Справа №2-1999/09 24.02.2010 24.02.2010 24.02.2010
Провадження №22-ц-439/10 Головуючий у 1-й інстанції: Старжинська О.Є. Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Паліюка В.П.,

суддів Лівійського І.В., Буренкової К.О.,

при секретарі судового засідання Голубкіній О.О.,

за участі представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши в відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Вознесенського міськрайонного суду від 17 листопада 2009 р., ухвалене за позовом відкритого акціонерного товариства ВТБ Банк (далі - Банк) до ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила:

В вересні 2009 р. Банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Представник позивача зазначав, що 29 березня 2007 р. між Банком і ОСОБА_3 укладено кредитний договір на суму 95 300 доларів США строком до 29 березня 2011 р. зі сплатою 12% річних.

29 березня 2007 р. з метою забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком, ОСОБА_6, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 було укладено договори поруки.

Проте ОСОБА_3 порушив умови кредитного договору в зв'язку з чим станом на 19 серпня 2009 р. загальна заборгованість становила 55 901, 99 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу Національного Банку України складає 469 008 грн., із них: залишок позики - 51 620.76 доларів США; заборгованість по сплаті кредиту - 4 776, 70 дол. США; заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом - 1923, 45 доларів США, 582,70 доларів США, 357,18 доларів США; 3% річних за прострочення сплати процентів - 9, 66 дол. США; пеня за прострочення сплати кредиту - 560,19 дол. США; пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом - 71,28 дол. США.

Справа №22ц-439/10 Категорія 27

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 порушив умови кредитного договору Банк на підставі ст. 1050 ЦК просив достроково стягнути частину позики, що залишилася та процентів за користування позикою, а також заборгованість за кредитом, відсотками за користування кредитом, 3% річних від простроченої суми процентів та пені, що в загальній сумі становить 469 008 грн.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 17 листопада 2009 позов Банку задоволено.

Постановлено стягнути на користь Банку з ОСОБА_3, та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 в солідарному порядку 469 008 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати як ухвалене з порушенням норм процесуального права. Зокрема він посилається на те, що при ухваленні рішення суд не дав належної оцінки виконавчому напису нотаріуса, яким запропоновано звернути стягнення на майно ОСОБА_4 з метою задоволення вимог Банку по даному кредитному договору.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія вважає, що її слід відхилити із наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 29 березня 2007 р. між Банком та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №10М/2007 на суму 95 300 доларів США на строк до 29 березня 2011 р. зі сплатою 12% річних за користування кредитом. В забезпечення зобов'язань за даним кредитним договором 29 березня 2007 р. між Банком, ОСОБА_5 і ОСОБА_3, а також між Банком, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 укладено договори поруки. Відповідно до п. 1 кожного із договорів поруки кожен із поручителів поручився перед Банком за виконання ОСОБА_3 зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін та умови повернення і сплати яких встановлено даним кредитним договором та будь-якими додатковими угодами до нього.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 порушив зобов'язання за кредитним договором. Згідно розрахунку, наданого Банком, станом на 19 серпня 2009 року загальна заборгованість ОСОБА_3 становила 55 901, 99 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу Національного Банку України на вказану дату складає 469 008 грн., із них: залишок позики - 51 620,76 доларів США; заборгованість по сплаті кредиту - 4 776, 70 дол. США; заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом - 1923, 45 доларів США, 582,70 доларів США, 357,18 доларів США; 3% річних за прострочення сплати процентів - 9, 66 дол. США; пеня за прострочення сплати кредиту - 560,19 дол. США; пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом - 71,28 дол. США.

Вирішуючи спір, суд повно та всебічно встановив дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав належну оцінку доказам в їх сукупності і на підставі ст. 553, 554, ч.2 ст.1050, ч.2 1054 ЦК правильно стягнув на користь Банку в солідарному порядку з ОСОБА_3 і кожного із поручителів ОСОБА_5 і ОСОБА_4 469 008 грн. заборгованості за кредитом.

Не спростовують висновків суду доводи апеляційної скарги про те, що заборгованість за даним кредитним підлягає погашенню у безспірному порядку на підставі нотаріального напису, вчиненого 18 червня 2009 р. приватним нотаріусом, шляхом звернення стягнення на квартиру №25 по вул. 60-років Жовтня, будинокіб у м. Вознесенську, яка є предметом іпотеки, за нотаріально посвідченим договором іпотеки від 2 квітня 2007 р. між Банком і ОСОБА_4 Відповідно до ст. 49 Закону «Про виконавче провадження» при наявності кількох виконавчих проваджень щодо ОСОБА_3 як боржника вони підлягають об'єднанню у зведене виконавче провадження. Тому посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про подвійне стягнення з нього заборгованості за кредитним договором є безпідставним.

Враховуючи наведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 листопада 2009 р. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.