Справа №2а-1810/09 09.09.2010 09.09.2010 09.09.2010
Провадження №22ц-4971/10
Справа № 22ц-4971/10 Суддя 1 інстанції- Циганок В.Г.
Категорія: 57 Суддя -доповідач апеляційного суду - ОСОБА_1.
Ухвала

Іменем України

9 вересня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі: головуючого - Лисенка П.П., суддів - Мурлигіної О.Я., Шолох З.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою

управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва на постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 12 січня 2009 року у справі за

позовом

ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва (далі - УПФ) про захист соціальних прав,

встановила:

У жовтні 2008 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом.

Посилаючись на те, що він має статус дитини війни, а відповідач не виконує вимоги ст. 6 Закону України від 18 листопада 2004 року «Про соціальний захист дітей війни» (далі - ОСОБА_1 від 18 листопада 2004 року), яким передбачено підвищення до пенсії як дитині війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, позивач просив зобов'язати відповідача зробити перерахунок за 2006 - 2007 роки та виплатити суму перерахунку.

Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 12 січня 2009 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність УПФ та зобов'язано здійснити позивачу перерахунок та виплату підвищення до пенсії як дитині війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 9 липня по 31 грудня 2007 року.

В апеляційній скарзі УПФ, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, просило постанову скасувати і ухвалити нову про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши законність постанови в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що позивач отримує пенсію за віком та належить до категорії громадян, яким визначено статус дитини війни.

Положенням ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 року (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Однак, згідно з пунктом 17 ст. 77 Закону України від 20 грудня 2005 року .«Про Державний бюджет України на 2006 рік» дію ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 року зупинено на 2006 рік.

До того ж, Законом України від 19 січня 2006 року «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» із положень Закону України віл 20 грудня 2005 року «Про Державний бюджет України на 2006 рік» виключено пункт 17 ст. 77 вказаного вище Закону, а новою редакцією ст. 110 цього ж Закону встановлено, що пільги дітям війни, передбачені ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 року, запроваджуються у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Між тим, Кабінетом Міністрів України протягом 2006 року не приймав рішення на виконання вимог ст. 110 Закону України від 20 грудня 2005 року Про Державний бюджет

України на 2006 рік».

Отже, пільги для дітей війни, передбачені ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 г: - безпосередньо у 2006 році запроваджено не було.

В свою чергу, пунктом 12 ст. 71 Закону України від 19 грудня 2006 року Державний бюджет України на 2007 рік» дію ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 рс зупинено на 2007 рік із урахуванням ст. 111 названого вище Закону.

Проте, рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 р: № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнано такими, що не відповіла:-: Конституції України (є неконституційними) положення пункту 12 ст. 71 Закону Укра::-: від 19 грудня 2006 року «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким зупинене : 2007 рік дію ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 року із урахуванням ст. 111 цього

Закону.

Зазначене рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання ні території України, має преюдиційне значення для судів загальної юрисдикції при розг : ::: ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень ст-г. зазначених законів, що визнані неконституційними.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти ас: . окремі положення, що визнанні неконституційними, втрачають чинність з дня ухвале:-:: Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Тому УПФ як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і випл^: пенсії та доплат до них, повинен був діяти відповідно до вимог ст. 6 Закону :. 18 листопада 2004 року й здійснити відповідні перерахування (за той період, коли дія п норми не була зупинена). Однак, УПФ у порушення зазначених положень цього За:-::- таких нарахувань не проводило, чим допустило протиправну бездіяльність.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що в ме:н_ позовних вимог право на здійснення перерахунку підвищення до пенсії у розмір .V визначених ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 року, мають діти війни з 9 липня і 31 грудня 2007 року.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій із посиланням на відсутні.т: бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни не приймають, до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом цього спор;. Проблеми надання бюджетних коштів УПФ для виконання покладених на нь : обов'язків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і тому судом розглядалися.

Безпідставними є також посилання відповідача на можливість нецільово: використання коштів УПФ, оскільки суди не ухвалювали рішення про проведення вии::.-: із власних джерел фінансування останнього.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови су-;, першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва відхилити, а постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від12 січня 2009 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді