Справа № 2-7/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 вересня 2010 року Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Литвина О.В.,

при секретарі - Кавун І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Рокитне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3

про визнання будинку спільною сумісною власністю подружжя та визнання права на 1/2 частку у праві власності на будинок, -

встановив:

Звернувшись до суду із вказаним позовом ОСОБА_1 просить визнати спільною сумісною власністю подружжя, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_1, житловий будинок з господарськими спорудами, що в с.Савенці Рокитнянського району Київської області по вул. Грубого, 109, та визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаного майна. В обгрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 22.04.2008 року помер її чоловік ОСОБА_4, спадкоємцями першої черги після смерті якого є його діти від попереднього шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_3 та вона, як дружина. Всі спадкоємці прийняли спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори. У спадкову масу входить житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с.Савинці по вул.Грубого, 109 Рокитнянського району Київської області, який ОСОБА_4 успадкував 03.07.1993 року після померлої ОСОБА_6. шо підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Білоцерківського МБТІ. Вважає, що суд може визнати це майно об»єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнати за нею право на 1/2 частку у праві власності, так як за час шлюбу із ОСОБА_4 вартість даного домоволодіння істотно збільшилась внаслідок її затрат та спільних трудових і грошових затрат подружжя.

Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, подавши натомість заяви, якими просили розглянути справу за їх відсутності. Свого ставлення до заявленого позову не висловили, окрім прохання відповідача ОСОБА_3 про відмову у задоволенні позову, яке вона висловили у своєму запереченні на позов.

За викладеного суд ухвалив провести розгляд справи за їх відсутності і що узгоджується з положеннями ст.. 169 ЦПК України.

Позивачка в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала і доповнила, що за час спільного проживання та шлюбу із ОСОБА_4 після прийняття останнім спадщини вони удвох доклали значних зусиль та коштів для приведення будинку до належного стану, так як будинок був дерев»яний, обкладений цеглою і дерево з»їли «шашлі» і у зв»язку з чим вони поміняли підлогу, повністю переробили стелю, перекрили дах, при цьому використали нові дерев»яні конструкції даху - крокви, закидаю та інше, які придбати у людей, а також настелили новий шифер, збудували гараж, перекрили літню кухню і в будинку збільшили житлову площу за рахунок переобладнання нежилих приміщень в житлові, зробили кухню в будинку, провели газифікацію та водопостачання. Крім того, заасфальтували двір та зробили кам»яно-цегляну огорожу довжиною біля 30 м, встановили металеві ворота та хвіртку, а також почистили та переобладнали колодязь, встановивши 10 бетонних кілець, побудували вбиральню. Вона їздила на заробітки за кордон і в основному за рахунок цих коштів робився ремонт, так як заробітна плата чоловіка йшла на проживання. Також вона використала на ремонт належні їй 15 тис. білої цегли, камінь-бут, пісок, цемент, які перевезла з домоволодіня своєї дочки, яка загинула Так як домоволодіння, належне чоловікові, значно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових та грошових затрат, вважає, що воно повинно бути визнано об»єктом права спільної сумісної власності подружжя та за нею повинно бути визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку та господарських будівель.

Просила позов задовольнити.

Заслухавши позивача та його представника, свідків, дослідивши письмові матеріали справи і в тому числі письмове заперечення проти позову відповідача у справі ОСОБА_3. суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних міркувань.

В ході зясування обставин справи шляхом допиту позивача, свідків, оглядом письмових матеріалів справи судом було встановлено, що позивач 22.01.1993 року уклала шлюб з ОСОБА_4, який 03.07.1993 року отримав у спадщину після смерті матері ОСОБА_6 житловий будинок з господарськими спорудами в с.Савинці Рокитнянського району Київської області по вул .Грубого, 109. За час спільного подружнього житгя до дня смерті ОСОБА_4 22.04.2008 року, подружжя спільними зусиллями та за спільні кошти провели капітальний ремонт житлового будинку 1960 року забудови та сараю 1959 року забудови, а саме: в будинку - замінили зовнішню стіну будинку довжиною 12.2 м з деревяної на цегляну; збільшили площу кімнати 1-6 шляхом переміщення та виготовлення нової цегляної перегородки між кімнатами 1-6 та 1-5; влаштували перегородку цегляну між кімнатами 1-1 та 1-2, вставили дверні блоки між цими кімнатами та кімнатою 1-6; вставили дверний блок між кімнатами 1-6 та 1-3; виготовили бетонну підлогу в кімнаті 1-6 та покрили її лінолеумом; замінили деревяну підлогу в кімнатах 1-2, 1-3, 1-4 та частково в кімнаті 1-5; зробили водяне опалення; зробили водо- та газопостачання будинку, обладнали каналізацію; провели заміну всіх кроков на даху та перекрили дах шифером за виключенням веранди (прибудови 1965 року); зовнішні стіни будинку оштукатурили та пофарбували; зробили по зовнішньому периметру будинку бетонне покриття; у сараї - провели заміну всіх кроков на даху та перекрили дах листовим залізом; замінили всі балки на стелі; замінили одні вхідні дверні на залізні, а одні на нові деревяні.

Крім того, подружжям було: збудовано два цегляні гаражі, один у 1993 році, а один у 2000 році, цегляно-бутовий паркан у 2000 році; поставлено залізні ворота; проведено чистку та капітальний ремонт колодязя питного 1975 року забудови (поставлено 10 бетонних кілець); виготовлено бетонне та асфальтобетонне покриття подвіря.

22.04.2008 року ОСОБА_4 помер. Своє майно нікому не заповідав. Спадкоємцями першої черги є його діти від попереднього шлюбу - ОСОБА_5, ОСОБА_3 та позивачка. Всі спадкоємці прийняли спадщину, подавши до десятої Київської державної нотаріальної контори відповідні заяви.

У спадкову масу входить спірний житловий будинок з господарськими спорудами, розташований в с.Савинці по вул.Грубого, 109, Рокитнянського району Київської області, який ОСОБА_4 успадкував 03.07.1993 року після померлої ОСОБА_1С,. Дійсна (ринкова) вартість спірного домоволодіння станом на 14.05.2010 року становить 185210-81 гри., а величина всіх затрат, понесених на переобладнання та ремонт будинку, господарських споруд, будівництво нових споруд з урахуванням вартості матеріалів та вартості розроблення проектної документації у спірному домоволодінні становить 86774-53 гри.. Частка, яку складає величина затрат, понесених на переобладнання та ремонт будинку, господарських споруд, будівництво нових споруд з урахуванням вартості матеріалів, за додатково наданими документами та вартості розроблення проектної документації станом на момент проведення експертного дослідження від залишкової вартості домоволодіння вцілому становить 62.8%.

Викладене підтверджується поясненням у судовому засіданні позивача, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та дослідженими у судовому засіданні письмовими матеріалами справи, якими є:

*Копія свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.8);

*Копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4 (а.с. 7);

*Довідки Савинецької сільської ради Рокитнянського району Київської області № 284 від 23.04.2008 року, № 376 від 03.10.2008 року (а.с. 9, 10, 12);

*Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 03.07.1993 року (а.с. 13);

*Технічний паспорт на житловий будинок з господарськими спорудами № 109 по вулиці Грубого в с.Савинці Рокитнянського району Київської області (а.с. 14-18);

*Письмове заперечення проти позову відповідача ОСОБА_3 (а.с. 142-

144);

*Державний акт на право приватної власності на землю РЗ № 309634 від 08.01.2003 року;

*Робочий проект про перепідключення літньої кухні житлового будинку № 109 по вулиці Грубого в с.Савинці Рокитнянського району Київської області;

*Висновок судової будівельно-технічної експертизи від 14.05.2010 року.

Зі змісту встановлених в судовому засіданні цивільних правовідносин у відповідності до встановлених обставин справи, з огляду на положення ч.1 ст.24 Кодексу про шлюб та сімю чинного на час отримання ОСОБА_13 свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.07.1993 року, в тім, що майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них, суд приходить до висновку, що за свого життя та перебування у зареєстрованому шлюбі з позивачем ОСОБА_4 набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с.Савинці по вул.Грубого, 109, в порядку успадкування останнього в установленому законом порядку після смерті ОСОБА_6 і на що вказує свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 03.07.1993 року, посвідчене державним нотаріусом Рокитнянської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_14 та зареєстроване в погосподарській книзі Савинецької сільської ради.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та Перехідних Положень Цивільного Кодексу України, що є чинним на даний час, положення останнього застосовуються щодо цивільних відносин, які виникли до набрання ним чинності лише до тих прав та обов»язків, які виникли або продовжують існувати після набрання цим Кодексом чинності.

За встановлених обставин суд приходить до висновку, що до встановлених цивільних правовідносин і, зокрема, вимоги позивача про визнання спірного майна спільним майном подружжя та визнання за нею права власності на 1/2 його частину, мають бути застосовані норми чинних Цивільного та Сімейного Кодексів У країни, які набули чинності з 01.01.2005 року.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є манно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Разом з тим, частина перша статті 62 вказаного Кодексу визначає, що якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Зважаючи на встановлені судом обставини справи в тім, що померлий 22.04.2008 року ОСОБА_4 мав право власності на спірний житловий будинок з господарськими спорудами, що за час його подружнього життя з позивачем ними спільно було проведено цілий ряд будівельних робіт по покращенню стану домоволодіння та будівництву нових господарських споруд, що вартість таких покращень з урахуванням виготовлення проектно-технічної документації становить 62.8 % від залишкової вартості домоволодіння вцілому відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи, і що не викликає сумнівів з позиції достатності та належності доказів, які підтверджують викладеш обставини, суд приходить до висновку, що вартість спірного домоволодіння № 109 по вулиці Грубого в с.Савинці Рокитнянського району Київської області істотно збільшилася в порівнянні з його початковою вартістю внаслідок спільних трудових та грошових затрат ОСОБА_4 та ОСОБА_1 за період перебування у шлюбі.

Таким чином, у суду є всі підстави для визнання спірного майна спільним сумісним майном позивача та померлого ОСОБА_4 на час його смерті та вважає, що такий правовий статус вказане майно має і на час вирішення даного спору і що узгоджується з положеннями ч.1 ст.62 Сімейного кодексу. Відповідно до положень ст.370 ЦК України та ст.70 Сімейного Кодексу У країни частки кожного з подружжя у спільному сумісному майні є рівними.

За викладеного за позивачем може бути визнано право власності на 1/2 частину спірного домоволодіння без виділу в натурі.

Згідно ст.ст.316, 317 чинного ЦК України право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Кожен громадянин в Україні має право володіти, користуватися і розпоряджатися майном особисто або спільно з іншими. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, якщо вони не поєднані з позбавленням права володіння майном.

Позов таким чином підлягає задоволенню.

Щодо доводів відповідача у справі ОСОБА_3 в тім, що позивачем не подано достатніх та належних доказів істотного збільшення вартості майна ОСОБА_4 за час подружнього життя, то останні знаходять своє повне спростування з огляду на встановленні обставини справи, і в тому числі висновок судової будівельно-технічної експертизи.

Понесені позивачем судові втрати по оплаті судового збору в сумі 514-74, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи в сумі 30-00 грн., проведеної у справі судової будівельно-технічної експертизи в сумі 6800-00 гри., а всього на загальну суму 7334-74 грн. підлягають стягненню солідарно з відповідачів на користь позивача у відповідності до положень ст.,88 ЦГЇК України. Крім того, у відповідності до положень ст.80 ЦПК України підлягає стягненню солідарно з відповідачів на користь держави недоплачена сума судового збору в сумі 411-31 грн. виходячи із 1 відсотку ціни позову, що становить вартість спірного майна відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи.

Керуючись ст.ст. 11, 15, 316, 317, 325, 346, 355, 368, 370 ЦК України, ст..24 Кодексу про шлюб та сімю Української РСР, що втратив чинність, ст..ст,57, 62, 70 СК України, ст. ст. 10, 11, 57-61,80,88, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_1 житловий будинок з надвірними господарськими спорудами № 109 по вулиці Грубого в с.Савинці Рокитнянського району Київської області.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними господарськими спорудами № 109 по вулиці Грубого в с.Савинці Рокитнянського району Київської області.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7334-74 грн. в рахунок відшкодування понесених судових витрат.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь держави 411-31 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Рокитнянський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які не були присутні при постановленні рішення, шляхом подання апеляційної скарги на протязі десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.Литвин

Повне обґрунтування рішення виготовлено 13.09.2010 року