Справа №2-2105/09 24.03.2010
Справа № 22ц 518/10 Головуючий першої інстанції: Спінчевська Н.А.
Категорія: 30 Суддя-доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої: Галущенка О.І.,

суддів: Шолох З.Л.,

ОСОБА_1,

при секретарі судового засідання: Фірсовій Т.В.,

за участю представника Ленінського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_2 та представника Головного управління Державного казначейства України у Миколаївській області ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційними скаргами

Ленінського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції, ОСОБА_4, Головного управління Державного казначейства України у Миколаївській області

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 листопада 2009 року, ухвалене за позовом

ОСОБА_4

до

Ленінського відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, Головного управління Державного казначейства України в Миколаївській області

про

відшкодування моральної шкоди

в с т а н о в и л а :

В січні 2009 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Ленінського відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про відшкодування моральної шкоди.

Позивач вказував на те, що у відповідача на виконанні знаходиться рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 25 листопада 2005 року про стягнення з ТОВ «Деметра-Люкс» на користь позивача 65826 грн. 31 коп. та покладення на відповідача обовязку повернути стягувачеві сільгосптехніку, а саме сівалку та гноєрозкидувач. Між тим вказане рішення тривалий час не виконується з вини державного виконавця. Рішеннями судів дії державного виконавця визнавались неправомірними та скасовувались його постанови. В звязку з вказаною неправомірною бездіяльністю державного виконавця, позивачу заподіяно моральну шкоду, яку останній просив стягнути з відповідача в розмірі 5000000 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 листопада 2009 року позов задоволено. З Ленінського відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції на користь ОСОБА_4 стягнуто 2000 грн. моральної шкоди. Зобовязано Головне управління Державного казначейства України в Миколаївській області списати зазначені кошти з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Ленінській відділ ДВС Миколаївського міського управління юстиції просить вказане рішення суду скасувати, посилаючись на відсутність вини державного виконавця в невиконанні судового рішення.

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі посилається на безпідставність висновку суду в частині визначення розміру моральної шкоди, в звязку з чим просить вказане рішення скасувати та стягнути моральну шкоду в заявленому ним розмірі.

Головне управління Державного казначейства України в Миколаївській області в апеляційній скарзі посилається на невірне застосування судом норми матеріального права, а так і невірне вирішення справи. За такого апелянт просив вказане рішення суду скасувати, а по справі ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників відповідачів, дослідивши письмові докази по справі судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги Ленінського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції та відсутності підстав для задоволення інших апеляційних скарг.

Як вбачається з матеріалів справи і таке встановлено судом, державним виконавцем Ленінського ВДВС Миколаївського міського управління юстиції 10 лютого 2006 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 25 листопада 2005 року про стягнення на користь ОСОБА_4 з ТОВ «Деметра-Люкс» 65826 грн. 31 коп. та покладення обовязку повернути позивачу сільськогосподарську техніку - гноєрозкидувач та сівалку СОІ-4 (а.с. 5-6).

Ухваламим Новоодеського районного суду Миколаївської області від 11 серпня 2006, 20 лютого 2007 року та 13 травня 2009 року встановлено факти неправомірних дій державного виконавця в тому числі і неодноразового безпідставного повернення виконавчого документу стягувачеві (а.с. 7,8, 29-30).

До теперішнього часу рішення суду на користь позивача не виконано.

За таких обставин районний суд дійшов обгрунтованого висновку про неналежне виконання державним виконавцем обовязку покладеного на нього ст. 5 Закону України „Про виконавче провадження , що стало причиною порушення прав позивача, як стягувача в виконавчому провадженні та спричинило останньому моральні страждання.

Також є переконливими обгрунтування суду щодо визначення розміру моральної шкоди в сумі 2000 грн.

Враховуючи наведене, а також положення ч. 3 ст. 11 Закону України „Про виконавче провадження, ст. 1173 ЦК України, суд дійшов обгрунтованого висновку про відшкодування заподіяної позивачу моральної шкоди державним виконавцем підлягає за рахунок держави.

При цьому, хоча суд і вірно послався на норми матеріального права, однак рішення ухвалив помилкове про стягнення моральної шкоди на користь позивача не за рахунок держави, а з Ленінського ВДВС Миколаївського міського управління юстиції. Тому на підставі ч. 4 ст. 309 ЦПК України, в цій частині рішення районного суду підлягає скасуванню, з ухваленням в частині позовних вимог до Ленінського ВДВС Миколаївського міського управління юстиції нового рішення про відмову в їх задоволенні.

З тих же підстав рішення в частині покладення обовязку на головне управління Державного казначейства України в Миколаївській області підлягає зміні з зазначенням про стягнення 2000 грн. моральної шкоди на користь позивача за рахунок держави шляхом списання вказаної суми з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України підлягають розподіленню судові витрати з відшкодуванням їх за рахунок держави позивачу в сумі 8 грн. 50 коп.

Доводи позивача стосовно невірно визначеного судом розміру моральної шкоди не можуть бути прийняті до уваги, виходячи як з наслідків неправомірних дій (погіршення стану здоровя позивача), так і ступеню вини державного виконавця, враховуючи обєктивні причини не виконання судового рішення.

Доводи в апеляційній скарзі Ленінського ВДВС Миколаївського міського управління юстиції щодо відсутності вини державного виконавця, спростовуються наведеними вище ухвалами Новоодеського районного суду Миколаївської області, якими встановлено неправомірність конкретних дій та незаконність постанов державного виконавця в спірному виконавчому провадженні.

Заперечення ж апелянта Головного управління Державного казначейства України в Миколаївській області щодо відсутності підстав відшкодування збитків за рахунок держави протирічать наведеним правовим нормам, а не встановлення порядку відшкодування не спростовують вказані норми.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 311, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_4, Головного управління Державного казначейства України у Миколаївській області відхилити. Апеляційну скаргу Ленінського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 листопада 2009 року в частині стягнення моральної шкоди з Ленінського відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції скасувати, в цій частині ухвалити нове рішення. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Ленінського відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про стягнення моральної шкоди відмовити.

Вказане рішення в частині покладення обовязку на Головне управління Державного казначейства України в Миколаївській області про списання коштів змінити. Стягнути на користь ОСОБА_4 за рахунок держави 2000 грн. моральної шкоди та 8 грн. 50 коп. судового збору, а всього 2008 грн. 50 коп. (дві тисячі вісім грн. 50 коп.), шляхом списання вказаної суми з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: