Довгинцівський районний суд м.Кривого Рогу
Справи М 2-848/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2010 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого: судді - Козака А.В., при секретарі Нікітенковій М.М., за участю: позивача ОСОБА_1, її представника - адвоката ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 Гурбан Огли про поновлення процесуального строку, визнання факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визначення часток у спільній сумісній власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1П звернулась до суду 01.12.2009 року із позовною заявою, в якій зазначила, що мешкала з відповідачем по справі - ОСОБА_3 однією сімєю з кінця жовтня 1985 року по травень 1999 року, без реєстрації шлюбу. 10.09.1986 року у них народився син - ОСОБА_4, якого було зареєстровано на прізвище матері, по-батькові йому було надано Мустафайович, що підтверджується копією паспорта. У 1989 році вони сімєю їздили на батьківщину чоловіка до республіки Азербайджан, в місто Баку, де відвідували його родичів. Впродовж спільного проживання вони святкували свята в родинному колі, на які запрошувались їх родичі та знайомі, проживали у ІНФОРМАЦІЯ_1. У 1996 році вони придбали домоволодіння у м. Кривому Розі по вулиці Футбольній, 7, за 3500 доларів США, що станом на 13.11.2009 року становило 27982,05 грн. Договір купівлі-продажу даного домоволодіння було укладено на імя відповідача. Згодом, за спільні кошти вони відремонтували будинок та мешкали у ньому разом із сином, інколи проживали у вищевказаній квартирі.

У травні 1999 року вони припинили жити однією сімєю внаслідок неналежної поведінки відповідача, після чого вона з сином почала мешкати у м. Кривому Розі по вулиці Косіора, 101/69, а відповідач у їх будинку.

Відповідач пообіцяв, що після досягнення сином повноліття він подарує йому вказаний будинок. Але у 2009 році вона дізналась, що відповідач намагається продати їх будинок, через що була змушена звернутись до суду, оскільки відповідач добровільно не бажає вирішити існуючий між ними спір

Просила суд визнати факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу з кінця жовтня 1985 року по травень 1999 року, визнати домоволодіння у м. Кривому Розі по вулиці Футбольній, 7, спільною сумісною власністю та визначити їх частки у спільній сумісній власності (а с 4-6).

15 10 2010 року позивач надала суду уточнений та змінений позов, згідно якого просила суд визнати поважною причину пропуску строку позовної давності та поновити його для звернення до суду, визнати факт її проживання з ОСОБА_3 однією сімєю без реєстрації шлюбу з кінця жовтня 1985 травень 1999 року, визнання спільною сумісною власністю домоволодіння № 7 по вулиці Футбольній в м. Кривому Розі, визначити частки її та ОСОБА_3 у вказаному домоволодінні у розмірі по ? частки кожному (а.с 62-63)

В судовому засіданні позивач підтримала позов з підстав викладених у позовній заяві та пояснила суду, що мешкала з відповідачем по справі - ОСОБА_3Г однією сім'єю з кінця жовтня 1985 року по травень 1999 року, без реєстрації шлюбу. 10.09.1986 року у них народився син - ОСОБА_4, якого було зареєстровано на її прізвище, по - батькові йому було надано Мустафайович, що підтверджується копією паспорта. У 1989 році вони сімєю їздили на батьківщину чоловіка до республіки Азербайджан, в місто Баку, де відвідували його родичів. Оскільки у неї була усна домовленість з відповідачем згідно якої він зобовязувався забезпечити її сина житлом. Як тільки їй стало відомо, що відповідач намагається продати придбаний в період спільного проживання будинок, вона вимушена була звернутись до суду.

Представник позивача підтримала позов, надала суду аналогічні з позивач пояснення та просила задовольнити позовні вимоги.

Відповідач заперечував проти позову з підстав викладених у наданому ним запереченні та пояснив суду, що не проживав з ОСОБА_1 однією сім'єю без реєстрації шлюбу, а ОСОБА_4 не є його сином. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4, який є сином позивача, пояснив суду, що його мати проживала з ОСОБА_3Г з кінця 1985 року по 1999 рік однією сімєю. ОСОБА_3 називав його сином, а він його - батьком. Його матір ОСОБА_1 - ОСОБА_3 називав дружиною. У дитинстві вони всі разом їздили на Батьківщину до його батька, проводили разом вільний час, свята, відпустки тощо. ОСОБА_3 обіцяв, що по досягненню ним повноліття він подарує йому будинок № 7, що по вулиці Футбольній в м. Кривому Розі, але після того, як його батьки почали проживати окремо, ОСОБА_3 не стримав свого слова і більше того намагався продати вказаний будинок без їх відома, про що він з матірю дізнався з оголошення в газеті «Звезда 4, після чого його матір вимушена була звернутись із позовом до суду.

Аналогічними поясненнями свідка ОСОБА_5, який є батьком позивача

Заслухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши докази наявні у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 10.09.1986 року народився ОСОБА_4. У свідоцтві про його народження, зі слів його матері, зазначено, що його батьком є ОСОБА_6 (а.е.8 - копія свідоцтва про народження) . Відповідних виправлень до свідоцтва про народження сина позивач не вносила, через свою необізнаність.

Згідно копії паспорта сина позивача, його прізвище імя та по батькові вказано, як ОСОБА_4 (а.с.9 - копія паспорту;

На підставі доказів, які містяться у матеріалах справи, а такою пояснень позивача, її свідків представника та свідків, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу в період з кінця жовтня 1985 року по травень 1999 року, а ОСОБА_4 є сином ОСОБА_3

Відповідно до договору купівлі - продажу від 03.10.1996 року ОСОБА_3 придбав домоволодіння № 7 по вулиці Футбольній м. Кривому Розі ( а.с.20 копія інформаційної довідки КП ДОР «Криворізьке БТІ « ).

Оскільки вказаний будинок було придбано ОСОБА_3 в період спільного проживання з ОСОБА_1, суд вважає, що він повинен бути визнаний спільною сумісною власністю сторін по справі.

В ч.2 ст.3 СК України, визначено поняття сімї, згідно якої сімєю вважаються особи, що спільно проживають, повязані спільним побутом, взаємними правами та обовязками. Крім того, такою є правова позиція Конституційного Суду України, яку він виклав у своєму рішенні від 03.06.1999 року по справі № 5-рп/99 та у якому визначив поняття сімї та членів сімї .

На час існування між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 сімейних стосунків, тобто проживання однією сімєю, без реєстрації шлюбу, які було припинено у травні 1999 року, діяв КЗпШС та Закон України «Про власність» від 07.02.1991 року, який втратив чинність на підставі Закону України № 997-У від 27.04.2007 року.

У КЗпШС не було визначено поняття сімї, як такої, його нормами регулювалися лише відносини чоловіка та жінки, що офіційно зареєстрували шлюб. Визначення поняття сімї, члену сімї вперше надано, в 1999 році, Конституційним Судом України, який вказав, що важливе значення для визначення особи членом сімї є кровна спорідненість, родинні звязки або шлюбні відносини, при цьому не має вичерпного переліку осіб, що можуть бути визнанні членом сімї та зазначив, що осіб, повязаних шлюбними відносинами, може бути віднесено до членів сімї, навіть якщо іде були фактичні шлюбні відносини, без державної реєстрації шлюбу.

Окрім цього, ст.8 Конвенції про захист прав і основ свобод людини від 04.11. 1950 року, яка ратифікована Україною, вже визначалося поняття сімейного життя, як таке, що охоплює ширше коло, ніж звичайні формальні, законно оформлені стосунки.

Отже, з викладеного вбачається, що спільне проживання ОСОБА_1 Н П. з ОСОБА_3 однією сімєю, без реєстрації шлюбу, може бути визнано лише в судовому порядку

Щодо майнових відносин чоловіка та жінки, що мешкають однією сімєю, без державної реєстрації шлюбу, то в даному випадку підлягають застосуванню положення ст. 17 Закону України «Про власність», відповідно до якої визначається право спільної сумісної власності громадян, де ч.1 цієї статті встановлено, що майно придбане внаслідок спільної праці членів сімї є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. При цьому, аналогічне визначення спільної сумісної власності мається і в чинній на даний час ст.368 ЦК України.

У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практикуу справах за позовами про захист права придатної власності» від 25.05.98 року за№ 20, зазначено, що спільна сумісна власність поширюється на майно, придбане внаслідок спільної праці членів сімї і якщо не має доказів, що участь кого-небудь є більшою, то частки у цьому майні є рівними.

Оскільки шлюб між сторонами не було зареєстровано, то до спірного майна повинні бути застосовані норми Закону України «Про власність», який діяв на той час і норми нині діючого ЦК України, оскільки припинення проживання однією сім'єю не припинило майнових відносин щодо спірного домоволодіння, які існували між ними під час спільного проживання та існують і дотепер.

Отже домоволодіння № 7 по вулиці Футбольній в м. Кривому Розі, на думкусуду повинно бути визнано спільною сумісною власністю сторін, також у праві власності повинна бути визначена частка кожного з них у рівних частинах, тобто право власності на ? частину спірного майна кожного співвласника.

Згідно ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістюміж ними, законом або рішенням суду.

Так як майнові відносини щодо спірного домоволодіння. що існувалиміж сторонами, продовжують існувати і після набрання чинності нині діючим ЦК України і тривають і до тепер, то застосуванню підлягають і положення нині діючого ЦК України.

Так. ч.4 ст.368 ЦК України передбачено, що майно придбане внаслідок спільної праці та за спільні кошти членів сімї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі

Ч 2 ст. 372 цього ж кодексу визначено, що у випадку поділу майна, що перебуває у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників є рівними якщо інше не встановлено угодою між ними або законом

Так закон встановлює презумпцію рівності часток співвласників у спільній сумісній власності, так звані ідеальні частки, що повинно бути застосовано при визначенні часток сторін у праві власності на спірне домоволодіння, так як будь-якого договору чи угоди укладеної у письмовій формі щодо розміру наших часток у праві власності на спірне домоволодіння не було укладено.

Ст.392 ЦК України встановлено, що власник майна може звернутися до суду з позовом про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншої особою.

Чинним законодавством передбачено строк позовної давності в три роки, а також те, що його перебіг починається з того часу, коли особа дізналася або могла дізнатися пре порушення своїх прав та законних інтересів.

Як встановлено в судовому засіданні, до літа 2009 року позивач не знала та у неї не було підстав вважати, що відповідач порушить її права та інтереси щодо спірного манна, оскільки довіряла йому, до того ж відповідач не вчиняв жодних дій, які б суперечили їх домовленості чи спростовували наміри щодо їх виконання.

Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Ст.67 ЦК України передбачено, що у разі поважності причин пропуску строку позовної давності, його може бути поновлено, а порушене право підлягає судовому захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України. Декрету Кабінету Міністрів України 21.01. 1993 року № 7-93 (із змінами і доповненнями) «Про державне мито» та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ та їх розмірів» від 21.12.05 № 1258 ( із змінами і доповненнями), з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати у розмірі 399,83 гр., які складаються із судового збору у розмірі 279.88 грн. ( а.с. 2) та витрат пов'язаних на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у розмірі 120 грн. ( а.а. 3).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.3,20-21 СК України, ст.ст.67,257,368,370,372,392 ЦК України, ст. 17 Закону України «Про власність», ст..ст. 15,60,62-63,88,208-210,212-215,218,234-235,256-259 ЦПК України.

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати поважною причину пропуску строку позовної давності та поновити строк позовної давності для звернення до суду.

Визнати факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Гурбан Огли однією сімєю без реєстрації шлюбу в період з кінця жовтня 1985 року по травень 1999 року.

Визнати спільною сумісною власністюШвальової ОСОБА_7 та ОСОБА_3 Гурбан Огли домоволодіння № 7 по вулиці Футбольній в м. Кривому Розі.

Визначити частки ОСОБА_1 петрівни та ОСОБА_3 Гурбан Огли у праві спільної сумісної власністі на домоволодіння № 7 по вулиці Футбольній в м. Кривому Розі по ? частині кожному.

Стягнути з ОСОБА_3 Гурбан Огли на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати у розмірі 399, 83 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом 10 днів з дня його проголошення.