Комсомольський міський суд Полтавської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2010 року Комсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді при секретарі ОСОБА_1 ОСОБА_2
з участю: позивачаОСОБА_3
представника позивачаОСОБА_4
відповідачаОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Комсомольськ цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_5 завдану йому майнову шкоду в розмірі 1000 грн. та моральну шкоду в сумі 6000 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що за постановою Комсомольського міського суду Полтавської області від 07.05.2009 р. відповідача звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України в звязку із актом амністії. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за участі відповідача, потерпілому ОСОБА_3 заподіяно майнової шкоди, яка виразилась у витратах на лікування отриманих під час аварії травм в сумі 1000 грн. Розмір моральної шкоди, яка проявилась відчуттям фізичного болю, в звязку із ушкодженням здоровя позивач оцінює в 6000 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 наполягав на задоволенні позову з підстав, викладених в позовній заяві, додатково пояснив, що функції травмованої руки повністю не відновилися і він постійно відчуває фізичну біль.

Відповідач ОСОБА_5, будучи повідомленим про наслідки відповідних процесуальних дій, в судовому засіданні позов в частині відшкодування витрат позивача на лікування в розмірі 1000 грн. визнав повністю. В частині відшкодування моральної шкоди - позов заперечував, посилаючись на те, що факт заподіяння такої шкоди не доведено. Не заперечуючи своєї вини в скоєні ДТП, ОСОБА_5 наполягав на тому, що пішоходом ОСОБА_3 теж порушено правила дорожнього руху і просив врахувати це при ухваленні рішення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши представлені у справі письмові докази, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення повністю, виходячи з наступного:

Органами досудового слідства відповідач ОСОБА_5 обвинувачувався в тому, що 28.10.2008 року керуючи автомобілем марки ВАЗ 21099, державний номерний знак - ВІ3892АЕ, в м.Комсомольську скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3, що спричинило останньому тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Постановою Комсомольського міського суду від 07.05.2009 р. ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України в звязку з актом амністії і провадження у справі закрито (а.с.4).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи за №146 від 13.03.2009 р. внаслідок наїзду ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді вивиху правого плеча з відривом кістного фрагменту бугристої головки плечової кістки, зі зміщенням кістних відламків по ширині; закритої черепно-мозкової травми, що викликала струс головного мозку; крововиливів і ссадин голови та правої нижньої кінцівки; забою і припухання мяких тканин правого голено ступеневого суглобу та стопи, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Як вбачається з висновку проведеної судової автотехнічної експертизи /№3 від 18.03.2009 р./ в умовах зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_5, навіть без урахування часу руху пішохода з моменту виходу пішохода на пішохідний перехід до моменту зупинки пішохода на переході, мав технічну можливість екстреним гальмуванням попередити наїзд на пішохода. В діях водія ОСОБА_5 вбачаються невідповідності з вимогами п.п.10.1, 12.3, 18.1 ПДР України, які з технічної точки зору знаходились в причинному звязку з виникненням ДТП.

Відповідно до вимог ст. 1177 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи внаслідок злочину, відшкодовується державою, якщо не встановлено особу, яка вчинила злочин.

Факт скоєння ОСОБА_5 наїзду на потерпілого ОСОБА_3 було встановлено органами досудового слідства Комсомольського МВ УМВС України. Вказана обставина також була визнана сторонами у справі, тому в силу ст.61 ЦПК України вона не підлягає доказуванню.

Беручи до уваги, що в судовому засіданні відповідач ОСОБА_5 позов ОСОБА_3 в частині відшкодування майнової шкоди в розмірі 1000 грн. визнав повністю, згадана сума підлягає стягненню з відповідача.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Згідно з положенням ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Розмір відшкодування моральної шкоди, відповідно до розяснень, що містяться в п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Обґрунтовуючи наявність і розмір моральної шкоди, ОСОБА_3 зазначив, що через неправомірні дії відповідача зазнав не лише фізичного болю, він також втратив відчуття душевного спокою, а пережите страхіття, враховуючи його похилий вік, вкрай підірвало життєві сили. В стані нервового потрясіння позивач перебуває до цього часу. Крім того, його здоровя повністю не відновилося, і пошкоджена рука обмежена у русі.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, та вини останнього в її заподіянні.

Факт заподіяння моральної шкоди на думку суду є доведеним і очевидним, оскільки є наслідком злочинних дій з боку відповідача ОСОБА_5

Вирішуючи питання про розмір відшкодування, суд приймає до уваги тяжкість заподіяної травми, характер, обсяг та тривалість фізичних страждань, яких зазнав позивач, ступень вини відповідача

Моральна шкода, на думку суду, полягає саме в фізичних стражданнях через відчуття болю та необхідності відновлення попереднього стану, тому виходячи з засад розумності та справедливості, враховуючи також майновий стан відповідача, наявність на його утриманні неповнолітньої дитини, та реальну можливість відшкодування завданої ним шкоди, суд вважає, що розмір суми, достатньої для компенсації заподіяної моральної шкоди має становити 6000 грн.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_5 наполягав на тому, що під час дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_3 теж порушив правила дорожнього руху і просив врахувати ступінь його вини при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди.

Але суд не приймає до уваги наведені доводи відповідача, так як вони спростовуються результатами огляду місця події та висновком судової автотехнічної експертизи, відповідно до яких місце наїзду на пішохода розташовано на зустрічній смузі руху в зоні дії пішохідного переходу. Тому відповідно до вимог п.18.1 Правил дорожнього руху водій ОСОБА_5 повинен був поступитися дорогою перед пішоходом і зупинити автомобіль. Будь-який порушень ПДР, які б знаходилися в причинному звязку з виникненням даної пригоди, в діях пішохода судом не встановлено.

Твердження відповідача про те, що на момент ДТП місце пригоди не знаходилося в зоні дії пішохідного переходу є хибним, так як спростовується наведеними вище доказами.

З огляду на викладене, суд визначає ступень вини водія ОСОБА_5 у виникненні даної пригоди - 100 відсотків.

Судові витрати у справі відповідно до вимог ст.88 ЦПК України покладені судом на сторону відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.23, ч.1 ст.1167, ст.1177 ЦК України, ст.213 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 відшкодування майнової шкоди в розмірі 1000 грн. та відшкодування моральної шкоди в розмірі 6000 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави державне мито в розмірі 59 грн. 50 коп. та на рахунок УДК у м. Комсомольську витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Комсомольський міський суд. Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: підпис ОСОБА_1

З оригіналом вірно:

Суддя В.В. Крикливий