Справа № 2-7387/10
Провадження № 2-7387/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2010 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Разумовської О.Г.,

при секретарі Бабаєвій Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу

за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи без самостійних вимог на боці відповідача органу опіки та піклування адміністрації Заводського району м. Миколаєва про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

08. 09. 2010 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третьої особи без самостійних вимог на боці відповідача органу опіки та піклування адміністрації Заводського району м. Миколаєва про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком № 1-а по вул. Пісчана у Великій Коренисі в м. Миколаєві.

У заяві позивач вказав, що будинок № 1-а по вул. Пісчана у Великій Коренисі в м. Миколаєві належить йому на праві власності, у вказаній квартирі зареєстровано ОСОБА_2, але остання фактично не проживає в даному житловому приміщенні, а тому просив визнати ОСОБА_2 особою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком № 1-а по вул. Пісчана у Великій Коренисі в м. Миколаєві.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, обставини, викладені в позові підтвердив, просив суд позов задовольнити.

Відповідач позовні вимоги не визнала, мотивуючи тим, що на її утриманні знаходиться дитина-інвалід, яка потребує частого лікування, у звязку з чим відповідачці доводиться періодично відїзджати з дитиною на лікування до м. Харкова та відвідувати інші медичні установи, в яких лікується син, з цих підстав відповідачка не завжди перебуває за місцем реєстрації. Проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на його безпідставність, просили суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник третьої особи проти задоволення позову заперечував, з посиланням на те, що оскільки матір з дитиною не будуть зареєстровані, дитина не буде отримаувати допомогу.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить будинок № 1-а по вул. Пісчана у Великій Коренисі в м. Миколаєві. Зазначене підтверджено свідоцтвом про право приватної власності на житловий будинок від 15. 01. 1980. В спірному будинку зареєстрована відповідачка ОСОБА_2, яка є онучкою позивача. У відповідачки є дитина - ОСОБА_3, 28. 08. ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за місцем реєстрації матері. Вказане підтверджується довідкою Ф-3 від 03. 05. 2010 № 951.

ОСОБА_3 є дитиною інвалідом з диагнозом синдром каудальної регресії, множинними вродженими аномаліями розвитку тазу та поясу нижніх кінцівок. Мати(відповідач по справі) отримує державну соціальну допомогу на дитину інваліда. Вказане підтверджується посвідченням серії ААБ № 118879.

На теперішній час відповідачка з дитиною проживає за адресою : вул. 11-а Лінія, 130 в м. Миколаєві, в будинку, що належить батькам чоловіка. Зареєструватися за вказаною адресою відповідачка не має змоги, оскільки батьки чоловіка власники будинку наразі знаходяться за кордоном.

Твердження позивача про внесення щомісячної плати за користування комунальними послугами за відповідачку та її дитину не відповідають дійсності, що було встановлено в судовому засіданні. Окрім того встановлено, що відповдачка підтримує звязки з будинком, періодично навідуючись до свого діда власника будинку.

Відповідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 163 Житлового кодексу УРСР у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Житлового кодексу УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 не проживала у спірному будинку з поважних причин, оскільки захворювання дитини потребують від матері (відповідачки) частого відвідування лікарів та лікувальних установ, що обгрунтовує часту відсутність відповідачки в місці реєстрації, натомість сімєю позивача навмисно створювалися перешкоди у відвідуванні спірного будинку, а тому позовні вимоги позивача щодо визнання відповідача особою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком № 1-а по вул. Пісчана у Великій Коренисі в м. Миколаєві є безпідставними та необгрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 208-218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи без самостійних вимог на боці відповідача органу опіки та піклування адміністрації Заводського району м. Миколаєва про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Рішення набуває законної сили через 10 днів після його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в строк та порядок, визначений ст. ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя О.Г. Разумовська