Макарівський районний суд Київської області
28.01.2010 р. Макарівський районний суд Київської області в складі головуючого судді Тюхтія П.М. при секретарі Лигі Л.М...,розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Макарів справу за позовом ОСОБА_1,ОСОБА_2,ОСОБА_3 до ОСОБА_4,ОСОБА_5»янівської сільської ради,Управління Держкомзему у Макарівському районі,про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради,визнання недійсним державного акту на право власності на землю,-
Позивачі звернулись до суду з вказаним позовом, посилаючись на те,що 07 червня 1999 року померла їхня мати , ОСОБА_6. На підставі заповіту вони отримали свідоцтво про право на спадщину серії АВН № 125192 на земельну ділянку, розміром 0,483 га, що розташована на території села Мар'янівка, Макарівського району, Київської області, по вулиці Кірова за № 31, наданої для будівництва та обслуговування житлових будинків, ведення особистого підсобного господарства, належної померлій ОСОБА_6, на підставі Державного акту про право приватної власності на землю, серії ІІ-КВ № 029677
Після чого ними було замовлено у землевпорядної організації (Приватне підприємство «Солгер».) технічну документацію із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства.
Своїм листом ПП «Солгер» від 11.03.2009 року № 78 повідомило їх, що немає можливості виготовити технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельні ділянки (згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом), яка розташована в межах Мар'янівської сільської ради в с.Мар'янівка по вул.Кірова, 31, у зв'язку з накладкою земельних ділянок інших власників в електронній базі управління земельних ресурсів у Макарівському районі Київської області.
Звернувшись до Мар'янівської сільської ради їм стало відомо, що рішення про вилучення частини земельної ділянки, що знаходиться за адресою с.Мар'янівка, вул.Кірова, 31 у ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 і надання її ОСОБА_4, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 не приймалось, що підтверджується довідкою ради від 01.01.2008 року № 100. Проте на підставі, рішення Мар'янівської сільської ради від 23.12.2003 року № 40, на ім'я відповідача ОСОБА_4 виданий державний акт на право приватної власності на землю серії РЗ № 368001.
Вважають, що оскільки , земельна ділянка, розміром 0,483 га, що розташована на території села Мар'янівка, Макарівського району Київської області, по вулиці Кірова за № 31, призначена для будівництва та обслуговування житлових будинків, ведення особистого підсобного господарства, належала померлій ОСОБА_6, на підставі Державного акту про право приватної власності на землю, серії ІІ-КВ № 029677, то Мар'янівська сільська рада не мала правових підстав для вилучення частини земельної ділянки на користь ОСОБА_4.
Просили суд визнати незаконним та скасувати рішення 9 сесії 24 скликання Мар'янівської сільської ради Макасівського району Київської області від 23.12.2003 року за № 40 та визнати недійсним Державний акт на право власності на землю серії РЗ №368001, виданий на імя ОСОБА_4
В судовому засіданні позивачі підтримали позов.Пояснили,що у 2002 році передали спірну земельну ділянку відповідачу ОСОБА_4 у користування за 1000 грн. без ніяких умов та на невизначений термін,не давали дозволу на приватизацію.Вони самі цю земельну ділянку ніколи не обробляли.
Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_7не визнала позов.Пояснила,що в 2002 році
вона,мати відповідача,домовилася з позивачами,що вони продають частину земельної ділянки,що належала їхній покійній матері ОСОБА_6,площею 0.07 та,що біля її садиби.За земельну ділянку вона заплатила позивачам 1000 грн.,позивачі дозволили їй обгородити земельну ділянку і вона завезла грунт на земельну ділянку,бо там була низина,удобрювала її,обробляла до 2008 року,поки позивачі не передумали та почали чинити їй ОСОБА_5»янівської сільської ради вказану земельну ділянку передано у власність її синові ОСОБА_4,виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку.
Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_8 вважав,що позивачі пропустили термін позовної давності ,оскільки події з приводу фактичного вилучення земельної ділянки з володіння позивачів у зв»язку з їх добровільною відмовою від земельної ділянки відбулися у 2002 році.
Мар»янівська сільська рада свого представника до суду не направила.
Представник Управління Держкомзему у Макарівському районі вважала,що Управління не може бути відповідачем по даній справі.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала,що ОСОБА_7 в 2002 році позичала у неї 1000 грн. на купівлю земельної ділянки у дітей ОСОБА_6ОСОБА_7 після купівлі земельної ділянки огородила її,обробляла тривалий час.
Свідок ОСОБА_10 показала,що є сусідкою сторін.Спірну земельну ділянку ОСОБА_6 ніколи не обробляла,бо там була низина. ОСОБА_7 купила землю у позивачів,навозила туди землі,огородила,удобрила і обробляла.
Вислухавши пояснення сторін,свідків,дослідивши письмові докази,суд прийшов до висновку,що позов задоволенню не підлягає.
Так,суд вважає встановленим,що сторони в 2002 році позивачі дійсно мали намір продати частину земельної ділянки по вул..Кірова 31 в с.Мар»янівка Макарівського району,що згідно державного акту на право приватної власності на землю від 29.09.1998 року належала їхній матері ОСОБА_6,яка померла 7.06.1999 року,та стосовно якої позивачі 1.12.2000 року отримали свідоцтво про право на спадщину за заповітом в рівних частках,проте державні акти на право власності на своє ім.»я не отримали.Про дійсність їх намірів на відчуження земельної ділянки свідчать покази відповідачки ОСОБА_7,свідків,факт отримання грошей в сумі 1000 грн.,дозвіл відповідачу загородити земельну ділянку. Наведене свідчить,що позивачі добровільно відмовились від частини земельної ділянки на користь відповідача ОСОБА_4
У відповідності до ст..140,ст..141 ЗК України однією з підстав припинення права власності (права користування) на земельну ділянку є добровільна відмова від права власності (права користування) на земельну ділянку.
Фактичні стосунки між сторонами з приводу частини земельної ділянки стали підставою для прийняття ОСОБА_8»янівською сільською радою рішення від 23.12.2003 року про передачу ОСОБА_4 у власність земельної ділянки (в тому числі на даний час спірної) та виготовлення на ім.»я відповідача Державного акту на право приватної власності на землю .Оскільки на той час спору між сторонами не було,то і рішення про вилучення земельної ділянки відповідно до ст..116 ЗК України не приймалося.Відсутність спору,домовленість сторін з приводу земельної ділянки дають підстави суду вважати,що права позивачів рішенням ОСОБА_8»янівської сільської ради від 23.12.2003 року порушені не були. До того ж позивачі земельної ділянки не обробляли та не мали на своє ім.»я Державних актів на право власності на земельну ділянку,тому і не могли бути суб»єктами земельних відносин з приводу вилучення земельної ділянки та порушення прав.
Сума в 1000 грн.,яку отримали позивачі за земельну ділянку,не може свідчити,як пояснюють позивачі,про платну оренду,виходячи з площі земельної ділянки (близько 0,07 га),відсутність домовленості про строки та цін станом на 2002 рік.
Отримавши земельну ділянку у власність ,на його думку,цілком законно - ст..ст. 116,118,125,126 ЗК У країни,ОСОБА_4 огородив її,підняв рівень поверхні з метою уникнення підтоплень,тривалий час її обробляв,удобрюючи.
У відповідності до ч. 1 ст..11 ЗК України цивільні права та обв»язки виникають із дій осіб,що передбачені актами цивільного законодавства,а також із дій осіб,що не передбачені цими актами,але за аналогією породжують цивільні права та обв»язки.
Крім того,суд вважає обґрунтованою заяву представника відповідача ОСОБА_8 про те,що
позивачі пропустили термін позовної давності (ст..71 ЦК України 1963 р.,ст..257 ЦК України),оскільки події з приводу фактичного вилучення земельної ділянки з володіння позивачів у зв»язку з їх добровільною відмовою від земельної ділянки відбулися у 2002 році. На підставі наведеного та керуючись ст.11, ст..257 ЦК України, ст.ст. 116,140,141 ЗК України,ст.ст.60,215,209ч.З ЦПК України,суд,-
В задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яку може бути подано протягом десяти днів з часу проголошення рішення.