Справа № 2-1974/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2010 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі : головуючого-судді Білінської Г.Б.

при секретарі Руденко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного територіально- галузевого обєднання «Львівська залізниця», третьої особи начальника Державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця» ОСОБА_2 про поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про поновлення на роботі та стягнення заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що наказом №1158 від 10.12.1984 р. він був прийнятий на роботу по направленню після закінчення ТУ №52 м. Львова у ОСОБА_3 територіальне-галузеве обєднання «Львівська залізниця» на посаду помічника машиніста тепловоза в цех експлуатації. 22.04.2010 р. його було звільнено із займаної посади на підставі п.8 ст.40 КЗпП України у звязку із вчиненням за місцем роботи розкрадання майна власника. Звільнення вважає незаконним з наступних підстав :

- за час роботи на Львівській залізниці він зарекомендував себе як сумлінний працівник, технічно грамотний, користувався та користується повагою серед товаришів по роботі та керівництва депо. Постійно підвищує свій професійний рівень,

- неодноразово заохочувався грошовими винагородами і був представлений як учасник урочистого засідання присвяченого Дню залізничника в м. Києві ,

- жодного разу ні з боку адміністрації депо, ні з боку правоохоронних органів не було до нього жодних претензій, також з його боку жодного разу не було допущено порушень трудової дисципліни.

- керівництво депо нічим не підтвердило підставу його звільнення як злочинця. Крім цього, не має ніяких пояснень щодо мотивації його звільнення за розкрадання майна власника, якого зі сторони позивача не було.

Внаслідок незаконного звільнення, відповідач зобов'язаний поновити працівника на попередньому місці праці. Крім цього, виплатити в користь позивача середньомісячну заробітну плату в відповідності до кількості днів вимушеного прогулу, які були викликані незаконним звільненням. Враховуючи наведене, просив позов задовольнити.

У судовому засіданні позивач ствердив позовні вимоги та дав пояснення.

аналогічні змісту позову.

Представник відповідача ОСОБА_4 позовні вимоги заперечив, вважає, що процедура звільнення позивача відповідає вимогам чинного законодавства, жодних незаконних підстав та порушень при звільненні не допущено , просить у задоволенні позову відмовити.

Третя особа-пачальник Державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця» ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи судом. Суд вважає за можливе заслухати справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів.

Зясувавши обставини справи, заслухавши доводи сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Наказом №1158 від 10.12.1984 р. ОСОБА_1 було прийнято на роботу по направленню після закінчення ТУ №52 м. Львова у ОСОБА_3 територіальне-галузеве обєднання «Львівська залізниця» на посаду помічника машиніста тепловоза в цех експлуатації.

22.04.2010р. В.о. начальника депо Державного територіального-галузевого обєднання «Львівська залізниця» ОСОБА_5 був виданий наказ № 74/ОС про звільнення ОСОБА_1 з посади машиніста тепловозу 1 класу за вчинення за місцем роботи розкрадання майна.

Відповідно до п.8 ст.40 КЗпП України і п.26 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.1992р.» Про практику судами судових спорів» , підставою звільнення за вчинення розкрадання (в тому числі дрібного) є вирок суду, що набрав законної сили чи постанова органу. До компетенції якого входить накладення адміністративного стягнення або застосування заходів громадського впливу.

Згідно довідки серії МВС №0266662 від 12.05.2010 року Управління інформаційних технологій ГУМВС України у Львівській області- Кадюк ОСОБА_6 вважається таким , що не має судимості та в розшуку не перебуває.

Факт розкрадання ОСОБА_1 майна власника за місцем роботи нічим не доведений. На момент звільнення позивача не був постановлений вирок суду, яким його визнано винним у скоєнні злочину , як і відсутній будь-який інший процесуальний документ, який би стверджував факт вчинення злочину позивачем

Позивач обґрунтовує незаконність звільнення тим, що відповідачем ОСОБА_3 територіальним-галузевим обєднанням «Львівська залізниця» порушені положення ч.І ст. 235 КЗпП України, оскільки його звільнили без законної на те підстави.

У відповідності до вимог ч.І ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Факт незаконного звільнення підтверджено позивачем в судовому засіданні, оскільки, правоохоронними органами не було порушено кримінальної справи, щодо незаконного розкрадання майна власника за місцем роботи.

Позивач у своїй позовній заяві зазначив, що внаслідок незаконного звільнення відповідачем, він перебував у вимушеному прогулі, за весь час якого відповідач зобовязаний виплатити йому середньомісячну заробітну плату в відповідності до кількості днів вимушеного прогулу.

Згідно ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середньогозаробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно ч.5 ст.235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Згідно ст.236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Відтак, оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності ,суд вважає вимоги позивача про поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу підставними та такими, що підлягають до задоволення в повному обємі.

Керуючись ст.ст. 10,62,213-215,218,209 ЦПК України, ст.ст. 232, 235, 236 КЗпП України, суд,

виріши в:

Позов задовільнити.

Поновити ОСОБА_1 на посаді машиніста тепловоза 1 класу відокремленого підрозділу «Локомотивне депо «Львів» Державного територіально - галузевого обєднання «Львівська залізниця» з 22.04.2010 року.

Стягнути з Державного територіально - галузевого обєднання «Львівська залізниця» в користь ОСОБА_1 16 051/шістнадцять тисяч пятдесят одну/грн. 44 коп. заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення - 5 051,48 грн. розміру одного середньомісячного заробітку підлягає до виконання негайно.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через місцевий суд шляхом подачі заяви про оскарження протягом десяти днів після проголошення рішення та шляхом подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подачі заяви про оскарження.

Суддя ОСОБА_7