Справа № 2-5699/10
Провадження № 2-5699/10

РІШЕННЯ
Іменем України

19.11.2010 року м.Миколаїв
Заводський районний суд м.Миколаєва у склад:
головуючого Гаврасєнка В.О.
при секретарі Бірюк Л.М.,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
представників відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення невиплаченого грошового забезпечення та компенсацію за несвоєчасну виплату, -

ВСТАНОВИВ:

21.04.2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача військової частини НОМЕР_1 , в якому просить стягнути невиплачене грошове забезпечення та компенсацію за несвоєчасну виплату, розмір якої в ході розгляду справи був уточнений, таким чином, загальна сума заборгованості складає 2700,38 грн.
У судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.
Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечували проти задоволення позову, суду пояснили, що дії військової частини щодо здійснення розрахунку з позивачем правомірні.
Вислухавши доводи сторін, свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Як вбачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Основним нормативно-правовим актом, який визначає порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України є Інструкція «Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», яка введена в дію Наказом Міністра оборони України №260 від 11.06.2008 року. Згідно положень пункту 32.1. Інструкції позивачу як військовослужбовцю з безперервним стажем військової служби 20 років, повинна виплачуватися винагорода за тривалість безперервної календарної військової служби, розмір якої визначається: 1.5хпосадовий оклад (685,00 грн.)+оклад за військове звання (65,00 грн.), що разом складає 1125, 00 грн., але позивачу була нарахована сума в розмірі 562,50 грн., яка до теперішнього часу не виплачена. Таким чином, сума винагороди, що належить до плати позивачу становить 1125, 00грн.
Крім того, 10.12.2009 року ОСОБА_1 звернулася до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально- побутових питань, визначення розміру якої передбачений розділом 33 п.п. 33.1-33.2 «Інструкції», однак позивач матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань згідно наказу Міністра оборони від 11.06.2008 року №260 - не отримувала. Сума недотриманої матеріальної допомоги складає_1655,75 грн.
Посилання представників відповідача на телеграму першого заступника командувача Повітряних Сил Збройних Сил України Петрушенка М.М. від 12.01.2009 року про заборону вирішення соціально-побутових питань у 2009 році, суд оцінює критично, оскільки зазначений документ не має юридичної сили та не може скасовувати нормативні акти, якими виплата такої допомоги передбачена.
Посилаючись на Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь компенсацію втраченого доходу за період з 16.08.2008 року по 30.09.2010 рік в розмірі 482,13 грн. Жодних пояснень або доказів необґрунтованості вимог
позивача щодо стягнення зазначеної суми компенсації представниками відповідача суду не
надано.
Несвоєчасна сплата позивачу грошового забезпечення та компенсації втрати
частини доходів, відповідно до положень Закону України «Про індексацію грошових доходів громадян» має компенсуватися, з урахуванням індексу інфляції.
Виходячи з конституційних положень про недопустимість звуження змісту та
обсягу існуючих прав і свобод при прийнятті нових законів або внесенні змін до них, суд визнає, що права позивача на грошове забезпечення порушувалися.
Відповідно до частини 4 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Згідно пункту 1 Постанови КМУ від 07.11.2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Однак, відповідачем в порушення частини 1 статті 60 ЦПК України не доведено та не надано суду доказів щодо вчинення будь-яких дій для забезпечення виконання покладеного на нього обов`язку щодо нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до переконання, що вимоги позову
обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. ст. 81, 88 ЦПК України, з відповідача на корис' /позивача слід, |
стягнути судовий збір у розмірі 40,90 грн., витрати на інформаційно-технічнсуч§безпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн..
Керуючись ст.ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України, суд -
ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про
стягнення невиплаченого грошового забезпечення та компенсацію за несвоєчасну виплату - задовольнити.
Визнати неправомірними дії військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати
ОСОБА_1 грошового забезпечення та компенсації за несвоєчасну виплату.
Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошову забезпечення з урахуванням індексу інфляції сумі 2700,38 грн., судовий збір у розмір 40,90 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмір 120,00 грн.
Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суди
Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя: підпис: В.О.Гаврасієнко