Комсомольський міський суд Полтавської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2010 року Комсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді при секретарі ОСОБА_1 ОСОБА_2
з участю: позивачкиОСОБА_3
представника позивачкиОСОБА_4
відповідачкиОСОБА_5
представника відповідачкиОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Комсомольськ цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи підприємця ОСОБА_5 про відшкодування збитків,

в с т а н о в и в :

У серпні 2009 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до фізичної особи підприємця (надалі - ФОП) ОСОБА_5 про відшкодування збитків. Свої вимоги обґрунтовує тим, що їй на праві приватної власності належать нежитлові будівлі, що знаходяться по вул. Строни, 2-В в м. Комсомольськ Полтавської області та складаються в цілому з: будівлі кафе-бару, літ. «А, а» (згідно даних КП «Кременчуцьке БТІ»). Зазначені нежитлові будівлі без будь-яких законних підстав займає відповідачка - ФОП ОСОБА_5 На неодноразові звернення позивачки протягом 2006-2009 рр. про звільнення будівель відповідачка не реагує, будівлі не звільняє. Зазначені обставини встановлені набравшим законної сили рішенням Комсомольського міського суду від 10.04.2008 р., згідно якого відповідачку зобовязано звільнити належні позивачці будівлі. Але ФОП ОСОБА_5 відмовляється виконати судове рішення, не звільняє нежитлові будівлі, продовжує використовувати останні для здійснення підприємницької діяльності. Внаслідок такої протиправної поведінки відповідачки ОСОБА_3 зазнала матеріальних збитків, у тому числі: витрат по оплаті орендної плати за земельну ділянку, на якій розташовані нежитлові будівлі по вул. Строни, 2-В та прилегла до них територія (а.с.4).

Під час судового розгляду справи ОСОБА_3 уточнила свої позовні вимоги та остаточно прохала стягнути з відповідачки на її користь відшкодування збитків в загальній сумі 210 347, 46 грн., в тому числі: реальні збитки по оплаті орендної плати за земельну ділянку в сумі 10784,97 грн. та упущену вигоду в розмірі 199562,49 грн. (а.с.51).

В судовому засіданні позивачка наполягала на задоволенні позову з підстав, викладених в позовній заяві, та додатково пояснила, що договори про оренду належної їй обєкту нерухомого майна вона укладала як фізична особа, але ці договори виконані не були з вини відповідачки, яка злісно не виконує рішення Комсомольського міського суду від 10.04.2008 року і не звільняє належні позивачу приміщення.

Відповідач ФОП ОСОБА_5 позов не визнала і пояснила суду, що здійснює підприємницьку діяльність в приміщенні, яке займає на законних підставах, але на підтвердження цього доказів вона не має.

Допитаний у справі свідок ОСОБА_7 показав, що він є приватним підприємцем і здійснює роздрібну торгівлю залізними виробами, фарбами, мототехнікою, бензопилами, електрокультиваторами, садовим інструментом, садовою технікою, водяним обладнанням для полива та таким іншим. Його співмешканка ОСОБА_8, з якою він у зареєстрованому шлюбі не перебуває, але живуть вони однією сімєю та мають спільну дитину, також є приватним підприємцем та здійснює роздрібну торгівлю насінням та супутніми товарами. У 2006 р. він дізнався про те, що його знайома ОСОБА_3 придбала нежитлову будівлю за адресою: вул. Строни, 2-В в м. Комсомольськ і звернувся до неї із пропозицією орендувати згадану будівлю. Запропонований позивачкою ОСОБА_3 розмір орендної плати з розрахунку плати за 1 кв. м. був значно нижчим від тієї орендної плати, що сплачував він та його дружина за орендовані ними на той час приміщення на території ринку по вул. Леніна, 91 в м. Комсомольськ. Договір укладався двічі, але фактичного його виконано не було, так як ФОП ОСОБА_5 відмовлялася звільнити згадане приміщення.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3І є власницею нежитлових будівель, що знаходяться по вул. Строни, 2-В в м. Комсомольськ Полтавської області та складаються в цілому з: будівлі кафе-бару, літ. «А, а» (згідно даних КП «Кременчуцьке БТІ») на підставі договору купівлі-продажу нежитлових будівель від 04.07.2006 р., посвідченого приватним нотаріусом Комсомольського міського нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за № 4727 (а.с.10).

Відповідачка ФОП ОСОБА_5 з моменту набуття ОСОБА_3 права власності на нежитлові будівлі у 2006 р. перешкоджає останній користуватись власністю та неправомірно використовує зазначені нежитлові будівлі для ведення своєї підприємницької діяльності.

Зазначені факти встановлені рішенням Комсомольського міського суду від 10.04.2008 р., яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 07.07.2008 р., у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ФОП ОСОБА_5 про захист права власності. Згаданим рішенням ФОП ОСОБА_5 зобовязано звільнити нежитлові будівлі, що знаходяться по вул. Строни, 2-В в м. Комсомольськ Полтавської області та складаються в цілому з: будівлі кафе-бару, літ. А, а. (а.с.10,12).

Вказане рішення суду набрали законної сили і відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України має преюдиціальне значення для даної справи.

Станом на день ухвалення рішення по даній справі судове рішення від 10.04.2008 р. відповідачкою ФОП ОСОБА_5 не виконано. Нежитлові будівлі, що знаходяться по вул. Строни, 2-В, не звільнені, ФОП ОСОБА_5 остання продовжує їх використання і не заперечує цієї обставини в судовому засіданні.

Згідно ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до п.8 ст. 16 ЦК України відшкодування збитків є одним із способів судового захисту цивільних прав та інтересів.

Згідно з приписами ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Підпунктами 1, 2 пункту 2 ст. 22 ЦК України визначено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до наведених положень чинного законодавства шкода, заподіяна правам фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Згідно пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду У країни від 27.03.1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Неправомірність дій відповідачки ФОП ОСОБА_5, що виразилися у незаконному використанні належних позивачці ОСОБА_3 нежитлових будівель по вул. Строни, 2-В в м. Комсомольськ з моменту виникнення у позивачки ОСОБА_3 права власності на нежитлові будівлі встановлена рішенням суду від 10.04.2008 р, яке набрало законної сили та має преюдиціальне значення для даної справи.

Судом у даній справі встановлено, що станом на день ухвалення рішення по даній справі відповідачка не звільнила належні позивачці ОСОБА_3 нежитлові будівлі по вул. Строни, 2-В, рішення Комсомольського міського суду від 10.04.2008 р. виконувати відмовляється.

Так, згідно постанови ДВС Комсомольського МУЮ Полтавської області від 17.03.2009р. (а.с. ) поновлено виконавче провадження за рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 10.04.2008 р. (а.с.77).

Листом від 18.03.2009р. державний виконавець встановив строк для добровільного виконання рішення суду. (а.с.70).

Постановами державного виконавця ДВС Комсомольського МУЮ Полтавської області від 26.03.2009р., від 13.04.2009р., від 21.04.2009р. на боржника - відповідачку ОСОБА_5 були накладені штрафи за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк судового рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконані лише боржником (а.с.71-73).

Зазначені постанови є чинними, відповідачкою у встановленому законом порядку не оскаржувалися.

Як вбачається з матеріалів справи, у звязку з подальшим невиконанням відповідачкою судового рішення державний виконавець ВДВС Комсомольського МУЮ в червні 2009 року звернувся до Комсомольського міського суду із клопотанням про притягнення боржника ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за умисне невиконання судового рішення (а.с.75).

Згідно листа прокурора м. Комсомольськ від 16.07.2009 р. за № 80-09 за результатами розгляду клопотання державного виконавця прокуратурою міста прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи проти ОСОБА_5 з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України (а.с.80)..

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає встановленим факт вини у неправомірних діях відповідачки ФОП ОСОБА_5, що виразилися у незаконному використанні нею належних позивачці ОСОБА_3 нежитлових будівель по вул. Строни, 2-В в м. Комсомольськ з моменту набрання чинності рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 10.04.2008 р. та ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 07.07.2008 р. по день ухвалення рішення по даній справі.

Суд не приймає до уваги доводи відповідачки, що вона володіє та користується будівлею за іншою адресою: вул. Строни, 2-Б в м. Комсомольськ Полтавської області, яка не належить позивачці ОСОБА_3

Зазначені обставини були предметом дослідження судом у іншій справі між тими ж сторонами. Так, набравшим законної сили рішенням Комсомольського міського суду від 10.04.2008 р. та ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 07.07.2008 р. встановлено, що ФОП ОСОБА_5 неправомірно використовує саме належні позивачці нежитлові будівлі по вул. Строни, 2-В. Відповідачкою не надано доказів та не доведено, що після ухвалення судових рішень від 10.04.2008 р. та від 07.07.2008 р. вона займає іншу будівлю ніж ту, що займала станом на 10.04.2008 р. Також відповідачкою не надано доказів щодо прав власності будь-якої іншої особи зайнятих нею нежитлових будівель (а.с.10,12).

В судовому засіданні відповідачка ФОП ОСОБА_5 не заперечувала тієї обставини, що використовує для розміщення літнього кафе прилеглу до зайнятих нею нежитлових будівель територію.

Згідно умов договору оренди землі № 70/08 від 27.05.08 р., укладеного між фізичною особою ОСОБА_3 та Комсомольською міською радою (а.с.18), предметом договору є оренда земельної ділянки, яка знаходиться у м. Комсомольськ по вул.Строни,2-В (а.с.18).

З додатків до договору оренди землі (кадастрового плану та ситуаційної схеми) вбачається, що на земельній ділянці, що надана в оренду на умовах договору позивачці ОСОБА_3, розташовані будівлі кафе-бару та майданчик літнього кафе (а.с.21).

Рішенням 26 сесії Комсомольської міської ради Полтавської області 5 скликання від 20.08.2008 р. громадянці ОСОБА_3 погоджений збір матеріалів по викупу земельної ділянки, яка розташована по вул. Строни, 2-в в м. Комсомольськ, загальною площею 0, 0459 га, для комерційного використання (розташування кафе з літнім майданчиком) (а.с.28).

Відповідно до ст.22 ЦК України збитками є трати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди від нездачі власником приміщення в оренду може мати місце лише у тому випадку, якщо власник уклав відповідний договір з орендарем, в якому визначив конкретний розмір та порядок сплати орендної плати.

З урахуванням викладеного, суд вважає встановленим, що саме внаслідок неправомірних винних дій відповідачки ФОП ОСОБА_5, що виразилися у неправомірному використання останньою нежитлових будівель по вул. Строни, 2-В, що належать на праві власності ОСОБА_3, та земельної ділянки за тією ж адресою, що знаходиться в оренді у ОСОБА_3, позивачка позбавлена можливості здійснювати своє право володіння та користування належними їй на праві власності відповідними нежитловими будівлями та право володіння та користування земельною ділянкою, що знаходиться у неї в оренді відповідно до умов договору оренди землі № 70/08 від 27.05.08 р. та зазнала збитків.

Згідно умов договору оренди землі № 70/08 від 27.05.08 р. плата 7765 грн. 73 коп. на рік.

Як вбачається з наданих позивачкою копій платіжних документів (квитанцій), вона несе реальні збитки у вигляді витрат по оплаті оренди згаданої земельної ділянки (а.с.25-27,100).

За таких обставин, суд вважає, що внаслідок протиправних винних дій відповідачки позивачка понесла реальні збитки в сумі 10784,97 грн. у вигляді витрат по оплаті оренди земельної ділянки, будучи позбавленою з вини відповідачки можливості здійснити таке право оренди.

Доводи відповідачки про незаконність договору оренди землі № 70/08 від 27.05.08 р. є неспроможними, так як його недійсність прямо не встановлено законом, судом він не був визнаний недійсним, як цього вимагає ст.204 ЦК України.

Відповідачкою не надані суду допустимі докази, судом не встановлені підстави нікчемності (недійсності, встановленої законом) відповідного договору оренди землі.

Судом встановлено, що 15.12.2006 р. між фізичною особою ОСОБА_3 (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 (орендар) укладено договір оренди, згідно умов якого орендодавець зобов'язався протягом 3-х днів з моменту підписання договору передати в користування строком до 13.12.2007 р. нежітлові будівлі літ. «А,а», що знаходяться по вул. Строни, 2-В в м. Комсомольськ, а орендар зобов'язався щомісячно вносити орендну плату за користування ними в розмірі 7 000 грн. з урахуванням офіційного курсу інфляції.

08.07.2008 р. між фізичною особою ОСОБА_3 (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 (орендар) укладено договір оренди, згідно умов якого орендодавець зобов'язався протягом 3-х днів з моменту підписання договору передати в користування строком до 01.07.2011 р. нежітлові будівлі літ. «А,а», що знаходяться по вул. Строни, 2-В в м. Комсомольськ, а орендар зобов'язався щомісячно вносити орендну плату за користування ними в розмірі 8 000 грн. з урахуванням офіційного курсу інфляції.

Проте, орендодавець позивачка ОСОБА_3 не зміг надати відповідні нежитлові будівлі в користування орендарю ФОП ОСОБА_7 та отримати від нього орендну плату, оскільки будівлі, без будь-яких на це правових підстав, були зайняті відповідачкою ФОП ОСОБА_5 за встановлених вище обставин.

Суд вважає доведеним той факт, що в разі, якби право власності позивачки на нежитлові будівлі не було порушене внаслідок протиправних винних дій відповідачки, позивачка ОСОБА_3 могла б реально отримати дохід від здачі в оренду нежитлових будівель за укладеними договорами оренди.

З урахуванням викладеного, суд вважає доведеним факт заподіяння позивачці внаслідок винний протиправних дій відповідачки збитків та доведеним причинний звязок між такими діями відповідачки та збитками у вигляді неотриманих доходів від здачі майна в оренду.

Суд відхиляє доводи відповідачки щодо фіктивності договорів оренди від 15.12.2006 р. та від 08.07.2008 р. між фізичною особою ОСОБА_3 (орендодавець) і ФОП ОСОБА_7 (орендар).

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідачкою не надані суду належних та допустимих доказів недійсності з підстави фіктивності відповідних згаданих договорів.

Суд відхиляє доводи відповідачки щодо нереальності договорів оренди від 15.12.2006 р. та від 08.07.2008 р. між фізичною особою ОСОБА_3 (орендодавець) і ФОП ОСОБА_7 (орендар), оскільки при укладенні договорів ОСОБА_3 (орендар) була обізнана, що відповідні будівлі були зайняті відповідачкою і остання не має наміру їх звільняти (а.с31-34).

Як пояснила представник позивачки ОСОБА_3, при укладенні договору оренди з ФОП ОСОБА_7 15.12.2006 р. позивачка виходила з того, що відповідачка виконає її законну вимогу про звільнення будівель у строк до 17.12.2006 р., що містилася у її листі від 30.11.2006 р. на адресу останньої, який був отриманий відповідачкою 01.12.2006 р. За умови виконання відповідачкою законної вимоги про звільнення будівель позивачка розраховувала, що зможе виконати умови договору оренди від 15.12.2006 р. та передати орендареві в користування будівлі до 19.12.2006 р. (протягом 3-х днів після підписання договору оренди п. 2.1 договору) (а.с.18).

При укладенні договору оренди 08.07.2008 р. вона (позивачка) виходила з того, що після набрання законної сили рішенням суду від 10.04.2008 р. - 07.07.2008 р. (день апеляційного перегляду рішення від 10.04.2008 р.) відповідачка виконає судове рішення і звільнить будівлі. За таких обставин позивачка розраховувала, що зможе виконати умови договору оренди від 08.07.2008 р. та передати орендареві в користування будівлі до 12.07.2008 р. (протягом 3-х днів після підписання договору оренди п. 2.1 договору).

При наданні оцінки таким доводам сторін у справі суд виходить з наступного:

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 12 Конституції України судові рішення є обовязковими до виконання на всій території України.

Відповідні положення містить ч. 1 ст. 14 ЦПК України.

З урахуванням наведених норм кожна особа має розраховувати, що в разі додержання нею Конституції України, законів України, виконання судових рішень, що набрали чинності, вона має розраховувати на таку ж поведінку інших осіб.

За таких обставин, не ґрунтується на чинному законодавстві доводи відповідачки про те, що при укладенні договорів оренди нежитлових будівель у грудні 2006 р. та в липні 2008 р. власник будівель ОСОБА_3 мала виходити з тієї обставини, що відповідачка ФОП ОСОБА_5 буде вести себе протиправно та не звільнить незаконно зайняті нею будівлі після отримання у грудні 2006 р. письмової вимоги про звільнення будівель та у липні 2008 р. після набрання чинності судовим рішенням, яким її (відповідачку) було зобовязано звільнити належні ОСОБА_3 будівлі.

Суд відхиляє доводи відповідачки щодо завеликого розміру орендної плати, встановленої договорами оренди від 15.12.2006 р. та від 08.07.2008 р. між фізичною особою ОСОБА_3 (орендодавець) і ФОП ОСОБА_7 (орендар).

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Свідок ОСОБА_7 зареєстрований як фізична особа-підприємець виконавчим комітетом Комсомольської міської ради Полтавської області 27.10.2004 р. і здійснює роздрібну торгівлю залізними виробами, фарбами (а.с.35).

Згідно договорів оренди приміщення на території ринку, розташованого по вул.Леніна,91 в м.Комсомольську, розмір місячної орендної плати становить 2200 грн. за 35 кв.м., тобто 63 грн. за 1 кв.м.

Розмір орендної плати за договорами оренди від 15.12.2006 р. та від 08.07.2008 р. укладеними фізичною особою ОСОБА_3 і ФОП ОСОБА_7 визначений на рівні 7000 грн. та 8000 грн. відповідно за оренду 134,9 кв.м. приміщення по вул.Строни,2-В в м.Комсомольську, тобто 52 грн. та 59 грн. за 1 кв.м. відповідно (а.с.88-95).

Задекларовані доходи ФОП ОСОБА_7 дозволяють йому сплачувати вказану орендну плату.

Суд відхиляє доводи представника відповідачки щодо непідвідомчості справи загальним судам з огляду на те, що спір між ОСОБА_3 і ФОП ОСОБА_5 з приводу відшкодування збитків виник внаслідок неотримання позивачкою доходів від здачі нежитлових будівель в оренду за договорами оренди з приватним підприємцем ОСОБА_7, в яких, на думку представника, орендодавець ОСОБА_3 виступає як фізична особа-підприємець.

Зі змісту договору купівлі-продажу нежитлових будівель від 04.07.2006 р., посвідченого приватним нотаріусом Комсомольського міського нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за № 4727, вбачається, що стороною за договором покупцем нежитлових будівель по вул.. Строни, 2-В в м. Комсомольськ виступила фізична особа ОСОБА_3 З витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого КП «Кременчуцьке МБТІ», вбачається, що право власності на нежитлові будівлі літ. «А, а», розташовані за адресою: вул.. Строни, 2-В в м. Комсомольськ Полтавської області, зареєстроване на підставі договору купівлі-продажу від 04.07.2006 р. за ОСОБА_3, як фізичною особою (а.с.97-99). Зі змісту договорів оренди землі № 70/08 від 27.05.08 р. між ОСОБА_3 (орендар) і Комсомольською міською радою Полтавської області (орендодавець), договорів оренди від 15.12.2006 р. та від 08.07.2008 р. між фізичною особою ОСОБА_3 (орендодавець) і ФОП ОСОБА_7 (орендар) вбачається, що позивачка ОСОБА_3 виступає в них, як фізична особа.

Як підприємець позивачка ОСОБА_3 була зареєстрована виконкомом Комсомольської міської ради Полтавської області вже після укладення вищезазначених договорів.

Крім того, суд відзначає, що спір між сторонами у справі виник не з приводу виконання вищенаведених договорів його сторонами, а з приводу завдання збитків власнику майна фізичній особі ОСОБА_3 внаслідок неправомірних винних дій відповідачки.

За таких обставин, справа має розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати, а також сплату державного мита в розмірі, передбаченому п.п. «а» п.1 ст. 3 Декрету КМУ «Про державне мито», необхідно покласти на відповідача в розмірі 1649 грн. (1700 грн. 51 грн.).

При зверненні з позовною заявою до суду позивачем сплачено судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 51 грн. та 30 грн. відповідно, які підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 22, 386 ЦК України, ст.213 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 відшкодування збитків в розмірі 210347 грн. 46 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави державне мито в розмірі 1649 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Комсомольський міський суд. Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: підпис ОСОБА_1

Копія вірна.

Суддя: В.В.Крикливий