської області (а.с. 5-7).

Вказаний будинок знаходиться на земельній ділянці, площею 0,060 га., призначеній для його обслуговування.

Земельна ділянка на праві спільної сумісної власності зареєстрована за попередніми співвласниками будинку ОСОБА_8 (яка померла 11 листопада 2007 року), а також ОСОБА_7, ОСОБА_3 (до одруження - Кручинецька), що підтверджується письмовими доказами (а.с. 8, 10, справа №2-1080/10 (а.с. 31-32)).

Незважаючи на цю обставину, адресою місця розташування спірної ділянки в правовстановлюючому документі помилково зазначено вул. Пошукайло, 6-а в м. Вознесенську Миколаївської області (а.с. 8, 22, справа №2-1280/10 (а.с. 45), що не відповідає дійсності.

Фактично ж вона розташована за місцем знаходження будинку, що й було встановлено таким, що набрало законної сили рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 17 березня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про визначення частки у спільній сумісній власності (справа №2-1080/10, а.с. 20) та додатково підтверджується схемою та розмірами ділянки в Державному акті, технічному паспорті на будинок, які співпадають, а також рішенням Вознесенської міської ради Миколаївської області від 15 січня 2010 року за №10, яким було змінено адресу частини будинку №6-а по вулиці Пошукайло в м. Вознесенську Миколаївської області на №6 (а.с. 8, 30, оригінал технічного паспорту на будинок).

Позивачка, як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на час її відкриття, проте не може оформити спадщину з вищевказаних обставин (а.с. 11-12).

Інших осіб, які прийняли спадщину або мають право на її обовязкову частку, судом не виявлено (а.с. 11-12, 20-21).

Згідно положень Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом, а в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини - за законом.

Відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

П. 221 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (зі змінами та доповненнями, внесеними постановою №2 від 19 березня 2010 року), а також п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Правило статті 1225 ЦК про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності.

За такими правилами здійснюється й перехід права на землю при спадкуванні права на частину нерухомого майна, а якщо був установлений порядок користування ним то з урахуванням цього порядку.

При цьому суд враховує те, що як попередні, так і теперішні власники будинку та земельної ділянки, а також їх спадкоємці не заявили жодних вимог та заперечень щодо часток спірної земельної ділянки.

За таких обставин, враховуючи неможливість вирішення спору в іншому, зокрема адміністративному порядку, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а цивільне право позивачки підлягає захисту шляхом визнання її власником спірного майна в порядку спадкування за законом.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на частку земельної ділянки задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7, який помер 01 жовтня 2004 року в м. Вознесенську Миколаївської області право власності на 9/25 (девять двадцять пятих) часток земельної ділянки, площею 0,060 гектарів, розташованої на території Вознесенської міської ради Миколаївської області, призначеної для обслуговування житлового будинку №6 по вул. Пошукайло в м. Вознесенську Миколаївської області, що належала спадкодавцю згідно Державного акту на право приватної власності на землю від 21 жовтня 1994 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації Державних актів на право приватної власності на землю за №4166.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення та подачі апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя : Вуїв О.В.