Центральний районний суд м. Миколаєва
справа № 2-3-10 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2010 р. Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Гречаної С.І.

при секретарі - Аксентюк Н.Л.

за участю позивача - ОСОБА_1

відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за хіозовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

В березні 2005 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої транспортним засобом КАМАЗ-5220, державний номер НОМЕР_1, належним на праві власності ОСОБА_5В, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 28 грудня 2005 року близько 04.00 год. на перехресті вул. Пушкінська з вул. Нікольською в м. Миколаєві сталася дорожньо- транспортна пригода з вини водія автомобіля КАМАЗ-5220, державний номер НОМЕР_1 *іід керуванням відповідача у справі ОСОБА_2 В результаті цього пошкоджено автомобіль «ПАЗ-3742», державний номер НОМЕР_2, що належить позивачу на праві власності. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив задовольнити позов, стягнувши на його користь з відповідача 24 907 грн. 67 коп. завданої матеріальної шкоди, 10 000 грн. 00 коп. моральної шкоди, а також витрат, пов'язаних зі сплатою державного мита, проведенням експертизи, та наданням юридичної допомоги.

В подальшому, позивач, посилаючись на зростання споживчих цін, збільшив позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди до 47 348 грн. 00 коп.

У судовому засіданні позивач підтримав вимоги уточненого позову, просив про його задоволення, посилаючись на висновок авто товарознавчого дослідження щодо визначення розміру матеріальної шкоди та вину відповідача, встановлену постановою про відмову у вчиненні кримінальної справи від 08.01.2005 р.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти задоволення вимог позивача, вказуючи на їх безпідставність.

Представник відповідачів заперечував проти задоволення позову, посилаючись на невірне тлумачення позивачем норм цивільного законодавства України та на відсутність доведеної вини відповідача ОСОБА_2С у вчиненні ДТП.

Заслухавши пояснення учасників процес, вивчивши і оцінивши в сукупності матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, 28 грудня 200^ року близько 04.00 год. на перехресті вул. Пушкінська з вул. Нікольською в м. Миколаєві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів КАМАЗ-5220, державний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2, «ПАЗ-3742», державний номер НОМЕР_2. під керуванням власника ОСОБА_1, внаслідок якої спричинені пошкодження, зазначених транспортних засобів.

Згідно довідки від 07.05.2008 року, адміністративні матеріали відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП в період з квітня 2005 року по 07.05.2008 року до Староміського районного суду м. Вінниці не надходили і не розглядались, а за такого не встановлений у судовому порядку факт порушення ОСОБА_6 ГІДР України.

Постановою інспектора ВОМ ДТП та дізнання ОДАІ з ОАТ м. Миколаєва УДАІ УМВС України у Миколаївській області ОСОБА_7 від 15.07.2008 року, відмовлено у порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_2 за ч.І ст.286 КК України через відсутність складу злочину, передбаченого диспозицією ч.І ст.286 КК України, а також приймаючи до уваги факт порушення ОСОБА_2 п.п. 12.1., 12.3 ПДР України, що перебувають у причинному звязку з наслідками, що настали.

За загальним правилом, передбаченим ч.І ст.1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На підставі положень ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Як розяснив Верховний Суд України у п. З постанови Пленуму № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 p., за відсутності вини власників у взаємному заподіянні шкоди - жоден з них не має права на відшкодування.

Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Проте, відсутність постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, вказує на відсутність у діях відповідача ОСОБА_2 складу правопорушення, отже встановлена його невинуватість у скоєнні ДТП.

За такого, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог.

Посилання позивача на те. що винність ОСОБА_2 встановлена постановою органу дізнання про відмову у порушенні кримінальної справи, суд не може взяти до уваги, оскільки вона, по-перше, не має для суду преюдиційного значення, по-друге, це не остаточний процесуальний документ у справі про адміністративне правопорушення, оскільки протокол та зазначена постанова повинна бути направлена до компетентного органу - суду для вирішення справи по суті. Також суд не може взяти до уваги твердження представника позивача, що правила відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, передбачені положеннями ст. 1187 ЦК України, а саме відповідальність незалежно від наявності вини, оскільки в даному випадку правовідносини сторін регулюються положеннями ст. 1188 ЦК України як спеціальної норми.

Відповідно до ст. 81, 88 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи сплачені позивачем при подачі позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 14. 209. 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний' районний суд м. Миколаєва шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом/і0 днів з дня проголошення рішення та подачі апеляційної скарги протягом двадвдти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя Гречана С.І.