РІШЕННЯ

3 вересня 2010 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Оладько С.І.,

при секретарі Подолян Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпені Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Ірпені Київської області про визнання незаконними дій Управління ПФУ в м. Ірпені щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та зобов'язання суб'єкта владних повноважень нарахувати та виплатити 30% надбавки до пенсії як "дитині війни", -

в с т а н о в и в:

Позивач в серпні 2010 року звернувся до суду із даним позовом, вказуючи на те, що він народився у 1938р. та є дитиною війни. Згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 01.01.2006 року йому мала виплачуватися щомісячна соціальна допомога у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Однак, з 01.01.2008р. по 31.06.2010р. така надбавка йому виплачувалась в розмірі 10% прожиткового мінімуму.

Посилається на те, що він звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», проте відповідач своїм листом від 23.07.2010р. відмовив йому в нарахуванні і виплаті підвищення до пенсії. В зв'язку із викладеним просив визнати дії відповідача протиправними, стягнути з відповідача на його користь недоплачену щомісячну соціальну допомогу "дитині війни" в сумі 4380,9 грн. та зобов'язати відповідача нараховувати та виплачувати таку допомогу в подальшому.

В судове засідання позивач не з'явився, про час і місце слухання справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не відомі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заперечення на позовні вимоги, в яких вказав, що позивач знаходиться на обліку в управлінні ПФУ в м. Ірпені та із 01.01.2008 року отримує надбавку, передбачену ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та Постановою Кабміну № 530 від 28.05.2008р. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 було визнано таким, що не відповідає Конституції положення п. 12 ст. 71 «Про державний бюджет України» на 2007 рік, яким було припинено на 2007 рік дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням ст. 111 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», яка передбачала, що в 2007 році підвищення пенсії або щомісячного грошового утримання, яке виплачується замість пенсії, згідно із ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» виплачується особам, які є інвалідами, окрім тих, на яких розповсюджується дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в розмірі 50 % від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. У відповідності до ч. 2 ст. 152 Конституції України, зобов'язання щодо виплати підвищення дітям війни виникло з 09.07.2007 року. Проте законодавчо не встановлено розрахункова величина для даного підвищення, адже розмір мінімальної пенсії за віком встановлено лише ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ч. 3 якого також встановлено обмеження «мінімальний розмір пенсій за віком застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом», що унеможливлює застосування розміру мінімальної пенсії за віком для визначення розміру підвищення дітям війни. Постановою КМУ № 530 від 28.05.2008 року врегульовано деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян, зокрема п. 8 встановлено підвищення дітям війни: з 22.05.2008 року в сумі 48,10 грн., з 01.07.2008 року - 48,20 грн., та з 01.10.2008 року - 49,80 грн. Ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачає, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Враховуючи, що фінансування проводиться не із бюджету Пенсійного фонду України, вважає, що відповідач діє в межах законодавства. Крім того, вказує, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Таким чином, перебіг терміну позовної давності у позивача починається з 11.06.2007р. по 31.12.2008р. Просив відмовити позивачу в задоволенні позову та розглянути справу без участі представника відповідача.

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши письмові докази по справі, вважає позовні вимоги такими, що підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Вирішуючи даний спір, суд враховує, що відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

В судовому засіданні встановлено, що позивач перебуває на обліку в управлінні ПФУ в м. Ірпінь Київської області та отримує щомісячну державну соціальну допомогу відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (а. с. 14-16).

Позивач звернувся до Управління пенсійного фонду України в м. Ірпені Київської області із письмовою заявою про проведення перерахунку пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», але отримав відмову листом № 410/Н-3 від 21.07.2010 року (а. с. 10).

Вказані обставини визнаються сторонами і згідно ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають.

Перевіряючи обґрунтованість доводів позивача щодо незаконності відмови у проведенні перерахунку пенсії позивача, суд враховує наступне.

Спірні правовідносини регулюється ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», відповідно до даної норми закону дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік» (п. 12 ст. 71) було зупинено чинність ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року визнано неконституційними положення п. 12 ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік".

Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" (п. 41 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України») було внесено зміни до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», згідно яких дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни (згідно ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу» така надбавка встановлена в розмірі 10 % прожиткового мінімуму). Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року визнано неконституційними положення п. 41 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік", оскільки такі зміни звужують обсяг прав на соціальний захист дітей війни. Положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік", визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення рішення Конституційним Судом України.

З наведеного слідує, що із 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та із 22.05.2008 року і на даний час діє ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і позивач має право на отримання щомісячної державної соціальної допомоги до пенсії дитини війни в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Вихідним критерієм розрахунку соціальної допомоги є мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", встановлюється у розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що відповідач нараховував та виплачував позивачу щомісячну соціальну допомогу дитині війни не у відповідності до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а відмовляючи позивачу у перерахунку пенсії, діяв всупереч закону.

Суд вважає неправомірним застосування відповідачем постанови КМУ № 530 від 28.05.2008 року для визначення розміру виплати позивачу підвищення до пенсії починаючи з 22.05.2008 року, оскільки зазначеною постановою встановлено розміри підвищень до пенсії дітям війни в твердій грошовій сумі, що суперечить ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», якою встановлено розмір надбавки до пенсії у відсотковому відношенні до мінімальної пенсії за віком. В даному випадку мають враховуватися засади пріоритетності Законів України над урядовими нормативними актами та вимоги ст. 92 Конституції України, згідно якої виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина (п. 1) та основи соціального захисту (п. 60). На думку суду за відсутності іншого законодавчо встановленого мінімального розміру пенсії за віком, слід виходити із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Оскільки судом встановлено, що після визнання неконституційними змін до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», відповідач незаконно не нараховував та не виплачував позивачу щомісячну державну соціальну допомогу до пенсії дитини війни у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, встановленої ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", суд визнає такі дії відповідача протиправними та стягує з Управління Пенсійного фонду України в м. Ірпені на користь позивача щомісячну державну соціальну допомогу "дитині війни" за період з 22.05.2008р. по липень 2010р. включно в розмірі 3080 грн. 43 коп. на підставі розрахунку різниці між виплаченою щомісячною допомогою дитині війни та сумою допомоги, що передбачена ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», наданого відповідачем (а.с. 17-18).

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги до пенсії дитині війни за період з 01.01.2008р. по 22.05.2008р., то суд відмовляє позивачу в задоволенні позову в даній частині, оскільки в цей час діяли норми ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням змін, внесених Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», які не були визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України, в зв'язку з чим відповідач правомірно виплачував позивачу пенсії відповідно до даних норм.

Щодо вимог про зобов'язання відповідача проводити нарахування та виплату щомісячної державної соціальної допомоги "дитині війни" позивачу в подальшому відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», то суд відмовляє позивачу у задоволенні позову в цій частині, оскільки, відповідно до ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. На даний час позивач не надав доказів порушення його прав відповідачем в майбутньому. В разі порушення відповідачем в майбутньому прав, свобод та інтересів позивача він зможе звернутись за їх захистом до суду.

Позивача, як постраждалого від аварії на ЧАЕС, звільнено ст. 4 Декрету КМ України «Про державне мито» від сплати судового збору.

Суд також звільняє Управління Пенсійного фонду України в м. Ірпені Київської області від сплати судового збору згідно з п. 34 ст. 4 Декрету КМ України «Про державне мито».

На підставі ст. 19 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214 - 215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовну заяву задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в м. Ірпені Київської області щодо невиплати в повному обсязі щомісячної соціальної допомоги "дитині війни" ОСОБА_1, відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», протиправними.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в м. Ірпені Київської області на користь ОСОБА_1 недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу "дитині війни" в розмірі 3080 грн. 43 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Копію рішення направити сторонам для відома

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 10 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.І. Оладько