РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2010 р. м.Харків

Московський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Горбунової Я.М.,

за участю секретаря - Марінової О.Ю.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача та третьої особи - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги імені ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5, про зобовязання відповідача до вчинення певних дій,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся 25.02.2010 р. до суду із позовом, в якому просить визнати його роботу у відповідача на посаді фельдшера станції швидкої невідкладної медичної допомоги (надалі по тексту СШНМД) перевізної бригади ШМД за 2009 р. понад встановлену тривалість робочої зміни надурочною та зобовязати відповідача здійснити розрахунок суми та виплатити відпрацьований ним час понад встановлену тривалість робочої зміни, в звязку з необхідність закінчити обслуговування виклику, як надурочну роботу у подвійному розмірі. Також позивач просить визнати незаконною невиплату йому відповідачем надбавки за складну і напружену працю та зобовязати відповідача провести розрахунок і виплату суми такої надбавки.

Представник відповідача проти позову заперечував, надав до суду письмові пояснення та зазначив, що умови оплати праці робітників охорони здоровя, затверджені Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, МОЗ України від 05.10.2005 р. № 308/519, не передбачають оплату праці для медичного персоналу виїзних бригад СШМПД як надурочну. Оплата праці лікарів та спеціалістів з базовою та неповною вищою медичною освітою, які за їх згодою притягаються до чергувань понад місячну норму робочого часу, здійснюється в одинарному розмірі понад оклад. Підстав для визнання праці позивача під час затримки на визові надурочної та оплати її у подвійному розмірі відповідно до ст. 62 КЗпП України адміністрація лікарні не вбачає. Також представник відповідача пояснив, що встановлення робітникам надбавки за складню та напружену працю регулюється Наказом № 308/519, відповідно до якого керівникам бюджетних установ надано право в межах фонду оплати праці встановлювати надбавки за складну та напружену працю. Критерії надання (розподілу) працівникам таких надбавок діючими нормативно-правовими актами не передбачені, так само, як і в колективному договорі не визначені такі критерії. Таким чином, призначення надбавок за складну та напружену працю це право керівника, а не обовязок керівника, яким був на той час ОСОБА_5 Визначення права на надбавку і призначення її робітникам тієї чи іншої бригади ШМД здійснювалося керівництвом лікарні в межах фонду заробітної плати на підставі статистичних даних Управління статистики ШНП про середньодобове навантаження бригад по підстанціям ШМД та відсоток несвоєчасних виїздів. На підставі наведеного вважає, що позовні вимоги цілком не обґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, приєднані до матеріалів справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_3 був прийнятий на роботу на посаду фельдшера загальнопрофільної виїзної бригади 4 підстанції ШМД Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги імені ОСОБА_4 (надалі по тексту ХМКЛШНМД) з 01.02.1995 р.

У 2009 р. ОСОБА_3 був переведений на 0,75 ставки на посаду фельдшера перевізної бригади 4 підстанції ШМД ХМКЛШНМД з 01.01.2009 р. до 30.04.2009 р., в звязку з чим працював в цей період в режимі неповного робочого часу.

03.12.2009 р. позивач був звільнений з посади по переводу на підставі п.5 ст. 36 КЗПП України.

При звільненні позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою про здійснення остаточного розрахунку по заробітній платі із виплатою йому надурочних у подвійному розмірі та надбавки за складну та напружену працю, на що отримав письмову відмову.

В судовому засіданні також встановлено, і не оспорюється сторонами, що позивач працював за погодинною системою оплати праці, з підсумковим обліком робочого часу, та мав у 2009 р. відпрацьовані години понад встановлений нормою час, коли за характером роботи бригада ШНД затримувалася на виклику у хворого для закінченні виконання своїх обовязків. При цьому, розрахунок таких годин, представлений відповідачем у письмових запереченнях (а.с.26-27), не викликає сумнівів у позивача, і він просить їх взяти за основу для розрахунку належних до виплати сум у подвійному розмірі за надурочну роботу.

Між тим, суд вважає, що відсутні правові підстави для визнання праці позивача у 2009 році понад встановлену норму часу за фактично відпрацьований час як надурочну роботу.

Так, надурочні роботи допускаються у виняткових випадках, що визначаються законодавством в частині 3 ст.62 КЗпП України, при умові отримання відповідно до ст. 64 КЗпП України обовязкового дозволу виборчого органу первинної профспілкової організації установи на їх запровадження, із дотриманням граничних норм застосування надурочних робіт, встановлених ст.65 КЗпП України.

Адміністрацією лікарні не запроваджувався встановлений законом порядок залучення фахівців з базовою та вищою освітою швидкої невідкладної медичної допомоги (до яких відноситься посада позивача) до надурочних робіт за таких підстав. Колективним договором на 2008-2009р.р. також не передбачена можливість запровадження надурочних робіт для працівників лікарні, при цьому зазначено, що оплата праці робітників лікарні здійснюється відповідно до Наказу Міністерства праці і соціальної політики України, Міністерства охорони здоровя України від 05.10.2005 р. № 308/519.

Зазначеним Наказом не передбачена оплата надурочної роботи для медичних працівників виїзних бригад швидкої невідкладної медичної допомоги.

Згідно п. 5.2 Наказу № 308/519 від 05.10.2005 р. лікарі та фахівці з базовою та неповною вищою медичною освітою можуть залучатися за їх згодою до чергувань понад місячну норму робочого часу без займання штатних посад з оплатою з фонду оплати праці. В цьому разі оплата роботи, яка виконується в робочі дні тижня, проводиться в одинарному розмірі понад оклад, а у вихідний день за графіком, святковий чи неробочий день у розмірі подвійної годинної або денної ставки понад оклад.

Суд вважає, що при відсутності правового врегулювання питання оплати праці фельдшера ШМД при затримці на виїзді, відповідачем правильно застосовуються положення про оплату робочого часу понад місячну норму робочого часу у робочі дні в одинарному розмірі понад оклад.

Вимоги позивача про визнання незаконним непризначення йому відповідачем надбавки за складну та напружену працю суд також вважає необґрунтованими, так як, відповідно до п.4.4 Наказу Міністерства праці і соціальної політики України, Міністерства охорони здоровя України від 05.10.2005 р. № 308/519, керівник бюджетної установи має право, а не обовязок, встановлювати в межах фонду оплати праці такі надбавки. При цьому, критерії призначення (розподілу) надбавок за складну та напружену роботу нормативно-правовими актами не встановлені, тому критерії можуть запроваджуватися керівництвом установи самостійно.

Колективним договором на 2008-2009 р.р. п.3.15 передбачено, що адміністрація зобовязується встановлювати такі надбавки у розмірі 50% посадового окладу в межах затвердженого фонду оплати праці, без зазначення критеріїв розподілу надбавок.

При визначенні права на надбавку за складну та напружену працю у 2009 р. працівникам окремих підстанцій ШМД та її розміру керівництвом установи враховувалися статистичні дані щодо середньодобового навантаження бригад та відсоток несвоєчасних виїздів, про що свідчать надані рапорти (а.с.112-114).

Як зазначено вище, такий порядок розподілу коштів з фонду оплати праці, є правом адміністрації установи, і на думку суду вказаний порядок не порушує прав позивача.

В звязку з викладеним, суд вважає, що відсутні підстави для зобовязання відповідача до чинення дій, на яких наполягає позивач у своїх позовних вимогах.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через районний суд до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя - Я.М.Горбунова