Справа № 2-1122/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2010 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді - Діонісьєвої Н.М.

при секретарі - Скобух М.А.

з участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

представника відділу ОСОБА_3

розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства „УкрСиббанк", треті особи приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Відділ ДВС Рівненського міського управління юстиції про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

встановив:

У письмовому запереченні на позов відповідач вважає його безпідставним, вказуючи, що 16 жовтня 2007 року між ним та позивачкою був укладений договір про надання споживчого кредиту.

Оскільки за період користування кредитом позичальник порушував строки погашення кредиту, банк на підставі умов договору змінив терміни повернення кредиту, повідомивши про це позичальника. Проте останнім кредит повернений не був. Виконання зобов'язання за договором про надання споживчого кредиту було забезпечено договором іпотеки, укладеним між банком та позивачкою 16 жовтня 2007 року, предметом якого є квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Так як позичальник свої зобов'язання за кредитним договором не виконала, був вчинений виконавчий напис на звернення стягнення на квартиру, яка належить їй на праві приватної власності і є предметом договору іпотеки.

У судовому засіданні представник позивачки позов підтримав і пояснив, що банк в односторонньому порядку збільшив процентну ставку за користування кредитом. Такі дії банку є незаконними, що потягло за собою безпідставну вимогу банку про зміну строку погашення кредиту, а тому виконавчий напис який передбачає стягнення на квартиру, що є предметом договору іпотеки, укладеного на забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, не підлягає виконанню.

Просить позов задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача позов не визнав і пояснив, що позивачка, як позичальник коштів за кредитним договором свої зобов'язання по погашенню кредиту та сплаті процентів за користування ним, належним чином не виконувала, а тому банк відповідно до умов кредитного договору змінив строки погашення кредиту. Оскільки позичальник кредит не повернула, банк звернувся до нотаріуса про вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на квартиру, що є предметом договору іпотеки, який був укладений між відповідачкою, як позичальником і банком, який надав кредит, на забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань.

Процентна ставка за користування кредитом була збільшена банком з 12,90 % річних до 14,5% річних.

Сторони обумовили в договорі можливість такого збільшення банком в односторонньому порядку, а тому права позивачки, як позичальника, порушені не були.

Просить у позові відмовити.

Заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача, з'ясувавши обставини справи, дослідивши подані сторонами докази та дослідивши їх, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

Допитаний в судовому засіданні як спеціаліст ОСОБА_6 показав, що процентна ставка обчислювалась відповідно до розробленої програми.

Згідно із ч.І ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до розділу 5 договору про надання споживчого кредиту № 0, укладеного між сторонами 16.10.2007 року, банк може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення в односторонньому порядку, визначеного п.5.2 договору.

Позичальник був повідомлений про збільшення процентної ставки на 2% річних з 5.12.2008 року.

Ця обставина підтверджується копією листа за № 10271А від 20.11.2008 року.

Оскільки позичальник порушувала строки погашення як основного боргу так і процентів по кредиту, банк на підставі п.6.1.2. договору визнав термін повернення кредиту таким, що настав, змінивши термін повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення , повідомивши про це позичальника та поручителя листом від 11.03.2009 року.

Доводи позивачки, що 9 січня 2009 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» від 12 грудня 2008 року, згідно з яким Цивільний кодекс України доповнено статтею 1056і, яка містить правило, що встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною, є безпідставними, так як зміна умов договору про надання споживчого кредиту № 0 мала місце до набрання чинності вищевказаним Законом.

Оскільки, позичальник не виконав свого зобов'язання за договором про надання споживчого кредиту, суму непогашеного кредиту не повернув, як і заборгованість по оплаті відсотків за користування кредитом, виконавчий напис на звернення стягнення на предмет договору іпотеки, укладеного на забезпечення виконання позичальником, яким є позивачка, зобов'язання за кредитним договором, вчинений нотаріусом у відповідності з законом.

Виходячи з наведеного та керуючись ст. 546, ч.І ст.651, ст. 1054 ЦК України, ст. 10, 15, 60,158, 208, 209, 212-215 ЦПК України

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до Публічного акцірнерного товариства «УкрСиббанк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд поданням в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Н.М.Діонісьєва