Справа № 2-156/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2010 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Тетеревятникова А.П., при секретарі Мартиновій Н.В., розглянувши на попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Томаківського міжгосподарського сортонасінницького підприємства Томаківського району Дніпропетровської області про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним та визнання права власності на квартиру,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Томаківського міжгосподарського сортонасінницького підприємства Томаківського району Дніпропетровської області про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири з надвірними спорудами №2 розташованої в будинку №3 по провулку Заводському в с. Володимирівка Томаківського району Дніпропетровської області, який було укладено 25 червня 2008 року та просить визнати за нею право приватної власності на зазначену квартиру з прилеглими надвірними спорудами.

Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 1987 року вона проживає у вказаній квартирі. На час вселення у квартиру вона належала відповідачу і перебувала на бухгалтерському обліку та балансі цього підприємства. На той час вона також перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, який і отримав вказану квартиру. Вселення в надану їм квартиру мало місце на підставі ордеру, виданого відповідно до рішення виконкому Томаківської районної ради народних депутатів Дніпропетровської області від 28 листопада 1986 року за №363. В цій квартирі сумісно з ОСОБА_2 вони проживали до липня 1994 року. 28 липня 1994 року шлюб між нею та ОСОБА_2 було розірвано, і з того часу її колишній чоловік в квартирі, яку вони отримали, не проживає і на теперішній час має інше постійне місце проживання. Після розірвання шлюбу вона залишилася проживати в квартирі одна і проживає в ній по теперішній час.

Проживаючи в квартирі, вона систематично сплачувала квартирну плату відповідачу і за свій кошт проводила покращення своїх житлово-побутових умов у квартирі.

За свій рахунок вона провела опалення в квартирі, уклала договір про надання послуг з газопостачання та користування електричною енергією і оплачувала надані їй послуги.

25 червня 2008 року відповідач видав наказ №8 про продаж їй квартири, яка перебувала у нього на балансі. Вартість квартири згідно з відомостями бухгалтерського обліку відповідачем визначена в 15000 гривень. В той же день по квитанції №36 до прибуткового касового ордеру серії 02АААК №813278 вона внесла в касу відповідача 15000 гривень за викуплену нею квартиру.

Згідно довідки відповідача від 26 червня 2008 року та наказу №8 від 25 червня 2008 року щодо продажу квартири, після отримання від неї грошових коштів за продану квартиру, квартира була знята з бухгалтерського обліку підприємства та по накладній №235 їй передана.

Як вбачається із вищенаведених обставин вона з відповідачем в простій письмовій формі уклали договір купівлі-продажу квартири і досягли домовленості щодо усіх умов договору купівлі-продажу: про ціну продажу, строках виплати неї грошей за придбану квартиру з надвірними спорудами, а також про передачу квартири у її власність після сплати покупної ціни за неї.

Вона вважає себе фактичним власником придбаної квартири з надвірними спорудами, з часу виплати відповідачу грошей, вільно володіє нею та користується на власний розсуд, а її прав як власника квартири ніхто не оспорює.

Згідно ст. 657 ЦК України договори купівлі-продажу житлових будинків та квартир підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню.

Однак, відповідач знявши квартиру зі свого бухгалтерського обліку та балансу, ухиляється від нотаріального посвідчення укладеного між ними договору купівлі-продажу квартири, у звязку з чим у неї виникла необхідність звернутися з відповідним позовом до суду.

Приводом того є положення ст. 220 ЦК України згідно якого при недодержанні вимог закону про обовязкове нотаріальне посвідчення договору, такий договір може бути визнано дійсним в судовому порядку при умові, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася або ухиляється від його нотаріального посвідчення.

Письмовими доказами, що підтверджують укладання договору купівлі-продажу квартири між нею та відповідачем, є офіційні бухгалтерські документи, що підтверджують внесення нею грошей за квартиру в касу підприємства, наказ по підприємству про продаж їй квартири, довідки видані відповідачем, що підтверджують виконання умов досягнутої домовленості щодо купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 та накладна №235 від 25 липня 2008 року про передачу квартири.

Про те, що саме вона є власником квартири, а не відповідач, свідчать також договори, укладені саме з нею за надання послуг з газопостачання та про користування електричною енергією.

Усі наведені обставини та письмові докази свідчать про наявність достатніх правових підстав для визнання договору купівлі-продажу квартири з надвірними спорудами, укладеного між нею та відповідачем дійсним.

На попередньому судовому засіданні позивачка підтримала свій позов.

Представник відповідача позов визнав повністю і не заперечує розглянути справу на попередньому судовому засіданні, про що надав суду письмову заяву.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити на попередньому судовому засіданні.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України за умови визнання відповідачем позову, суд ухвалює судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторони, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Ухвалюючи на попередньому судовому засіданні рішення у звязку з визнанням відповідачем позову, суд враховує положення ст.. ст.. 174, 175 ЦПК України.

У разі визнання відповідачем позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, якщо для цього існують законні підстави.

Законні підстави полягають насамперед у тому, що сторони уклавши між собою договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 досягли згоди, та виконали усі істотні умови такого виду правочинів, що підтверджується відповідними письмовими доказами.

25 червня 2008 року відповідач видав наказ №8 про продаж квартири позивачці, яка перебувала на балансі підприємства. Вартість квартири згідно відомостей бухгалтерського обліку була визначена сумою у 15000 гривень. В той же день позивачка внесла в касу підприємства визначену суму вартості кварти, що підтверджується відповідною квитанцією №36 до прибуткового касового ордеру серії 02АААК №813278. Після цього, квартира була знята з бухгалтерського обліку підприємства та передана позивачці по накладній №235 від 25 червня 2008 року.

Згідно ст. 657 ЦК України договори купівлі-продажу житлових будинків та квартир підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню.

Як зясувалося в судовому засіданні, відповідач мав певні перешкоди нотаріально посвідчити правочин, оскільки підприємство знаходиться на стадії банкрутства, а тому не має достатніх коштів для необхідних витрат повязаних з процедурою оформлення договору купівлі-продажу квартири. Крім того, на балансі підприємства перебувало декілька таких квартир. Нотаріально посвідчити правочин купівлі-продажу квартири відповідач також не має можливості і на теперішній час.

Аналізуючи обставини, які виникли між сторонами внаслідок цивільно-правових відносин щодо укладення, реалізації та виконання договору купівлі-продажу квартири, суд не вбачає інших підстав нікчемності правочину.

На підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України можливо визнати не посвідчений нотаріально договір купівлі-продажу квартири дійсним, так як сторони домовилися щодо усіх істотних його умов, що підтверджується переліченими письмовими доказами, та відбулося повне виконання договору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 213, 214-215 ЦПК України, ч. 2 ст. 220, 655-657 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Томаківського міжгосподарського сортонасінницького підприємства Томаківського району Дніпропетровської області про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним та визнання права власності на квартиру задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири з надвірними спорудами №2, що розташована в с. Володимирівка Томаківського району Дніпропетровської області по провулку Заводському в будинку №3, який було укладено 25 червня 2008 року між ОСОБА_1 та Томаківським міжгосподарським сортонасінницьким підприємством Дніпропетровської області.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на квартиру з надвірними спорудами№2 по провулку Заводському №3 в с. Володимирівка Томаківського району Дніпропетровської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Томаківський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: ОСОБА_3