У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2010 року Кіровський районний суд М.Кіровограда

в складі: головуючого судді- Бершадської О.В.

при секретарі- Матірна Н.А.,

розглянувши заяву публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про забезпечення позову по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 НіниВікторівни про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач у жовтні 2010 року звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути із відповідачів, солідарно, на користь банку заборгованість за договором кредиту в сумі 4918,63 долари США за кредитним договором №216262-сгес1 від 21.03.2008 року та понесені судові витрати.

20.10.2010 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" у поданій до суду належним чином оформленій заяві також просить в порядку забезпечення позову: накласти арешт на грошові кошти, рухоме та не рухоме майно, яке належить ОСОБА_1 ( 25000, Кіровоградська обл., м. Кіровоград, вул. Червоногірська, буд. 27,) шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження; на грошові кошти, рухоме та не рухоме майно, яке належить ОСОБА_2 (вул. 50 років Жовтня, 25/13, Кіровоградська обл., м. Кіровоград, 25000, НОМЕР_1), шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження, в межах суми стягнення; на грошові кошти, рухоме та не рухоме майно, яке належить ОСОБА_3 (вул. Красногорська,27, Кіровоградська обл., м. Кіровоград, 25000,), шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження, в межах суми стягнення; обмежити відповідачів у праві виїзду за межі України до виконання ними своїх зобов"язань; заборонити відділу у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб УМВС у Кіровоградській області видачу відповідачам паспорта/проїзного документа; Адміністрації Державної прикордонної служби України, вжити заходів щодо тимчасового затримання та вилучення наявних у відповідачів паспортів/проїзних документів, обмежити особу (боржника) у праві виїзду за межі України до виконання ними своїх зобов"язань.

Ухвалою від 02.11. 2010 року провадження у вищевказаній справі відкрито.

Суд вважає, що зазначена заява не може бути задоволена, з наступних підстав.

У відповідності до ст.ЗЗ Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати території України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п. 4 ст. 20 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», органам, підрозділам, військовослужбовцям, а також працівникам Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових обов'язків можуть залучатися до оперативно-службової діяльності, для виконання покладених на Державну прикордонну службу України завдань надається право: - шляхом опитування осіб з'ясовувати підстави в'їзду в Україну або виїзду з України, не пропускати через державний кордон України осіб без дійсних документів на право його перетинання, осіб, які надали завідомо неправдиві відомості під час одержання зазначених документів, осіб, яким Державною прикордонною службою України за порушення законодавства з прикордонних питань та про правовий статус іноземців чи за мотивованим письмовим рішенням суду та правоохоронних органів не дозволяється в'їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України; робити в документах зазначених осіб відповідні відмітки.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в України громадян України», (зі змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в"їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв"язання спорів у цій сфері.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обгрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно із ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу описаного майна, якщо подано позов про право власності на це майно або про виключення його з опису; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно роз»яснень даних у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимоги пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з»ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами (п.4).

Таким чином, вимога щодо обмеження відповідачів у праві виїзду за межі України до

виконання ними своїх договірних зобов"язань; заборони відділу у справах громадянства,

міграції та реєстрації фізичних осіб УМВС у Кіровоградській області видачу відповідачам

паспорта/проїзного документа; Адміністрації Державної прикордонної служби України,

вжити заходів щодо тимчасового затримання та вилучення наявних у відповідачів паспортів ,

проїзних документів, обмежити особу (боржника) у праві виїзду за межі України до |виконання ними своїх зобов'язань, яка визначена в заяві про забезпечення позову не врегульована Цивільно-процесуальним кодексом, більш того спеціальні норми права, що передбачають порядок виїзду з України та положення прикордонної служби не

передбачають розгляд судом таких заяв.

Щодо вимоги про накладення арешту на грошові кошти, рухоме та не рухоме майно відповідачів, то суд також вважає, що в матеріалах справи, та в заяві про забезпечення позову дані про наявність майна, його вартість не зазначено, не обґрунтовано яка існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду, а відтак підстави для задоволення заяви і в цій частині відсутні.

Керуючись ст. 151-153, 293 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви публічного акціонерного товариства комерційний банк

"ПриватБанк" про забезпечення позову- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда О. В. Бершадська