Заводський районний суд м. Миколаєва
Справа № 2- 545 -10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2010 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі

головуючого судді Разумовської О. Г.,

при секретарях Сокіл Ю.М., Лазарєвій Д.В., Бабаєвій Х.О.,

за участю адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання майна особистою приватною власністю одного з подружжя,

за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визначення права власності на частину квартири, -

В С Т А Н О В И В:

18. 02. 2009 ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання майна особистою приватною власністю одного з подружжя квартири АДРЕСА_1.

Свої позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що їй в період перебування у шлюбі з відповідачем матірю було подаровано спірну квартиру. З посиланням на ст. 57 СК України позивачка вважає, що дана квартира є її особистою приватною власністю, однак відовідач даного факту не визнає, вимагає компенсації в розмірі 33, 3 % вартості квартири, чинить всіляки перешкоди у користуванні квартирою. Зазначені обставини стали підставою для зверненні позивачки до суду.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала, просила визнати квартиру АДРЕСА_1 її особистою приватною власністю, обставини, викладені в позові підтвердила, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4, не визнаючи позовні вимоги ОСОБА_3, звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визначення права власності на частину квартири, мотивуючи тим, що в період знаходження у шлюбі з позивачкою за первісним позовом ним було здійснено капітальний ремонт спірної квартири, внаслідок чого її вартість суттєво збільшилася, що є підставою для визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя. В судовому засіданні позовні вимоги уточнив, просив суд визнати квартиру обєктом спільної сумісної власності подружжя, та визнати за ним право на 1/8 частку спірної квартири. Обставини, викладені в зустрічному позові підтвердив, просив позов задовольнити. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 просив відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08. 10. 1993 до 17. 02. 2009. В період перебування у шлюбі сторонами було придбано квартиру АДРЕСА_1. Квартиру було оформлено на матір ОСОБА_3 В подальшому вкартиру було подаровано ОСОБА_3 На теперішній час шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. У спірній квартирі за час знаходження сторін у шлюбі було здійснено ремонт.

Ухвалою суду від 25. 05. 2009 у справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу для вирішення вартості ремонтних робіт, вартості квартри до проведення ремонту. Відповідно до висновку експертизи від 01. 10. 2009 № 120-1452 вартість квартири АДРЕСА_1 до проведення ремонту складала 176 779, 00 грн.

Відповідно до висновку еспертизи від 10. 06. 2010 № 60 вартість ремонту з урахуванням зносу складає 33357, 00 грн.

Загальна вартість квартири з урахуванням виконаних ремонтних робіт складає 210136, 00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 СК України важається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Виконані ремонтні роботи у квартирі на суму 33357, 00 грн. є обєктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду обєктом права спільної сумісної власності подружжя. За результатами виконання ремонту у спірній квартирі вартість її істотно збільшилася, а тому у суду є підстави вважати, що спірна квартира є обєктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3. А тому позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання спірної квартири її особистою приватною власністю є безпідставними, та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Таким чином, частка ОСОБА_4 в праві власності на квартиру є ? частиною витрат на проведення ремонту 16678, 50 грн., що складає 1/13 частку вартості спірної квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

На підставі викладеного вище, суд вважає у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 необхідно відмовити, а зустрічний позов ОСОБА_4 задовольнити частково, визнавши квартиру АДРЕСА_1 обєктом спільної сумісної власності, визнавши право власності ОСОБА_4 на 1/13 часту спірної квартири.

Керуючись ст. ст. 208-218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання майна особистою приватною власністю одного з подружжя відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на частину квартири задовольнити частково.

Визнати квартиру АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Визнати право власності на 1/13 частку квартири АДРЕСА_2 за ОСОБА_4.

Рішення набирає законної сили через 10 днів після його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області у строк та в порядок, передбачений ст. ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя О.Г. Разумовська