Справа №2-175/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2010року Ватутінський міський суд Черкаської області

в складі: головуючого Терещенко Н.І.

при секретарі Руденко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Ватутіне справу за

позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Ватутіне Черкаської області, головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області, Держави Україна в особі Головного управління Державного казначейства України в Черкаській області про визнання незаконними, стягнення заборгованості з недоотриманої державної і додаткової пенсії та підвищення до пенсії як інваліду війни 2 групи інвалідності за період з 01.01.2007 року по 31.03.2010 року та відшкодування моральної шкоди завданої діями посадових осіб ;

встановив:

в судовому засіданні позивач частково змінив свої позовні вимоги і просить суд визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду в м.Ватутіне Черкаської області щодо призначення та виплати йому державної пенсії та додаткової пенсії , як потерпілому від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії 3 та 2 групи інвалідності, пов*язаної з ліквідацією наслідків аварії на Чррнобильській АЕС; зобов*язати управління Пенсійного Фонду України в м.Ватутіне Черкаської області здійснити перерахунок та виплату йому державної пенсії за період часу з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 01.09.2010 року в розмірі шести мінімальних пенсій за віком, як інваліду 3 групи в період з 09.07.2007 року по 31.03.2008 року та в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком як інваліду 2 групи в період з 01.04.2008 року по 01.09.2010 року, згідно ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров*ю в розмірі 50% від мінімальної пенсії за віком, як інваліду 3 групи в період з 09.07.2007 року по 31.03.2008 року та в розмірі 75 % від мінімальної пенсії за віком, як інваліду 2 групи в період з 01.04.2008 року по 01.09.2010 року відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з встановленого відповідними законами розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та стягнути з управління Пенсійного Фонду України в м.Ватутіне Черкаської області та з головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області з кожного по 5000 гривень на його користь в якості компенсації завданої йому моральної шкоди та 120 гривень понесених ним судових витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи, посилаючись на те, що відповідно до ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» він являється учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії.

З 23.06.1998 року по 01.04.2008 року він мав третю групу інвалідності, пов*язану з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, а з 01.04.2008 року являється інвалідом 2 групи інвалідності, пов*язану з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

До 01.04.2008 року він отримував державну пенсію та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров*ю, як особі, віднесеної до 1 категорії 3 групи інвалідності, а з 01.04.2008 року отримує державну пенсію та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров*ю, як особі, віднесеної до 1 категорії 2 групи інвалідності відповідно до ст.ст. 50 і 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанов Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» від 03.01.2002 року №1 ( відповідно до якої, базовою для обчислення розміру державної та додаткової пенсії є сума 19,91 гривня) та Постанови Кабінету Міністрів «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008 року №654.

Однак, ним було з*ясовано, що державну та додаткову пенсію він отримував та отримує в розмірах значно менших, ніж це передбачено ст.ст. 46 і 92 Конституції України та Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до ч.1 ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності. Пунктами 1 та 6 ст. 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, а тому виключно законами України повинно регулюватись порядок призначення і виплати йому державної та додаткової пенсії. Таким Законом є Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що в усіх випадках, розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв*язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по 3 групі інвалідності-шість мінімальних пенсій за віком, по 2 групі інвалідності- вісім мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до абз.4 ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров*ю: інвалідам 3 групи у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, інвалідам 2 групи- у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, а тому вихідним критерієм обрахування державної та додаткової пенсії є мінімальна пенсія за віком.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування» визначений мінімальний розмір пенсії за віком, який встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Норми ч.3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування» не є перешкодою для застосування мінімального розміру пенсії за віком до обрахування інших пенсій чи доплат, пов*язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування» мінімального розміру пенсії за віком.

Відповідно до ч.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров*ю, особам віднесеним до 1-4 категорій та розмір щомісячної компенсації сім*ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Здійснюючи виплати йому державної та додаткової пенсії, виходячи з базової суми 19, 91 гривні а також на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року, управління Пенсійного фонду України порушило норми Конституції України, які не допускають звуження змісту та обсягу прав громадян України, а також норми законодавства, відповідно до яких нормативно-правові акти нижчого рівня не повинні суперечити нормативно-правовим актам вищого рівня.

На його неодноразові звернення щодо перерахування йому основної та додаткової пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», йому було відмовлено.

Крім того, він вважає що неправомірними діями управління Пенсійного Фонду України в м.Ватутіне Черкаської області та головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що ігноруванням управлінням Пенсійного Фонду України в м.Ватутіне Черкаської області та головним управлінням Пенсійного Фонду України в Черкаській області його звернень з приводу перерахування пенсії , йому було завдано додаткових душевних страждань та порушено його право на пенсію в повному розмірі у відповідності до ст.ст. 50, 54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Завдану йому управлінням Пенсійного Фонду України в м.Ватутіне Черкаської області та головним управлінням Пенсійного Фонду України в Черкаській області моральну шкоду, він оцінює в 10000 гривень.

Представник відповідача-управління Пенсійного фонду України в м.Ватутіне частково змінений позов не визнала та пояснила, що позивач ОСОБА_1 отримує пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». З 23.06.1998 року по 01.04.2008 року позивач ОСОБА_1 мав третю групу інвалідності, пов*язану з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, а з 01.04.2008 року являється інвалідом 2 групи інвалідності, пов*язану з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС. Відповідно до ч.5 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання і пенсії у зв*язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначається Кабінетом Міністрів України, а тому питання обчислення пенсії за вказаним законом віднесені до відома Кабінету Міністрів України.

28.05.2008 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» пунктом 6 якої передбачено, що розмір пенсії з 22.05.2008 року для зазначеної категорії пенсіонерів по 2 групі інвалідності не може бути менше 965 гривень, а по 3 групі інвалідності не може бути менше 870 гривень. Постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року №654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» мінімальний розмір пенсії підвищено до 1090 грн. по 2 групі інвалідності.

Відповідно до ч.3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком, визначений абзацом 1 ст. 28 вказаного Закону, застосовується виключно для визначеня пенсії, призначених згідно з цим Законом, а тому положення ст.28 Закону України «Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування» щодо мінімального розміру пенсії за віком не застосовуються при призначенні пенсії за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому вимога позивача про те, що базова мінімальна пенсія за віком при обчисленні пенсії з урахуванням положень ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» повинна визначатись згідно із Законом України «Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування», суперечить законодавству.

Конституційний Суд України в своїй ухвалі від 19.05.2009 року №27-у/2009 , зазначив, що у частині третій статті 28 Закону України «Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування» закладено однозначну вимогу щодо застосування мінімального розміру пенсій за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Кабінетом Міністрів України не приймалися рішення про внесення змін до нормативно-правових актів, прийняття нових актів, забезпечення перерахунку раніше призначених пенсій відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а органи Пенсійного фонду України, в тому числі й управління Пенсійного фонду України в м.Ватутіне не були наділені компетенцією у визначенні конкретних розмірів всіх доплат, пенсій і компенсацій, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» , а тому в управління Пенсійного фонду України в м.Ватутіне , не було передбачених законом підстав для проведення перерахунку пенсії позивачу ОСОБА_1.

Не підлягають задоволенню і вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди, оскільки відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовуються особою. яка її завдала за наявності її вини. При цьому, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності та обов*язковому з*ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають : наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв*язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Оскільки не доведено вину , ні управління Пенсійного фонду України в м.Ватутіне, ні вину головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, а також те, що пенсійним законодавством не передбачено стягнення моральної шкоди, тому вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню.

Представник головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області з частково зміненим позовом повністю не згідний. В судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду в м.Ватутіне і на даний час отримує пенсію як інвалід 2 групи віднесений до категорії 1 відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»., а тому головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області є неналежним відповідачем по справі, оскільки відповідно до Положення про головні управління Пенсійного фонду україни в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, призначення і виплата пенсій не входить до його завдань і функцій. Відповідно до підпункту 6 п.2.2. розділу 2 Положення про управління Пенсійного Фонду України в районах. містах і районах у містах. функції призначення. перерахунку і виплати пенсії покладаються виключно на зазначені управління, а тому в даному випадку відповідачем за позовом має бути виключно управління Пенсійного фонду України в м.Ватутіне.

Крім того, не підлягають задоволенню і вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди, оскільки відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовуються особою. яка її завдала за наявності її вини. При цьому, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності та обов*язковому з*ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають : наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв*язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Оскільки не доведено вину , ні управління Пенсійного фонду України в м.Ватутіне, ні вину головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, а також те, що пенсійним законодавством не передбачено стягнення моральної шкоди, тому вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню.

Представник Головного управління Державного казначейства України в Черкаській області на розгляд справи повторно не з*явився, а подав в суд заяву, в якій просить суд розглянути справу в його відсутність. З позовом не згідний повністю. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника Головного управління Державного казначейства України в Черкаській області на підставі наявних в справі доказів.

Суд, вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи вважає, що частково змінений позов підлягає до часткового задоволення. Вимоги позивача в частині визнання неправомірними дії управління Пенсійного фонду в м.Ватутіне Черкаської області щодо призначення та виплати йому державної пенсії та додаткової пенсії , як потерпілому від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та зобов*язання управління Пенсійного Фонду України в м.Ватутіне Черкаської області здійснити перерахунок та виплату йому державної пенсії відповідно до ст. ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», законні, обґрунтовані і в судовому засіданні доведені, виходячи із слідуючого:

в суді встановлено, що позивач ОСОБА_1 являється потерпілим від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії . З 23.06.1998 року по 01.04.2008 року він мав третю групу інвалідності, пов*язану з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, а з 01.04.2008 року являється інвалідом 2 групи інвалідності, пов*язану з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до ч.1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист , що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров*я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що в усіх випадках, розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв*язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по 3 групі інвалідності-шість мінімальних пенсій за віком, по 2 групі інвалідності- вісім мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до абз.4 ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров*ю: інвалідам 3 групи у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, інвалідам 2 групи- у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, а тому вихідним критерієм обрахування державної та додаткової пенсії є мінімальна пенсія за віком.

Наявність такого права у позивача ОСОБА_1, є визначальною для вирішення вказаного спору, що гарантується і ст. 46 Конституції України.

Однак, фактично позивач ОСОБА_1 до 01.04.2008 року отримував державну пенсію та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров*ю, як особі, віднесеної до 1 категорії 3 групи інвалідності а з 01.04.2008 року- державну пенсію та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров*ю, як особі, віднесеної до 1 категорії 2 групи інвалідності відповідно до постанов Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» від 03.01.2002 року №1, відповідно до якої, базовою для обчислення розміру державної та додаткової пенсії є сума 19,91 гривня та Постанов Кабінету Міністрів «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008 року №654, що підтверджується листом управління Пенсійного Фонду в м.Ватутіне (а.с.24-26) та відповідними постановами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов*язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно діючого законодавства, у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов*язковість якого надана Верховною Радою України або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, а тому, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд вважає, що при визначенні розмір пенсій позивачеві , застосуванню підлягають ч.1 ст.50 та ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не Постанова Кабінету Міністрів України ««Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав. Посилання представника відповідача на те, що відповідно до ч.5 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання і пенсії у зв*язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначається Кабінетом Міністрів України, а тому і питання обчислення пенсії за вказаним законом віднесені до відома Кабінету Міністрів України є безпідставним , оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що Кабінет Міністрів України, встановлюючи такий порядок , може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших Законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком.

Зі статей 50 та 54 Закону України «Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров*ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством, розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст. 28 Закону України ««Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування», тобто іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає, а тому посилання представника управління Пенсійного фонду України в м.Ватутіне на те, що відповідно до положення ч.3 ст. 28 Закону України ««Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першої частини першої ст. 28 Закону України ««Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування» застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, також є безпідставним, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров*ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлего статтями 50 та 54 Закону України «Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Крім того, відповідач не може посилатися і на відсутність коштів щодо забезпечення виплати зазначених пенсій у розмірах передбачених статтями 50 та 54 Закону України «Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов*язань, які встановлені ст. 46 Конституції України та статтями 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в зв*язку з чим, суд вважає за необхідне визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду в м.Ватутіне Черкаської області щодо призначення та виплати йому державної пенсії та додаткової пенсії , як потерпілому від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії 3 та 2 групи інвалідності, пов*язаної з ліквідацією наслідків аварії на Чррнобильській АЕС.

Відповідно до ч.3 ст.67 Закону України «Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 Закону України «Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров*ю особам, віднесеним до 1-4 категорій та розмір щомісячної компенсації сім*ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України ««Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а тому новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму, в зв*язку з чим й позивачеві слід визначати пенсію , виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а тому в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитися, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду в м.Ватутіне Черкаської області щодо призначення та виплати йому державної пенсії та додаткової пенсії , як потерпілому від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії 3 та 2 групи інвалідності, пов*язаної з ліквідацією наслідків аварії на Чррнобильській АЕС; зобов*язати управління Пенсійного Фонду України в м.Ватутіне Черкаської області здійснити перерахунок та виплату йому державної пенсії за період часу з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 01.09.2010 року в розмірі шести мінімальних пенсій за віком, як інваліду 3 групи в період з 09.07.2007 року по 31.03.2008 року та в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком як інваліду 2 групи в період з 01.04.2008 року по 01.09.2010 року, згідно ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров*ю в розмірі 50% від мінімальної пенсії за віком, як інваліду 3 групи в період з 09.07.2007 року по 31.03.2008 року та в розмірі 75 % від мінімальної пенсії за віком, як інваліду 2 групи в період з 01.04.2008 року по 01.09.2010 року відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з встановленого відповідними законами розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність .

Однак, судом було встановлено. що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду в м.Ватутіне і на даний час отримує пенсію як інвалід 2 групи віднесений до категорії 1 відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»., а тому головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області є не може нести відповідальність по справі, оскільки відповідно до Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, призначення і виплата пенсій не входить до його завдань і функцій. Відповідно до підпункту 6 п.2.2. розділу 2 Положення про управління Пенсійного Фонду України в районах, містах і районах у містах. функції призначення. перерахунку і виплати пенсії покладаються виключно на зазначені управління, а тому в даному випадку відповідальність за даним позовом несе виключно управління пенсійного фонду України в м.Ватутіне . В зв*язку з цим суд вважає за необхідне стягнути саме з управління Пенсійного Фонду України в м.Ватутіне Черкаської області користь позивача ОСОБА_1 120 гривень понесених ним судових витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

Суд вважає, що Головне управління Державного казначейства України в Черкаській області не повинно нести відповідальності по даній справі, оскільки відповідно до п.1 Положення «Про Пенсійний фонд України», затвердженого Указом Президента від 01.03.2001 року №121/2001 Пенсійний Фонд України є центральним органом виконавчої влади, що здійснює керівництво та управління солідарною системою загальнообов*язкого державного пенсійного страхування , провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для їх виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання , інших соціальних виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду України. Тобто, пенсію позивачу виплачувати може тільки Пенсійний фонд України за рахунок коштів , що ним аккумулюються. Крім того, позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні частково змінив свої позовні вимоги і питання про відповідальність Головного управління Державного казначейства України в Черкаській області не ставить .

Що стосується вимог позивача в частині стягнення моральної шкоди, то суд вважає за необхідне в цій частині позову відмовити в зв*язку з тим, що відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовуються особою, яка її завдала за наявності її вини. При цьому, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності та обов*язковому з*ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають : наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв*язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Оскільки в судовому засіданні позивачем ОСОБА_1 не було доведено вину , ні управління Пенсійного фонду України в м.Ватутіне, ні вину головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, а також те, що пенсійним законодавством взагалі не передбачено стягнення моральної шкоди, а тому вимоги позивача в цій частині не підлягають до задоволення.

Позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати державного мита на підставі п.18 Декрету Кабінету Міністрів України»Про державне мито» від 21.01.1993 року, як потерпілий від ліквідації на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалід 2 групи.

Відповідач- управління Пенсійного Фонду України звільнене від сплати державного мита на підставі п.34 Декрету Кабінету Міністрів України »Про державне мито» від 21.01.1993 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 46, 92 Конституції України, ст.50, 54,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 28 Закону України ««Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» Декрету Кабінету Міністрів України »Про державне мито» від 21.01.1993 року та ст.ст. 10,62,81,88, 212,213,214,215 ЦПКУкраїни, суд

вирішив:

частково змінені позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Ватутіне Черкаської області, головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області, Держави Україна в особі Головного управління Державного казначейства України в Черкаській області про визнання незаконними, стягнення заборгованості з недоотриманої державної і додаткової пенсії та підвищення до пенсії як інваліду війни 2 групи інвалідності за період з 01.01.2007 року по 31.03.2010 року та відшкодування моральної шкоди завданої діями посадових осіб , задовільнити частково.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду в м.Ватутіне Черкаської області щодо призначення та виплати ОСОБА_1 державної пенсії та додаткової пенсії , як потерпілому від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії 3 та 2 групи інвалідності, пов*язаної з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Зобов*язати управління Пенсійного Фонду України в м.Ватутіне Черкаської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 державної пенсії за період часу з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 01.09.2010 року в розмірі шести мінімальних пенсій за віком, як інваліду 3 групи в період з 09.07.2007 року по 31.03.2008 року та в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком як інваліду 2 групи в період з 01.04.2008 року по 01.09.2010 року, згідно ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров*ю в розмірі 50% від мінімальної пенсії за віком, як інваліду 3 групи в період з 09.07.2007 року по 31.03.2008 року та в розмірі 75 % від мінімальної пенсії за віком, як інваліду 2 групи в період з 01.04.2008 року по 01.09.2010 року відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Стягнути з управління Пенсійного Фонду України в м.Ватутіне Черкаської області на користь ОСОБА_1 120 (сто двадцять) гривень понесених ним судових витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення з управління Пенсійного Фонду України в м.Ватутіне Черкаської області та з головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області з кожного по 5000 гривень на користь ОСОБА_2 в якості компенсації завданої йому моральної шкоди, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Черкаської області через Ватутінський міський суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового засідання, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий Н. І. Терещенко