13.12.10 ,
Апеляційний суд Херсонської області
Справа №22-11б56/2010р. Головуючий в 1-й інстанції
Категорія: 67 Доповідач - Лісова Г.Є.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року грудня місяця 13 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Лісової Г.Є.

Суддів: Прокопчук А.П., Базіль А.В. при секретарі: Зінчук Л.Ю., за участю прокурора: Пуляєва І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою прокурора Дніпровського району м. Херсона на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 08 жовтня 2008 року в справі за заявою ОСОБА_2 Хий Тхань, заінтересована особа ВГІРФО УМВС України в Херсонській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

встановила:

У вересні 2008 року ОСОБА_2 Хий Тхань звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України з 1991 року.

Посилався на те, що відповідно до Міжурядової угоди про направлення та прийом вєтнамських громадян на професійне навчання і роботу на підприємствах та в організаціях СРСР від 02.04.1981 року його сестра ОСОБА_2 ОСОБА_3 та її чоловік Зионг Куй Бінь в 1986 році приїхали до України із Республіки ОСОБА_4 і працювали на Харківському заводі тракторних двигунів. В 1991 році він приїхав до сестри по запрошенню в гості в Україну.

У жовтні 2006 року переїхав до м. Херсона і став проживати у гуртожитку за адресою:м. Херсон, вул. І.Кулика, 139/4.

Просить встановити факт проживання на території України з 1991 року для набуття громадянства за територіальним походженням згідно ст.8 Закону України «Про громадянство України».

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 08 жовтня 2008 року заяву про встановлення факту, що має юридичне значення задоволено. Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_2 Хий Тхань на території України з 1991 року постійно.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор Дніпровського району м. Херсона подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, просить його скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 Хий Тхань.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор підтримав апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що заявнику ОСОБА_2 Хий Тхань факт постійного проживання на території України з 1991 року необхідно встановити для набуття громадянства України за територіальним походженням. Однак законність його перебування на території колишнього СРСР, а тепер держави України не підтверджується належними доказами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про громадянство» проживання на території України на законних підставах - це проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.

Так, із копій паспорта вбачається, що ОСОБА_2 Хий Тхань народився на території Соціалістичної Республіки ОСОБА_4 та являється громадянином цієї держави і термін дії його паспорта, як громадянина ОСОБА_4 продовжено до 23.04.2012 року. На підтвердження постійного проживання на території України ним не надано належних доказів.

Однак задовольняючи заяву ОСОБА_2 Хий Тхань, суд першої інстанції не врахував вищезазначених норм матеріального права та не дав належної оцінки наявним у справі доказам.

Також, при вирішенні питання про обґрунтованість заявленої вимоги суду, крім перевірки та встановлення факту постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 року, необхідно встановити той факт, що заявник подав до компетентного органу зобовязання припинити іноземне громадянство - письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянство (підданство) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України (абзац 12 ст.1 Закону України «Про громадянство України» ).

Заявник не надав суду належних доказів про те що він звернувся до органів МВС за місцем проживання з відповідною заявою - зобовязанням про припинення громадянства ОСОБА_4.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені заяви з наведених вище підстав.

На підставі викладеного, ст.8 Закону України «Про громадянство України», керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Дніпровського району м. Херсона задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 08 жовтня 2008 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_2 Хий Тхань у задоволенні заяви про встановлення факту його постійного проживання на території України з 1991 року.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня його' проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, шляхом подачі скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді