Кіровський районний суд м.Дніпропетровська
справа № 2-62/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2010 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська

у складі:

головуючої судді Васіної Л.А.

при секретарі Рябенькій Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про захист честі, гідності та ділової репутації про стягнення спричиненої моральної шкоди, за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про зобовязання повернути автомобіль, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, у якому просить суд:

- зобовязати відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спростувати відомості, що порочать честь, гідність та ділову репутацію позивача, принісши особисті вибачення на його адресу в судовому засіданні, в присутності співробітників суду;

- стягнути з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 солідарно на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 15 000 гривень;

- витрати по справі, у тому числі державне мито та за надання юридичної допомоги стягнути з відповідачів по справі.

В обґрунтування заявленого позову ОСОБА_1 посилається на те, що з відповідачем по справі позивач знайомий довгий період часу. В свій час між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 склалися довірливі відносини з урахуванням яких позивачем за проханням останнього були позичені гроші. В подальшому відповідач ОСОБА_2 за власною ініціативою не тільки припинив їх відносини, але намагався уникнути погашення боргу, в результаті чого позивач був змушений звернутися з позовом до суду. Рішенням суду на користь позивача була стягнута сума боргу. Так як рішення суду в добровільному порядку не виконувалося, позивач в ВДВС для примусового виконання рішення суду про стягнення боргу.

Актом відділу державної виконавчої служби Кіровського району міста Дніпропетровська від 11.09.2003 року про передачу майна стягувачеві в натурі 1/3 частину квартири відповідачів була передана позивачу в рахунок погашення боргу відповідача ОСОБА_2

Відповідно свідоцтва № 2992 від 25.09.2003 року виданого державним нотаріусом Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори позивачу, належить на праві власності 1/3 частина квартири АДРЕСА_1, яка зареєстрована на імя позивача в комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» 24.10.2003 року за № 1815368.

Рішенням Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 11.11.2004 року задоволено позов позивача про усунення перешкод в користуванні та вселення у вищезазначену квартиру. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.07.2005 року апеляційну скаргу відповідачів на дане рішення суду залишено без задоволення, а рішення суду без змін.

У вищезазначеній апеляційній скарзі відповідачі розповсюдили відомості, що порочать честь та гідність позивача, а саме: «… можно однозначно утверждать, что Кировский районный суд принял решение в пользу вора и мошенника, действующего в сговоре с несколькими близкими ему людьми …»

В звязку з тим, що дана скарга була подана в Кіровський районний суд міста Дніпропетровська, з його змістом в силу своїх професійних обовязків вимушені були ознайомитися працівники Кіровського районного суду міста Дніпропетровська. В подальшому матеріали справи, в тому числі і вищезазначена скарга, були предметом розгляду Апеляційного суду Дніпропетровської області і знову в силу свого посадового положення з її текстом ознайомились цілий ряд працівників тепер вже Апеляційного суду Дніпропетровської області.

Вищезазначений вираз відповідачів, обізвавши позивача « … вором и мошенником…» на думку позивача, інформація є образливою не тільки для нього як для людини та громадянина своєї країни, але також і для органів правосуддя.

Позивач вихований в дусі поваги моральних цінностей нашого суспільства, яким слідував все своє свідоме життя, ніколи не був крадієм та шахраєм, чесно жив все своє життя, добросовісно трудився та виконував всі обовязки громадянина своєї країни.

ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 звернувся до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська із зустрічним позовом до ОСОБА_1, у якому просить суд:

- зобовязати ОСОБА_1 повернути належний ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 автомобіль ГАЗ-2410 «Волга», державний номер НОМЕР_1;

- визнати претензії ОСОБА_1 на звання морально відповідальної людини як необґрунтованими, а його позов до них з цього приводу не належним до задоволення;

- всі судові витрати по справі віднести на рахунок ОСОБА_1.

В обґрунтування заявленого зустрічного позову ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 посилаються на те, що ОСОБА_1 ОСОБА_7 ОСОБА_8 знає майже 50 років, навчалися в однім класі, хоча в близьких стосунках не перебували. В 1995 році, зустрівшись вже в Дніпропетровську, ОСОБА_1 повів мову про те, як вкласти в справу припасені ним долари. ОСОБА_2 порекомендував йому людей, яким він винен 2 000 доларів на невеликий строк. Вони повернули їх вчасно, виплативши йому відсотки. Потім ОСОБА_1 передав їм, під розписку ОСОБА_2 в заклад автомобілю «Волга», ще 4 000 доларів, одночасно вступив в запропонований ними бізнес проект як його учасник. Справа прогоріла. ОСОБА_2 у відповідності з розписками, передав ОСОБА_1 автомобіль та, додатково 700 доларів.

Автомобіль ОСОБА_1 поставив у свого товариша в АНД-районі (вулиця Крюкова, 22) начебто на ремонт, щоб в подальшому продати. До ремонту приступив, навіть не поставивши ОСОБА_2 до відома, але цей ремонт безнадійно затягнувся роки на півтора. ОСОБА_1 зателефонував ОСОБА_2 в травні 1998 року та попросив поїхати на вулицю Крюкова, 22, оскільки Швецов, з яким він начебто посварився, не дозволяє йому без присутності ОСОБА_2 перегнати автомобіль в інше місце, в селище Ігрень. Автомобіль було перевезено (в розібраному стані) до Ігрені, за адресою вулиця Лодочна, 4 або 6 при посередництву декількох друзів ОСОБА_1, яких ОСОБА_2 не знає, та з допомогою їх УАЗика.

Куди зникла машина, невідомо. Ясно тільки одне, що ОСОБА_1 її десь сховав (або розірвав), щоб потім відсудити у ОСОБА_2 частину квартири. Оскільки ОСОБА_2 не мав ніяких документів про передачу ОСОБА_1 автомобілю (розпискою та т. і.). Довгострокове знаходження автомобілю у Шевцова за адресою вулиця Крючкова, 2 зафіксовано документально. Всі вищевикладене дає право ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 вважати, як це і вказано в апеляційній скарзі, крадієм та шахраєм, діючим в змові з близькими йому людьми та викравши автомобіль ГАЗ-2410 «Волга», державний номер НОМЕР_1.

У судовому засіданні позивач за первісним позовом відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав та просив задовольнити його, уточнив його в частині відшкодування моральної шкоди, він оцінює спричинену йому моральну шкоду в розмірі 1 700 гривень. Зустрічний позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.

У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 ОСОБА_9 позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав та просив задовольнити їх. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 просив відмовити посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.

У судовому засіданні відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_10 не визнав та просив відмовити у їх задоволенні посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Зустрічний позов підтримав у повному обємі та просив задовольнити його.

Відповідачі за первісним позовом та позивачі за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_3 у судове засідання не зявилися, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд до відома не поставив.

Суд, заслухавши доводи сторін, вивчивши матеріали цивільно справи, вважає що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 про захист честі, гідності, та ділової репутації, відшкодуванням моральної шкоди підлягає задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зобовязання повернути автомобіль задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом по справі встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 11.11.2004 року позов ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні частиною квартири і вселення задоволено. Вселено ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_2. Рішення суду набрало чинності 06.07.2005 року.(а. с. 05-06)

ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 не погодившись з рішенням Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 11.11.2004 року подали апеляційну скаргу, в якій виклали свої доводи та обґрунтування стосовно незгоди з рішенням суду, у тому числі: «Учитывая вышеизложенное, можно однозначно утверждать, что Кировский районный суд принял решение в пользу вора и мошенника, действовавшего в сговоре с несколькими близкими ему людьми.» (а. с. 07-08)

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.07.2005 року апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 відхилено. Рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 11.11.2004 року залишено без змін. (а. с. 09, 10)

ОСОБА_1 ніколи не притягався до відповідальності за крадіжки та шахрайство, тим більше не був визнаний винним у вчиненні таких проступків.

У зазначеній апеляційній скарзі вказані образливі вислови, які ганьблять честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_11.

Частинами 1 та 2 ст. 297 ЦК України визначено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими.

Частиною 1 ст. 299 ЦК України визначено, що фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до ч. 3 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного, однак ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 в судових засіданнях не було доведено наявність фактів викладених в апеляційній скарзі, а тому суд вважає, що вказана інформація підлягає визнанню недостовірно, такою що не відповідає дійсності.

Таким чином, недостовірна інформація, що викладена у апеляційній скарзі про ОСОБА_1 має бути спростована шляхом зобовязання ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 принести особисті вибачення в адресу ОСОБА_1

Зокрема діями відповідачів за первісним позовом позивачів за зустрічним позовом, позивачу за первісним позовом відповідачу за зустрічним позовом була спричинена моральна шкода, яка виразилася в тому, що позивач відчув приниження його честі, гідності та ділової репутації, що призвело до моральних переживань, порушило нормальні життєві зв'язки через необхідність вживати заходів по відновленню первинного стану.

Спричинену діями відповідачів моральну шкоду суд вважає можливим оцінити в розмірі 1 700 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на підставі ст. 1167 ЦК України.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу, однак в судовому засіданні ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 не обґрунтовано свої позовні вимоги.

Зокрема ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки, а як вбачається з зустрічного позову, предявленого 22.11.2005 року, події 1995 року на які посилаються ОСОБА_4, щодо зобовязання ОСОБА_1 повернути належний ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 автомобіль ГАЗ-2410 «Волга», державний номер НОМЕР_1, а тому вказані вимоги не можуть поширюватися за трирічний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 58, 10, 57, 212, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 257, 277, 297, 299 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про захист честі, гідності та ділової репутації, про стягнення спричиненої моральної шкоди задовольнити.

Визнати інформацію, викладену в скарзі до Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.12.2004 року, а саме в абзаці 17 «Учитывая вышеизложенное, можно однозначно утверждать, что Кировский районный суд принял решение в пользу вора и мошенника, действовавшего в сговоре с несколькими близкими ему людьми» недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1.

Зобовязати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 принести особисті пробачення в адресу ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 солідарно на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 700 (одну тисячу сімсот) грн.., а також судові витрати в розмірі 517 (пятсот сімнадцять) грн.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зобовязання повернути неналежний їм автомобіль «Волга», державний номер НОМЕР_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 судові витрати на користь держави в розмірі 51 (пятдесят одну) грн..

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження, та протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження - апеляційної скарги.

Суддя Л.А. Васіна