Справа №2-55/10 15.09.2010
Справа № 22ц 6264/10 Головуючий першої інстанції: Спінчевська Н.А.
категорія 05 Суддя-доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 вересня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Галущенка О.І.,

суддів: Шолох З.Л.,

ОСОБА_1,

при секретарі судового засідання: Дудник Ю.П.,

за участю позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, представника третьої особи ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 квітня 2010 року, постановлене за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Миколаївська міська рада

про

визнання права власності на земельну ділянку

в с т а н о в и л а :

У вересні 2008 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на земельну ділянку.

Позивач зазначав, що відповідачка ОСОБА_4 подарувала йому належну їй Ѕ частину будинку № 33 по 5-ому Круговому провулку у м. Миколаєві. Вказана частина будинку розташована на земельній ділянці площею 571 кв. м., яка належить по Ѕ частині відповідачам на праві спільної часткової власності.

Посилаючись на те, що для обслуговування належної йому Ѕ частини будинку та господарських споруд необхідна земельна ділянка, позивач просив визнати за ним право власності на відповідну частину земельної ділянки.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 квітня 2010 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 265 кв. м., яка необхідна для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташованих по пров. 5-Круговому, 33 у м. Миколаєві. Державний акт на право власності на частину земельної ділянки за вказаною адресою на імя ОСОБА_4 анульовано.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить вказане рішення суду змінити та визнати за позивачем право власності на 143 кв. м. земельної ділянки, посилаючись на те, що суд безпідставно врахував земельну ділянку під спорудами, які не належать позивачу.

Заслухавши доповідь судді, учасників процесу, дослідивши докази по справі, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи і таке встановлено судом, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд № 33 по вул. 5 Круговій в м. Миколаєві виділена земельна ділянка площею 571 кв.м., яка відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку від 5 травня 2004 року належить на праві спільної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 7).

Згідно з договором про порядок володіння та користування спільним майном ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які були співвласниками по Ѕ частині житлового будинку № 33 по вул. 5-й Круговій в м. Миколаєві встановили порядок володіння та користування вказаним будинком та господарськими спорудами (а.с. 70).

На підставі договору дарування від 26 квітня 2005 року ОСОБА_4 подарувала, а ОСОБА_2 отримав в дар Ѕ частину житлового будинку з відповідною часткою прилеглих до нього господарських та побутових споруд, що знаходяться за адресою провулок 5-й Круговий будинок № 33 в м. Миколаєві (а.с. 8).

Як передбачено положеннями ст. 120 та 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах встановлених договором.

Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки , яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Визначаючи розмір земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування частини житлового будинку та господарських споруд, які належать позивачу, суд вірно виходив з висновків експертизи призначеної судом. Між тим суд, не звернув уваги на те, що експертом в площу земельної ділянки, необхідної для обслуговування належних позивачу господарських споруд, включив також земельну ділянку під забудовою вбиральні літ. «з» та ділянку для її обслуговування площею 16 м. кв. Між тим, відповідно до правовстановлюючого документу, яким є договір дарування Ѕ частини житлового будинку, вказана споруда не віднесена до обєкту дарування. А тому включення вказаної площі земельної ділянки є безпідставним.

За такого, рішення місцевого суду, відповідно до положень ч. 3 ст. 309 ЦПК України слід змінити, зменшивши площу земельної ділянки, необхідної для обслуговування частини житлового будинку та господарських споруд належних позивачу на 16 кв. м., в звязку з чим така земельна ділянка стане 249 кв. м. (265- 16).

Відповідно до цього зміні також підлягає рішення в частині анулювання Державного акту на землю.

Доводи апеляційної скарги про те, що для обслуговування належної частки домоволодіння позивачу достатньо 143 кв. м. не можна прийняти до уваги, оскільки додана до апеляційної скарги схема земельної ділянки визначена в наслідок її розподілу між співвласниками, де відсутні посилання на вимоги відповідних норм та стандартів щодо обслуговування житлового будинку та господарських споруд.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 квітня 2010 року змінити.

Визнати право власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 249 кв. м., яка необхідна для обслуговування належної йому Ѕ частини житлового будинку та господарських споруд розташованих за адресою 5-ий Круговий провулок, 33 у м. Миколаєві.

Державний акт на право власності ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 571 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд розташовану в м. Миколаєві по провулку 5-ому Круговому, № 33 скасувати в частині права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 249 кв. м.

Рішення набирає законної сили з моменту його ухвалення, але може бути оскаржено до Верховного суду України на протязі двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: