Справа № 2-815/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2010 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Зарицької Ю. Л. ,

при секретарі Русиновій М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, стягнення процентів та штрафних санкцій, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договорів недійсним та стягнення суми,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з зазначеним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що позивачкою було надано згідно розписки від 03.11.08 р. в борг гроші в сумі 20 000 доларів США терміном повернення 3 грудня 2008 р. зі сплатою у розмірі 8% щомісячно (1600 доларів США); згідно розписки від 11.11.08 р. 100000 грн. терміном повернення 11 грудня 2008 р. зі сплатою 15% щомісячно (15000 грн.); згідно розписки від 03.12.08 р. 10000 доларів США терміном повернення 3 лютого 2009 р. зі сплатою 12% щомісячно (1200 доларів США); згідно розписки від 11.12.08 р. 10000 доларів США терміном повернення 11 січня 2009 р. зі сплатою 15% щомісячно (1500 доларів США); згідно розписки 03.01.09 р. 2000 доларів США терміном повернення 3 лютого 2009 р. зі сплатою 10% щомісячно (200 доларів США). Оскільки відповідачка отримані в борг кошти не повернула та з серпня 2009 р. не сплачує відсотки, позивачка і звернулась до суду з позовом та просила стягнути (з урахуванням уточнень) - 770 955 грн. 72 коп.

Відповідачка - ОСОБА_2 Ї В. не погоджуючись з позовом, звернулась з зустрічним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просила визнати договори позик недійсними та стягнути з ОСОБА_1 С О надлишково сплачені 105294 грн. 80 коп., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що договори мають укладатись тільки в письмовій формі, а також, що за договором позики від 03.01.09 р. вимога була відступлена ОСОБА_3, тобто була повернута за рахунок останнього.

В судовому засіданні представник позивачки за основним позовом його підтримала з підстав, зазначених вище, позов пред'явлений до її довірительки - не визнала. Відповідачка за основним позовом та її довіритель проти позову, пред'явленого ОСОБА_1 С О , заперечували та просили позов, пред'явлений ОСОБА_2 - задоволити, обґрунтовуючи вимогами ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 203 ЦК України та ч. І ст :> Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» в частині визнання договорів позик недійсними та ст.ст. 216, 1212, 1213, 1214 ЦК України в частині стягнення надлишково сплачених коштів.

Вислухавши пояснення позивачки та представників сторін, покази свідків, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а ОСОБА_2 в зустрічному позові необхідно відмовити - з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 було надано ОСОБА_2 шляхом оформлення розписок:

03.11.08 р. - в борг гроші в сумі 20 000 доларів США терміном повернення 3 грудня 2008 р. зі сплатою у розмірі 8% щомісячно (1600 доларів США);

11.11.08 р. - 100000 грн. терміном повернення 11 грудня 2008 р. зі сплатою 15% щомісячно (15000 грн.);

03.12.08 р. - 10000 доларів США терміном повернення 3 лютого 2009 р. зі сплатою 12% щомісячно (1200 доларів США);

11.12.08 р. - 10000 доларів США терміном повернення 11 січня 2009 р. зі сплатою 15% щомісячно (1500 доларів США);

03.01.09 р. - 2000 доларів США терміном повернення 3 лютого 2009 р. зі сплатою 10% щомісячно (200 доларів США).

Договір позики за частиною 2 статті 640, частиною 2 статті 1046 ЦК України є реальним договором, вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених грошовими ознаками.

Статтею 1049 ЦК України встановлено вимоги щодо форми договору позики.

Згідно з частиною 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Тобто, розписка підтверджує укладення договору позики, умови договору позики, посвідчує передання позикодавцем позичальникові визначеної грошової суми.

Відповідно до ч. 2 ст. 626 ЦК України договір позики є одностороннім договором, за яким одна сторона (позичальник) зобов'язана повернути іншій стороні (позикодавцеві) отримане за договором позики га сплатити проценти за користування позиченим, а позикодавець має право вимагати відповідного виконання.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (абзац 1 частини І статті 609 ЦК України).

За абзацом 1 частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

З огляду на вищезазначене, розписка, яка представляється позичальником позикодавцеві в момент укладення (передання коштів) договору позики, котрий за своєю суттю є одностороннім, і яка містить всі істотні умови договору позики, є письмовою формою договору.

При укладанні договорів сторони досягли всіх істотних умов, передбачених чинним законодавством для укладання договорів позики (§ 1 Глави 71 ЦК України).

Факт отримання грошей за умов, викладених вище ані відповідачка ОСОБА_2, ані її представник не заперечували та визнали, як під час попереднього судового засідання так і в самому судовому засіданні.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України).

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 218 ЦК України оспорювання окремих частин правочину може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків. В будь-якому випадкові суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом (частина 2 статті 218 ЦК України).

ОСОБА_2 та її представником не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження зміни істотних умов за договорами позики.

Твердження про зміну умов договору спростовуються й показами свідка ОСОБА_4, допитаного за клопотанням представника відповідачки за основним позовом, з яких випливає, що кожного З та 11 числа місяця відповідачкою сплачувались проценти за договорами позики, кожного разу в одній і тій же сумі.

Що стосується тверджень ОСОБА_2 та її представника про відступлення вимоги за договором від 03.01.09 р. ОСОБА_3, то вони не доведені позивачкою в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, а навпаки спростовані останнім під час дачі показів як свідка в судовому засіданні.

їх твердження про те, що в лютому 2009 р. між сторонами було обумовлено порядок повернення коштів, та визначено, що відсотки за договорами позики більше сплачуватись не будуть з урахуванням майнового стану відповідачки, не доведені у встановленому законом порядку та спростовуються показами свідків, допитаних в судовому засіданні.

Правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Цивільним Кодексом України, а тому застосування до цих правовідносин Закону України 'ТІро фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" - неможливо.

З урахуванням викладеного вище, суд і приходить до висновку про те, що між сторонами було укладено договори позики, та підстав визнавати їх недійсними у суду - немає.

Відповідно до вимог ч. 1 статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.

До моменту подання цієї заяви ОСОБА_2 не було повернено позичені у ОСОБА_1 кошти.

Частиною 2 статті 533 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Загальна сума боргу відповідачки з повернення позик становить 100000 гривень та 42000 доларів США. Офіційно визначений курс долара СПІА відносно гривні, станом на 19 січня 2010 року становить 8,0012 гривень за 1 долар США, таким чином еквівалент 42000 доларів США у гривні становить 336050 гривень 40 копійок, а загальна сума боргу за договорами позики, відповідно, 436050 гривень 40 копійок.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині, на думку суду, знайшли своє доведення в судовому засіданні, грунтуються на чинному законодавстві, а тому, підлягають задоволенню.

Що стосується вимог в частині стягнення відсотків, то згідно з умовами договорів позик відповідачка зобов'язалась сплачувати позивачці проценти за користування позиками в погоджених та викладених в розписках розмірах.

З урахуванням пояснень сторін та показів свідків, суд приходить до висновку, що остання виплата коштів за договорами позик відбулась у липні 2009 р. Відповідачкою не надано допустимих та належних доказів щодо сплати відсотків за договорами у серпні 2009 р., тим більше, що за твердженнями відповідачки та її представника, відсотки після лютого 2009 р. ОСОБА_2 взагалі не сплачувались.

Таким чином, заборгованість по кожному з договорів позики становить 6 місяців, а в грошовому вираженні за договором від 03.11.08 р. - 1600 доларів США х 6 міс. х 8,0012 грн. - 9600 дол. США х 8,0012 грн. = 76 811грн. 52 коп.

за договором від 11.11.08 р. - 15000 грн. х 6 міс: = 90000 грн.

за договором від 03.12.08 р. - 1200 доларів США х 6 міс. х 8,0012 грн. = 7200 дол. США х 8,0012 грн. - 57 608 грн. 64 коп.

за договором від 11.12.08 р. - 1500 доларів США х 6 міс. х 8,0012 грн =9000 дол. США х 8,0012 грн. = 72 010 грн. 80 коп.

за договором від 03.01.09 р. - 200 доларів США х 6 міс. х 8,0012 грн =1200 дол. США х 8,0012 грн. = 9 601 грн. 44 коп.

а загальна сума процентів, що підлягає стягненню за 6 місяців становить 306 032 грн. 40 коп.

Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього кодексу.

Частина 1 статті 625 ЦК України визначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Прострочення сплати позики за розпискою від 03.12.08 р. відбувалось з грудня 2008 р. по січень 2010 р.

Індекси інфляції впродовж цього часу становили:

Місяць дії індексу інфляції Показник індексу інфляції

Грудень 2008 року 102,1

Січень 2009 року 102,9

Лютий 2009 року 101,5

Березень 2009 року 101,4

Квітень 2009 року 100,9

Травень 2009 року 100,5

Червень 2009 року 101,1

Липень 2009 року 99,9

Серпень 2009 року 99,8

Вересень 2009 року 100,8

Жовтень 2009 року 100,9

Листопад 2009 року 101,1

Грудень 2009 року 100,9

Інфляційна сума визначається за формулою: С.ІНФЛ. ОСОБА_5 X І.ЗАГ : 100 - С БОРГУ, де: С.ІНФЛ - інфляційна сума, що підлягає стягненню; ОСОБА_5 - сума основного боргового зобов'язання на день платежу; І.ЗАГ - загальний показник індексу інфляції за період прострочення.

Таким чином, інфляційна сума становить 14 670 гривень.

Сума 3 % річних, що підлягають стягненню, визначається за формулою; С.стягн. = ОСОБА_5 х 3% : 365 днів

хП днів, де:

ОСОБА_5 - сума основного боргового зобов'язання на день платежу;

П.днів - кількість днів прострочення, та становить:

за договором від 03.11.08 р. = 20000 дол. США х3%:365х412 днів, х 8.0012 грн. . = 5417 грн. 80 коп.

за договором від 11.11.08 р = 100000 грн. х3%:365х404 дня = 3320 грн. 88 коп.

за договором від 03.12.08 р. = 10000 дол. США х3%:365х381 день х 8.0012 грн. = 2506 грн. 98 коп.

за договором від 11.12.08 р = 10000 дол. США х3%:365х373 день х 8.0012 грн. = 2454 грн. 34 коп.

за договором від 03.01.09 р = 2000 дол. США х3%:365х381 днів, х 8.0012 грн. = 502 грн. 92 коп.

загальна сума становить 14 202 гривень 92 копійки.

Таким чином, аналізуючи в сукупності всі докази по справі, з урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 грунтуються на чинному законодавстві, доведені в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі, зустрічні ж позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволенню не підлягають.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1'О. на думку суду підлягають задоволенню, відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на її користь судовий збір в сумі 1700 грн. та витрати на ІТЗ розгляду справи в сумі 120 грн.

На підставі ст. ст. 203, 215, 216, 218, 526, 533, 625, 626, 638, 1046-1051, 1212-1214 ЦК України, ч. 1 ст. 5 Закону України ''Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг'" керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 59, 60 88, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договорами позики в сумі 436050 грн. 40 коп., проценти за договорами позики в сумі 306032 грн. 40 коп., суму інфляції 14670 грн., 3% річних в сумі 14202 грн. 92 коп., судовий збір в сумі 1700 грн., витрати на ІТЗ судового розгляду в сумі 120 грн., а всього стягнути 772775 (сімсот сімдесят дві тисячі сімсот сімдесят п'ять) гривень 72 (сімдесят дві) копійки.

ОСОБА_2 в позові до ОСОБА_1 про визнання договорів недійсним та стягнення суми - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва, при цьому заява про апеляційне оскарження подається до Подільського районного суду м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а апеляційна скарга - протягом/Двадцяти днів після подання заяви про оскарження., або в порядку передбаченому ч. 4 ст. 298 ЦПК України.

Суддя ОСОБА_6