РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А ї Н И

07 грудня 2010 року Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді - Крамаренко Т.В.,

при секретарі - Пучко І. В.,

за участю позивачки - ОСОБА_1,

відповідачки - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВ И В:

У липні 2010 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором індивідуальної позики.

Свої вимоги обґрунтовувала тим. що 25.09.2005 року був укладений договір позики згідно до якого вона передала безпроцентно 38 000 ірн. на сірок до 25.09.2009 року.

Посилаючись на те, що до теперішнього часу гроші їй не повернуто, просила суд стягнути з відповідачки на її користь суму заборговані у розмірі 38 000грн..

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала та не заперечували проти його задоволення, при цьому пояснивши, що гроші позичалися на операцію для її чоловіка ОСОБА_5.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.09.2005 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як фізичними особами був укладений договір індивідуальної позики, за яким позивачка передала в борг суму 38 000 гривень, а відповідачка зобов'язувалася повернути в строк до 25.09.2009 року в розмірі 38 000грн..

Зазначений договір сторони підтвердили письмовою розпискою від 25.09.2005 року, тобто уклали в простій письмовій формі договір позики.

Проте, дотепер зобовязання за договором позики не виконанні, сума боргу в розмірі 38 000грн. позивачці ОСОБА_6 не повернута.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) ірошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно до ч.І ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, дослідивши усі докази та оцінивши їх у сукупності, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, шо підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 Ц1ІК України з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати: судовий збір у розмірі 380грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120ірн..

На підставі ст.ст. 1046, 1049 ЦК України та керуючись ст. ст.Ю, 14, 60, 62, 88, 212, 214 ЦПК України, суд -

В и РІШИ В:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 борг за договором позики у розмірі 38 000 (тридцять вісім тисяч) гривень.

Стягнути з з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 380грн. та витрати на іпформайійно-технічне забезпечення розгляду справи - 120грн.. а всього 500 (пятсот) гривень.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів після йото проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя