Кременчуцький районний суд Полтавської області
№2-264/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2010 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Степаненка Ю.І.,

при секретарі Левицькій І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Придніпровське регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Придніпровське регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (надалі Банк) звернувся в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення з них у солідарному порядку боргу за кредитним договором у сумі 18 271 гривень 11 копійок та судових витрат у справі, пов'язаних з оплатою судового збору в сумі 182 гривень 71 копійок та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 гривень, мотивуючи тим, що 27 серпня 2008 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 140/8Р11-08-08, згідно якого Банк надав позичальнику ОСОБА_1В, кредит у сумі 5 000 гривень зі строком повернення до 27 серпня 2011 року.

Кредитні кошти були перераховані Банком на платіжну картку відповідача, що підтверджується меморіальним ордером від 27 серпня 2008 року.

За умовами п.3.3 кредитного договору ОСОБА_1 повинен був щомісячно з 1 по 10 число здійснювати погашення кредиту згідно графіку по 139 гривень та нарахованим процентам.

Проте, відповідач ОСОБА_1 порушує свої зобов'язання з листопада 2008 року.

Згідно п.6.1 кредитного договору за прострочення повернення кредитних ресурсів відповідач ОСОБА_1 зобов'язаний сплатити Банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення.

Разом з тим, згідно п.3.5 кредитного договору Банк має право вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів, сплати нарахованих процентів по них, неустойки в разі порушення відповідачем зобов'язань по кредитному договору.

Забезпеченням виконання зобов'язань за кредитним договором є порука фізичної особи ОСОБА_2, що підтверджується договором поруки №140/8Р-Р, укладеним 27 серпня 2008 року між Банком та відповідачем ОСОБА_2, який зобов'язався перед Банком відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань відповідачем ОСОБА_1 по кредитному договору.

У жовтні 2009 року Банк звернувся у письмовій формі до обох відповідачів з вимогою виконувати свої зобов'язання належним чином. Однак де цього часу борг по кредиту не сплачений, зобов'язання не виконуються,

Станом на 29 січня 2010 року відповідачі заборгували Банку 18 271 гривень 11 копійок, у тому числі: прострочену заборгованість по кредиту - 2085 гривень; прострочену заборгованість по комісії - 1526 гривень 23 копійки; прострочену заборгованість по відсоткам -1554 гривень 51 копійок; поточну заборгованість по відсоткам - 130 гривні 41 копійок; заборгованість по кредиту, що підлягає достроковому поверненню - 2637 гривень; поточну заборгованість по нарахованій комісії - 125 гривень; пеню - 10 212 гривень 95 копійок.

У зв'язку з цим відповідачами порушені права та інтереси Банку, як кредитора. Тому позивач з підстав умов кредитного договору та договору поруки, норм статей 525,526.553,554 ЦК України просив суд задовольнити позов.

В судовому засіданні представник позивача по довіреності ОСОБА_4 зменшив розмір позовних вимог до 17 971,11 гривень, так як відповідач ОСОБА_1 19 лютого 2010 року частково сплатив заборгованість по кредитному договору у сумі 300 гривень, в обґрунтування позову пояснив так, як викладено вище в описовій частині рішення.

Відповідач ОСОБА_5 у судовому засіданні позов визнав частково І пояснив, що не згідний з нарахованою Банком пенею,, так як знаходився у скрутному матеріальному становищі у зв'язку з незначною заробітною платою на підприємстві, де він працює та знаходженням на його утриманні малолітньої дитини, з рештою позову погоджується.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнав частково і пояснив, що не згідний з нарахованою Банком пенею, так як вважав, що позичальник у першу чергу повинен бути відповідальним перед Банком, з рештою позовних вимог погодився.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом установлено, підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується сторонами, що відповідно до укладеного 27 серпня 2008 року між Банком та відповідачем ОСОБА_1 кредитного договору № 140/8Р11-08-08 Банк надав позичальнику ОСОБА_1 кредит у сумі 5 000 гривень зі строком погашення до 27 серпня 2011 року (а.с.9-11).

З боку кредитора зобов'язання виконані своєчасно та в повному обсязі. Позичальнику ОСОБА_1В, була видана Банком готівка у сумі 5 000 гривень, що підтверджується меморіальним ордером від 27 серпня 2008 року (а.сЛ2).

У порядку забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором Банк 27 серпня 2008 року уклав з відповідачем ОСОБА_2 договір поруки №140/8Р-Р , згідно якого останній зобов'язався перед Банком відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань за Кредитним договором №140/8Р11-08-08 (а.с.13).

Згідно п.3.5 Кредитного договору Банк має право вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів, сплати нарахованих процентів по них, неустойки в разі порушення відповідачем зобов'язань по кредитному договору.

У жовтні 2009 року Банк звертався у письмовій формі до обох відповідачів з вимогою виконувати свої зобов'язання належним чином (а.с.17-19).

Проте, до цього часу відповідачі своїх зобов'язань за кредитним договором та договором поруки належним чином не виконують, що призвело до прострочення платежів як за кредитом, так і за процентами та пенею і станом на 29 січня 2010 року відповідачі заборгували Банку 18 271,11 гривень, що підтверджується не оспореними відповідачами письмовим розрахунком Банку (а.с.6). Під час розгляду справи по суті відповідачем ОСОБА_1 добровільно частково задоволена вимога Банку, останнім погашена заборгованість за кредитним договором у сумі 300 гривень, що підтверджується меморіальним ордером від 19 лютого 2010 року.

Згідно статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Вимоги позивача підлягають захисту також з підстав умов кредитного договору, договору поруки, статей 15,16,525,526,536,553,554,611,612,1048,1050, 1054 Цивільного кодексу України, статей 79,81,88 ЦПК України.

Заперечення відповідачів проти стягнення з них пені жодним чином не спростовують позовних вимог Банку.

За таких обставин суд постановляє рішення про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за кредитним договором у сумі 17 971,11 гривень та судових витрат, пов'язаних з оплатою позивачем судового збору в сумі 182,71 гривень, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 гривень (а.с.2,3).

На підставі викладеного, керуючись статтями 15,16,525,526,536,546,548,549, 554,611,612,625,641,642,1048,1049,1050,1054 ЦК України, статтями 10, 11, 79, 81, 88, 209, 213 - 215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Придніпровське регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Придніпровське регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» борг за кредитним договором № 140/8Р11-08-08 від 27 серпня 2008 року станом на 29 січня 2010 року в сумі 17 971,11 гривень та судові витрати в сумі 302,71 гривень, а всього 18 273 (вісімнадцять тисяч двісті сімдесят три) гривень 82 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя