Справа №2-430/10 15.06.2010
Суддя першої інстанції: Самчишина Н.В.
Судця доповідач апеляційного суду: Кутова Т.З.
УХВАЛА Іменем України

15 червня 2010 року судова колегія судової палати в цивільних справах еляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої: Вовненко Г.Ю.,

суддів: Паліюка В.П.,

ОСОБА_1, при секретарі: Аніщенко Д.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві апеляційну скаргу

ОСОБА_3 на ухвалу судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 19 березня 2010 року по справі за позовом

ОСОБА_3 до

Акціонерного комерційного інноваційного банку (далі - АКІБ) «УкрСиббанк»

про

визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту, розірвання договору

іпотеки, покладення зобов'язання

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2010 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою до АКІБ «УкрСиббанк» про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту, розірвання договору іпотеки, покладення зобов'язання.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 19 березня 2010 року вказана позовна заява повернута у зв'язку з її непідсудністю даному суду.

В апеляційній скарзі позивачка просить вказану ухвалу судді скасувати, посилаючись на її незаконність.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається зі змісту позовної заяви в ній міститься декілька позовних вимог, а саме: визнання договору кредиту недійсним, розірвання договору іпотеки та покладення зобов'язання на АКІБ «УкрСиббанк» та приватного нотаріуса вчинити певні дії. Тобто позивачем пред'явлено кілька пов'язаних між собою вимог, зазначивши одного відповідача юридичну особу.

Відповідно до загальних правил підсудності встановлених положеннями ч. 2 ст. 109 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Між тим, із змісту одної позовної вимоги із тих які заявлені позивачкою, а саме про розірвання договору іпотеки, де предметом іпотеки є нерухоме майно, вбачається що вказана вимога виникла з приводу нерухомого майна, яке є предметом договору іпотеки. Тому на вказану позовну вимогу поширюється дія положень ч. 1 ст. 114 ЦПК України, якою встановлені правила виключної підсудності. А у разі конкуренції правил підсудності, при пред'явленні декількох вимог, якщо одна з яких підпадає під дію виключної підсудності, повинні застосовуватись правила виключної підсудності.

Враховуючи, що нерухоме майно, з приводу якого виник спір знаходиться на території юрисдикції Ленінського районного суду м. Миколаєва, суддя вірно застосувала наслідки порушення правил підсудності передбачені ст. 115 ЦПК України та . постановила ухвалу від 19 березня 2010 року про повернення позову для подання до належного суду.

Враховуючи наведене, судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки висновки суду, викладені в даній ухвалі, відповідають нормам процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що вимоги про розірвання договору іпотеки є похідними від основної вимоги про визнання договору кредиту недійсним, а тому не може бути застосовано правило виключної підсудності, не заслуговують на увагу. Так, із правової конструкції ч. 1 ст. 114 ЦПК України слідує, що всі позови, які виникли з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. Таким чином ЦПК конкретно не зазначає, про захист яких саме прав на нерухоме майно підлягають пред'явленню позови за правилами виключної підсудності. А значить виключна підсудність встановлена для позовів про будь-які права з приводу нерухомого майна.

Також посилання апелянта на наявність пріоритетного права вибору підсудності, в зв'язку з тим, що на даний спір поширюються вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» не можуть бути враховані. Оскільки, зміст положень ст. 114 ЦПК України означає, що пред'явлення позовів по справам перерахованим вданій нормі, в інші суди, крім зазначених в ній, не допускається. А тому, в даному випадку, не можуть бути застосовані інші види територіальної підсудності, в тому числі і альтернативні, встановлені ст. 110 ЦПК України, на що посилається апелянт.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312,315 ЦПК України , судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 19 березня 2010 року -залишити без змій.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України на протязі двох місяців з дня її проголошення.

Головуюча

Судді