Кіровський районний суд м.Дніпропетровська
Справа №2-2178/2010
/у порядку ст..224 ЦПК України/
21 червня 2010 року Кіровський районний суд
головуючого - судді Овчаренко Н.Г.
при секретарі - Волошиной Л.Л.
позивача - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Придніпровська залізниця» про відшкодування витрат на придбання ліків та необхідний догляд,-
Позивач звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Придніпровська залізниця» про відшкодування витрат на придбання ліків та необхідний догляд. В обґрунтування позову зазначив, що 26.04.1994 року при посадці у вагон приміського поїзду «Дніпропетровськ-Південний-Лошкарівка» на станції «Зустрічна» він попова під колеса рухомого составу. Внаслідок чого йому було заподіяно травму ампутацію гомілок обох ніг. Він переніс декількох операцій, був визнаний інвалідом першої групи безстроково. У звязку з ушкодженням здоровя в нього є потреба в додаткових витратах на медичну та соціальну допомогу, що підтверджується висновком Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи №20Т від 03.05.1999 року. За станом здоровя йому потрібно постійне прийняття певних медичних препаратів та сторонній догляд. Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.09.2000 року встановлено, що нещасний випадок щодо нього стався з вини Дніпропетровського державного підприємства по перевезенню вантажів та пасажирів (зараз Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень Державного підприємства «Придніпровська залізниця») та встановлено обовязок відповідача відшкодувати йому витрати, які заподіяні пошкодженням здоровю. Згідно з переліком ліків, які він придбав за період з 12.05.2009 року по 05.05.2010 року, ці витрати склали 908,39 грн. Потреба в постійному прийнятті ліків, які приведені в переліку, обґрунтована в листі міської поліклініки №4 від 21.05.2010 року, в якій він знаходиться під доглядом. Попереднє стягнення коштів, затрачених на придбання ліків було на підставі рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.07.2009 року за період з 22.09.2008 року по 07.05.2009 року в розмірі 607,80 грн. В звязку з викладеним, на підставі ст.1195 ЦК України, просить стягнути з відповідача в рахунок відшкодування коштів витрачених на придбання ліків 908,39 грн., у відшкодування коштів необхідних на сторонній догляд 663,00 грн. щомісячно, починаючи з 01.06.2010 року.
В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та, посилаючись на викладені в позовній заяві підстави, просив задовольнити останній в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не зявився. В наданій письмовій заяві зазначив про визнання позову ОСОБА_1 в повному обсязі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв'язку з втратою здоров'я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів.
Як зазначено в п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» додаткові витрати потерпілих на медичну та соціальну допомогу, на яких дія Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не поширюється, підлягають стягненню з особи, відповідальної за шкоду. При вирішенні таких вимог судам належить виходити з того, що розмір витрат на необхідний догляд за потерпілим установлюється залежно від характеру цього догляду і не може бути меншим половини мінімальної заробітної плати на постійний сторонній догляд, чверті на побутове обслуговування. Для інвалідів І групи висновок МСЕК чи судово-медичної експертизи про потребу в звичайному сторонньому догляді або в побутовому обслуговуванні не вимагається. Якщо потерпілий потребує допомоги кількох видів, йому відшкодовується витрати на кожен із них незалежно від того, ким вона здійснюється.
Судом встановлено, що 26.04.1994 року при посадці у вагон приміського поїзду «Дніпропетровськ-Південний-Лошкарівка» на станції «Зустрічна» він попова під колеса рухомого составу. Внаслідок чого йому було заподіяно травму ампутацію гомілок обох ніг.
Факт нещасного випадку підтверджується актом службового розслідування нещасного випадку від 26.04.1994 року.
Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.09.2000 року встановлено, що нещасний випадок стався з вини Дніпропетровського державного підприємства по перевезенню вантажів і пасажирів (тепер Дніпропетровська Дирекція залізничних перевезень ДП «Придніпровська залізниця») та відповідач повинен відшкодувати витрати, які заподіяні пошкодженням здоровя.

Згідно висновку Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи №20Т від 03.05.1999 року внаслідок отриманих в результаті нещасного випадку 26.04.1994 року травм, позивач втратив 90% загальної працездатності та 95% професійної працездатності, потребує в постійному сторонньому догляді, санаторно-курортному лікуванні та курсовому медикаментозному лікуванні 2 рази на рік.

Згідно довідки МСЕК від 04.07.1994 року позивачу встановлено І групу інвалідності безстроково.

Згідно довідки КУ «Міська поліклініка №4» ОСОБА_1 наглядається в поліклініці з приводу гіпертонічної хвороби ІІ ст., дисциркуляторної енцефалопатії ІІ ст., ампутаційної культі обох нижніх кінцівок гомілок та потребує в постійному прийнятті ліків.

Згідно з переліком ліків, що придбані позивачем за період з 12.05.2009 року по 05.05.2010 року на підставі рекомендацій лікаря, вартість останніх склала 908,39 грн., що підтверджується наданими позивачем рецептами та чеками.

Попереднє стягнення витрат на придбання ліків було за рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.07.2009 року за період з 22.09.2008 року по 07.05.2009 рік в сумі 607,80 грн.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі та з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на придбання ліків за період з 12.05.2009 року по 05.05.2010 року в сумі 908,39 грн., а також витрати на постійний сторонній догляд та побутове обслуговування в розмірі 663,00 грн. щомісяця, починаючи з 01.06.2010 року, із розрахунку: (1/2+1/4)х884=663,00 грн., де 884,00 грн - розмір мінімальної заробітної плати на день подання позовної заяви.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави також підлягають стягненню судовий збір в сумі 51,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.1195 ЦК України, ст.ст.10,57-60,212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Придніпровська залізниця» про відшкодування витрат на придбання ліків та необхідний догляд задовольнити повністю.

Стягнути з відповідача Державного підприємства «Придніпровська залізниця» на користь ОСОБА_1 витрати на придбання ліків в сумі 908,39 грн., витрати на постійний сторонній догляд та побутове обслуговування в розмірі 663,00 грн. щомісяця, починаючи з 01 червня 2010 року.

Стягнути з відповідача Державного підприємства «Придніпровська залізниця» на користь держави судовий збір в сумі 51,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн., а всього 171,00 грн. судових витрат.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про його апеляційне оскарження, якщо таку заяву не буде подано.

У випадку подання заяви про апеляційне оскарження, але не подання у двадцятиденний строк апеляційної скарги, заочне рішення набирає законної силі після закінчення такого строку.

У разі подання апеляційної скарги заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

Заява про апеляційне оскарження заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Н.Г. Овчаренко