Деснянський районний суд м.Чернігова
Справа № 2-6411/10
РІШЕННЯ

27 січня 2010 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі: головуючого - судді Коверзнева В.О.,

при секретарі - Клименку С.В.,

з участю: представника позивача - ОСОБА_1, відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням,

встановив:

22.09.2009 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод в користуванні належною їй на праві власності квартирою за АДРЕСА_1, шляхом виселення відповідача без надання іншого жилого приміщення.

В обґрунтування позову зазначила, що на початку лютого 2008 року до неї звернувся відповідач, який посилаючись на сімейні конфлікти з дружиною, висловив прохання надати йому дозвіл на тимчасове проживання в її квартирі, на що вона погодилася. В подальшому відповідач відмовився добровільно звільнити квартиру, заявивши про своє право користування квартирою.

Посилаючись на те, що тимчасові мешканці не набувають самостійного права користування жилими приміщеннями, просить суд усунути перешкоди в користуванні квартирою шляхом виселення з неї відповідача.

У судовому засіданні представник позивачки заявлені вимоги підтримав і наполягав на їх задоволенні.

Відповідач позов не визнав. Він пояснив, що знайомий з позивачкою з 2001 року, а з 2003 року проживає з нею однією сім'єю. Під час спільного проживання вони працювали в Іспанії, маючи на меті заробити кошти для придбання власної квартири. Придбавши за квартиру він за власні кошти зробив її ремонт, а тому вважає, що набув рівне з позивачкою право власності на квартиру, і не може бути виселений з неї як тимчасовий мешканець.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно договору укладеного 20.05.2005 року з товариством з обмеженою відповідальність «Укрбудреконструкція» за № 24/11-155Ш, позивачка брала участь у будівництві багатоквартирного житлового комплексу, розташованого на АДРЕСА_1, на пайових засадах. Після прийняття об'єкту в експлуатацію, вона отримала у власність двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 6-13).

Відмітками у паспортах сторін підтверджується, що позивачка перебуває в шлюбі з громадянином ОСОБА_4, який зареєстровано 13.12.1975 року, а відповідач - у шлюбі з громадянкою ОСОБА_5, який зареєстровано 24.11.1979 року.

Відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та взаємні обовязки. Сім»я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Статтею 25 Кодексу встановлено принцип одношлюбності, який забороняє повторний шлюб, без припинення попереднього.

Як зазначено вище, сторони не мають кровного споріднення, при цьому кожний з них перебуває в шлюбі з іншим подружжям. За таких обставин, створення ними однієї сім»ї без розірвання попередніх шлюбів, суперечить моральним засадам суспільства і вимогам закону.

Отже вселення відповідача в спірну квартиру можливо лише в якості наймача, який згідно положень статті 158 Житлового кодексу Української РСР набуває права користування жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, лише на підставі договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення укладається між власником жилого будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої ради або в органі управління, що ним утворюється.

Оскільки відповідач не уклав з позивачкою договір найму жилого приміщення та враховуючи те що він має у власності інше жиле приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується його ж поясненнями, відповідач не набув права користування спірною квартирою.

Постановою дільничного інспектора міліції про відмову в порушенні кримінальної справи від 12.09.2009 року (а.с. 17) підтверджується, що проживаючи в квартирі позивач поводить себе негідно. Він погрожує позивачці фізичною розправою, ображає її та створює нестерпні умови для проживання, чим в сукупності створює перешкоди в користуванні власністю.

Статтею 391 Цивільного кодексу України власнику майна надано право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначене є підставою для задоволення позову і усунення перешкод в користуванні позивачкою належною їй власністю шляхом виселення відповідача зі спірної квартири без надання іншого жилого приміщення.

Керуючись статтями 10, 79, 81, 88, 208, 209, 212 - 215, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

позов задовольнити. Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_2 належною їй на праві власності квартирою за АДРЕСА_1 шляхом виселення з неї ОСОБА_3, без надання йому іншого жилого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 45 грн 50 коп. у відшкодування понесених нею судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області. Заява про апеляційне оскарження рішення подається протягом 10 днів з дня його проголошення, а апеляційна скарга - протягом 20 днів після подання заяви. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження рішення, якщо подається в строк, встановлений для подання заяви.

Головуючий