Справа № 2-6360/2010 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

29 грудня 2010 року Ленінський районний суд м.Миколаєва

у складі: головуючого - судді Богатирчук Г.А.

при секретарі Швець М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Миколаєві цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3

ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2008 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та

ОСОБА_3 про розподіл сумісного нажитого майна, визнання договору дарування

частково недійсним, та визнання права власності на 'А частку житлового будинку. Свої

вимоги мотивував тим, що між ним та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено шлюб

19.06.1998 року, та в період спільного проживання на спільні кошти ними був

побудований житловий будинок за адресою: м.Миколаїв, вул. 10 Лінія,111, проте даний

будинок не був зданий в експлуатацію. 07.05.2007 року він розлучився зі своєю

дружиною, а восени 2007 року ОСОБА_2 без його згоди подарувала будинок своїй

матері - ОСОБА_3, на який вона визнала право власності рішенням Заводського

районного суду м.Миколаєва від 19.10.2007 року. Вважає, що договір дарування

будинку ОСОБА_3 укладений відповідачкою ОСОБА_2 лише з метою

позбавлення його права на поділ сумісно нажитого у шлюбі майна. В звязку з

зазначеним, просив визнати договір дарування житлового будинку №8877 від

24.12.2007 року частково недійсним, розподілити сумісне майно подружжя, визнавши

за ОСОБА_1 право власності на 1А частку житлового будинку за адресою:

м.Миколаїв, вул.10 Лінія,111, з відповідною часткою господарських та побутових

будівель та споруд.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Миколаєва від 10.11.2010 року справу

за вищевказаним позовом було розєднано, виділивши в самостійне провадження

позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання договору дарування №8877 від 24.12.2007

року недійсним.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 та позивач позовні вимоги

підтримали та уточнили. Просили визнати повністю недійсним договір дарування

житлового будинку посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського

нотаріального округу ОСОБА_6 24.12.2007 року за реєстровим №8877 та

відмовились від вимоги про визнання за позивачем права власності на 'А частину цього

будинку.

Відповідачка та її представник - ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги

визнали.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши надані суду письмові докази, суд

приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 1999 року

перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано в судовому порядку в

травні 2007 року (а.с.7).

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.10.2007 року визнано

право власності на житловий будинок за адресою: м. Миколаїв, вул.. 10 Лінія, 111, за

ОСОБА_2

24 грудня 2007 року згідно договору дарування, посвідченого приватним

нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_6 24.12.2007

року за реєстровим №8877, ОСОБА_2 подарувала житловий будинок №111 по вул.

10 Лінія в м. Миколаєві своїй матері ОСОБА_8 (а.с.8)

Однак, ухвалами Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.12.2008 року та

08.01.2009 року, якими вищезазначене рішення Заводського районного суду м. Миколаєва

було скасоване за нововиявленими обставинами.

Згідно ч.1 ст.203 ЦК України, умовою чинності правочину є те, що зміст

правочину не може суперечити ЦКУкраїни, іншим актам цивільного законодавства, а

також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.1 ст.229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин,

помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути

визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину,

прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її

цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Як вбачається зі змісту ч.1 ст.658 ЦК України, право продажу товару, крім

випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить

власникові товару.

Отже, оскільки рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.10.2007

року про визнання за ОСОБА_2 права власності на житловий будинок №111 по вул. 10

Лінія в м. Миколаєві було скасовано, то відповідно договір дарування вищезазначеного

житлового будинку від 24.12.2007 року за реєстровим №8877, відповідно до якого

ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_3 житловий будинок, є таким, що укладений з

порушенням вимог чинного законодавства, тобто недійсним. Крім того, ОСОБА_9

помилялася щодо обставин, які мають істотне значення, а саме: щодо своїх прав на

будинок, оскільки вважала, що він належить їй на праві власності.

На підставі ст.215 ЦК України та керуючись ст.ст.10, 14, 88, 209, 212-215,218 ЦПК

України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3

ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним - задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування житлового будинку, посвідчений

приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_6

24.12.2007 року за реєстровим №8877.

Рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд Миколаївської області через

Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі в 10-ти денний строк з моменту

оголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: