Справа № 2 - о - 51/10 р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

8 квітня 2010 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальової С.В.,

за участю заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2 державна нотаріальна контора, про встановлення факту належності заповіту,

В С Т А Н О В И В:

В січня 2010 р. ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності заповіту, посилаючись на те що його дід ОСОБА_3, який помер 21 квітня 2009 року, 22 листопада 1993 року зробив розпорядження на випадок своєї смерті, посвідчене державним нотаріусом Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори та зареєстроване за № 2-6442, яким заповів ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1.

При звернені до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини стало відомо, що у заповіті по-батькові його діда вказано як «Піменович» замість «Пимонович», а його власне прізвище записане як «Смірнов» замість «Смирнов». Відповідно до свідоцтва про смерть по-батькові його дід вказаний як «Пимонович». Згідно паспарту громадянина України його прізвище записане як «Смирнов».

Посилаючись на викладене, заявник просив суд встановити факт належності йому даного заповіту.

У судовому засіданні заявник свої вимоги підтримав.

Представник Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином.

Заслухавши пояснення заявника, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 22 листопада 1993 року зробив розпорядження на випадок своєї смерті, посвідчене державним нотаріусом Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори та зареєстроване за № 2-6442, яким заповідав своєму онуку ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1.

21 квітня 2009 року ОСОБА_3 помер.

У зазначеному заповіті по-батькові дід заявника, вказане як «Піменович» замість «Пимонович», проте, відповідно до свідоцтва про смерть, по-батькові він вказаний як «Пимонович».

Крім того, прізвище заявника у даному заповіті записане як «Смірнов».

Згідно паспорту громадянина України серії ЕО 213311, виданого Ленінським РВ ММУ УМВС України 26 вересня 1996 року, прізвище заявника записане як «Смирнов».

Таким чином, суд вважає встановленим, що по-батькові ОСОБА_3 у заповіті, складеному 22 листопада 1993 року та посвідченому державним нотаріусом Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори та зареєстрованому за № 2-6442, вказано помилково як «Піменович», а також прізвище особи, на користь якої складено заповіт, вказано помилково як «Смірнов», та зазначений документ складений на користь ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст.14, 209-215, 235, 256, 259 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності заповіту задовольнити.

Встановити факт, що заповіт, складений 22 листопада 1993 року та посвідчений державним нотаріусом Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори та зареєстрований за № 2-6442, складений дідом заявника ОСОБА_3 - на користь ОСОБА_1 та йому належить.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів після проголошення рішення та подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подачі заяви про апеляційне оскарження, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя Н.А. Спінчевська