Апеляційний суд Житомирської області
Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого - судді Фраповської К.С.
суддів: Широкової Л.В.Худякова А.М.
при секретарі судового
засідання ОСОБА_1
з участю: сторін та їх представників
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скарг)' представника Дочірньої Компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Пафтогаз України» в особі філії УМГ «Львівтрансгаз» (Рівненське лінійне виробниче управління магістральних газопроводів) ОСОБА_2 ГІД. на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 28 травня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Дочірньої Компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» в особі філії УМГ «Львівтрансгаз» (Рівненського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів), третя особа- Житомирське обласне відділення фонду соціального захисту інвалідів про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, поновлення у квартирній черзі, зобов»язання видати ордер на квартиру та її заселення, заборону розподілу квартири, видачі ордерів та заселення квартир, -
У квітні 2006 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Новоград-Волинського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів філії «Управління магістральних газопроводів «Львівтрансгаз» про поновлення на роботі електрогазозварювальником, посилаючись на незаконне звільнення 24 лютого 2006 року за п.2 ст.40 КЗпП України . На обгрунтування позову ОСОБА_3 зазначав, що медичний висновок про стан його здоров»я не містить заборони працювати
електрогазозварювальником, а крім того, відповідач не виконав вимоги сг.170 КЗпП України і не прийняв мір до переведення його на іншу роботу.
Позивач просив також стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 3643грн.20 коп. (т. 1 а.с.2)
Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду від 03 травня 2006 року належним відповідачем у справі визнано Дочірню Компанцію «Укрансгаз» Національної Акціонерної Компанії «Нафтогаз України» (далі- ДК «Укртрансгаз»)(т.1 а.с.31-32).
Справа судами розглядалась неодноразово.
Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 15 вересня 2006 року, з яким погодився апеляційний суд Житомирської області, у позові ОСОБА_3 відмовлено. У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на дані судові рішення ухвалою Верховного Суду України від 1 березня 2007 року відмовлено ( т.1 а.с.119,162, т.2 а.с.91).

29вересня 2009 року ОСОБА_3 подав заяву про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, яка задоволена ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду від 10 листопада 2009 року (т. 1 а.с.172-173, 194).

30листопада 2009 року ОСОБА_3 доповнив позов вимогами про визнання незаконним наказу про його звільнення, відшкодування моральної шкоди, покладення на відповідача обов»язку поновити його у квартирній черзі та збільшив вимоги про відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу до 114861 гри.60 коп.

В обгрунтування позову ОСОБА_3, В.А. вказував на невідповідність порядку видачі довідки №300 від 31.10.05 р. про його непридатність до роботи та на невиконання відповідачем вимог закону щодо переведення на вакантну посаду охоронця т.1 а.с.203-205).

17 лютого 2010 року ОСОБА_3 змінив та доповнив позов, просив зобов»язати відповідача видати йому ордер на одну з вільних кімнат в будинку №18 по вул..Єрьоменка у м. Новограді-Волннському, заборонивши приймати рішення про розподіл, видачу ордерів та заселення у квартири №5 та 6 цього будинку (т.2 а.с.33).

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 28 травня 2010 року позов задоволено частково. Визнано наказ №9-ос від 24.02.2006 року про звільнення ОСОБА_3, електрогазозварювальника 6 розряду лінійно-експлуатаційної служби з 24.02.2006 року у зв»язку з невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров»я, за п.2 ст.40 КЗпП України,- незаконним і поновлено ОСОБА_3 на роботі з урахуванням припинення діяльності Новоград-Волинського лінійно-виробничого управління магістральних газопроводів «Львівтрансгаз», відповідно у Рівненському лінійному виробничому управлінні магістральних газопроводів дочірньої компанії «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України».

Постановлено про стягнення з ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» в особі Рівненського ЛВУМГ на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеногопрогулу з 24 лютого 2006 року по 1грудня 2009 року в сумі 114861грн.60 коп. та 2000 грн.на відшкодування моральної шкоди. Поновлено ОСОБА_3 у квартирній черзі для отримання службового житла.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням в частині задоволення позову ОСОБА_3, представник ДК» Укртрансгаз».НАК «Нафтогаз України» ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про скасування рішення з ухваленням нового про відмову у позові з підстав недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими. ,

Так, на думку відповідача, суд безпідставно визнав довідку ЛКК №300 від 31.10.05року, якою ОСОБА_3 В,А. визнано непридатним до виконуваної роботи, незаконно виданою та не дав правової оцінки іншим медичним висновкам з питання придатності позивача до роботи. Висновок суду про невиконання відповідачем вимог закону щодо переведення позивача на роботу охоронцем не відповідає обставинам справи. Неправильним вважає відповідач і висновки суду щодо порушення права позивача на одержання службової квартири.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 в частині визнання незаконним наказу про звільнення ОСОБА_3 та його поновлення на роботі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звільнений з роботи за відсутності належних медичних висновків про невідповідність виконуваній роботі за станом здоров»я та у зв»язку з порушенням відповідачем процедури звільнення, - а саме, положень ст.170 КЗпП України щодо обов»язку переведення на іншу роботу.

Проте, з таким висновком погодитись неможливо, виходячи з наступного.

Згідно з п.2 ст. 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді чи виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню цієї роботи.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п.21 постанови від 6 листопада 1992 р. N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів"

(з подальшими змінами), при розгляді справ про звільнення за п,2 ст. 40 КЗпП суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я працівник не може належно виконувати покладені на нього трудові обов'язки чи їх виконання протипоказано за станом здоров'я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і його неможливо перенести, за ного згодою, на іншу роботу.

Як встановив суд, ОСОБА_3 з 1994 року працював електрогазозварювальннком 6-го розряду в Новоград-Волинському лінійному виробничому управлінні магістральних газопроводів філії « Управління магістральних газопроводів «Львівтрансгаз».

У 2000-му році ОСОБА_3 переніс гострий інфаркт міокарда, внаслідок чого мав оперативне втручання ( аортокоронарне шунтування) і за висновком МСЕК визнаний інвалідом 2-ї групи.

Відповідно до Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої Наказом МОЗ України 7.04.2004 року №183 підставою для встановлення другої групи інвалідності є стійкі, вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або уродженим дефектом, що призводять до значного обмеження життєдіяльності людини, при збереженій здатності до самообслуговування, та не викликають потреби у постійному сторонньому нагляді, догляді чи допомозі.

За цією Інструкцією критерієм встановлення другої групи інвалідності є обмеження здатності до трудової діяльності 11 ст.; інваліди 2 групи можуть виконувати ту чи іншу роботу в спеціально створених умовах : в спеціальних для інвалідів цехах, де забезпечується організація режиму праці ( скорочення робочого дня, суворе дотримання санітарно-гігієнічних норм, медичний нагляд і систематична лікарська допомога і г.ін.), на спеціально створених робочих місцях і т.д. Інструкція зазначає, що інваліди 2 групи можуть виконувати не протипоказані; види праці у будь-яких установах і на підприємствах, де адміністрація забезпечує спеціальні умови ( невеликий обсяг роботи, режим харчування, окремі приміщення і т.ін.).

При медичниму обстеженні позивача , 31 жовтня 2005 року ЛКК Новоград- Волинського ТМО, у зв»язку з виставленим ОСОБА_3 діагнозом « Ішемічна хвороба серця. Стенокардія напруги, Атеросклеротичний та післяінфарктний кардіосклероз. Аортокоронарне шунтування» прийшла до висновку про те, що згідно п.3.8 примітки до додатків 1 і 2 наказу №555 до роботи електрогазозварювальником він непридатний, про що видано довідку № 300 (т. 1 а.с.28).

Черговим обстеженням у облМСЕК в лютому 2006 року, ОСОБА_3 у зв»язку із вказаним захворюванням була повторно встановлена друга група інвалідності внаслідок загального захворювання до 1 березня 2008 року. За цим висновком ОСОБА_3 мас порушення кровообігу 1 ст. і робота електрогазозварювальником йому не рекомендована (т. 1 а.с.75).

Таким чином, неможливість використання ОСОБА_3 за станом здоров»я на роботі електрогазозварювальника підтверджена як висновком ЛКК, так і висновком МСЕК про стійку втрату працездатності і інвалідність. Ці висновки ОСОБА_3 у встановленому порядку не оскаржені.

Як свідчить характеристика санітарно-гігієнічних умов праці ОСОБА_3 за умовами праці його робота відноситься до переліку робіт з шкідливими та небезпечними для здоров»я умовами (т.1 а.с.95-99).

Відповідно до чинного Наказу МОЗ СРСР №555 від 29.09.89р. « Про удосконалення медичних оглядів трудящих та водіїв індивідуальних транспортних засобів» ( з наступними змінами) загальними медичними протипоказаннями до роботи, пов»язаної з шкідливими, несприятливими факторами та з метою попередження захворювань, нещасних випадків та забезпечення безпеки праці, є :

П.3.8 - хвороби серця з недостатністю кровообігу (т.1 а.с.68).

У зв»язку з висновками ЛКК та МСЕК про наявність у ОСОБА_3 хвороби , яка за своїм характером є протипоказанням до виконуваної роботи, наказом начальника Новоград- Волинського лінійно-виробничого управління магістральних газопроводів «Львівтрансгаз» №9 ос від 24.02.2006 року ОСОБА_3 був звільнений з роботи за п.2 ст.40 КЗпП України (а.с.7). '

Відповідно до медичних документів про стан здоров»я ОСОБА_3 та санітарно- гігієнічної характеристики умов праці електрогазозварювальника, продовження даної роботи протипоказано працівникові за станом здоров»я й подальше продовження роботи створює загрозу для його життя і здоров»я.

Посилання позивача на консультативний висновок доктора Інституту серцево- судинної хірургії ім.Амосова ОСОБА_4 від 25.05.06р. про відсутність у нього протипоказань для роботи зварювальником (т.1 а.с.234) безпідставні, оскільки вказаний інститут не наділений повноваженнями для дачі висновків щодо профпридатності працівників. Законодавець визначив, що такі повноваження мають лише ЛКК га МСЕК.

Доводи позивача про фіктивність довідки ЛКК №300 від 31.10.05 року про його непридатність до роботи за станом здоров»я та висновки суду першої інстанції з цього питання є безпідставними, оскільки чинним законодавством передбачено порядок оскарження висновків ЛКК і лише управління охорони здоров»я облдержадміністрації та МОЗ України мають право вирішувати такі скарги. Суд першої інстанції у даному випадку такими функціями не наділений.

черзі,- скасувати, ухваливши нове рішення, яким у позові ОСОБА_3 відмовити за необґрунтованістю.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на дане рішення може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.