Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 2 - 2010/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2010 року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої - судді Ротар М.М.

при секретарі Попенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення особи та зняття з реєстрації місця проживання

В С Т А Н О В И В :

25 жовтня 2010 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про виселення та зобовязання відділу громадянства, імміграції і реєстрації фізичних осіб ( далі СГІРФО ) при Вознесенському МВ УМВС про зняття відповідачки з реєстрації місця проживання.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24.04.2007 року він на прилюдних торгах з реалізації нерухомого майна придбав у власність житловий будинок № 39 по вул. Ватутіна в м. Вознесенську та 17.05.2007 року отримав свідоцтво на нерухоме майно. Маючи намір вселитися у вищезазначений житловий будинок разом зі своєю сімєю позивач виявив, що в даному будинку проживає його колишня власниця ОСОБА_3 та її дочка відповідач по справі ОСОБА_2, які не бажають в добровільному порядку звільнити житловий будинок. З приводу виселення ОСОБА_3 він звернувся до суду на початку 2010 року та рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18.08.2010 року позовні вимоги були задоволені та було вирішено виселити її з будинку № 39 по вул. Ватутіна в місті Вознесенську. В той же час, за період проживання в будинку ОСОБА_3 вселила та прописала свою дочку ОСОБА_2, яка і зараз проживає в будинку та добровільно звільнити його не бажає. Просив позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, підтвердив обставини, викладені в позові, зазначив, що таке відношення відповідачки порушує його право, як власника житлового приміщення, необхідного для його проживання та членів його сімї, в тому числі малолітньої дитини, тому просить про повне задоволення позову.

Відповідачка в судове засідання не зявилася, судом належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи. В своїй заяві повідомила, що у призначений судом день буде знаходитися в м. Миколаєві на консультації обллікаря, просила перенести розгляд справи, однак суд вважає, що ОСОБА_2 зловживає своїми правами, оскільки не підтвердила належним чином поважність причини неявки і втретє не з»явилася в судове засідання. Крім того направлення № 220, яке відповідач надала з метою підтвердження поважності причини неявки в судове засідання, датовано 14 жовтня 2010 року та не містить дати, на яке призначене обстеження відповідача, свою чергу судову повістку відповідач отримала 04.12.2010 року, що підтверджується поштовим повідомленням. Третя особа без самостійних вимог СГІРФО Вознесенського МВ УМВС в судове засідання свого представника не направив. Згідно заяви, що надійшла на адресу суду, просив розглянути справу за його відсутності. Не заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Суд вважає можливим розглядати справу без участі осіб, що не зявилися в судове засідання, оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, при цьому суд виходить з наступного.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку № 39 по вул. Ватутіна в м. Вознесенську, що підтверджується свідоцтвом, виданим приватним нотаріусом від 17.05.2007 року про придбання будинку на прилюдних торгах ( а.с. 6), та витягом з реєстру про реєстрацію права власності на нерухоме майно ( а.с.8)

Відповідно до довідки, що була видана головою вуличного комітету від 17 жовтня 2010 року ОСОБА_1 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 11), та разом з ним проживають та зареєстровані попередній власник будинку ОСОБА_3 та відповідачка ОСОБА_2

В судовому засіданні було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не укладала з власником жодних договорів, в тому числі договір найму житла, не узгоджувала можливість проживання в якості тимчасового мешканця, не набула інших прав на володіння, користування або розпорядження будинком.

Таким чином своїми діями відповідач створює позивачу перешкоди в користуванні належним йому житлом.

Житлові права громадян виникають на підставах, встановлених законом, зокрема тих, що передбачені ст. 9 ЖК України.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Таким чином право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком, яким в даному випадку є відповідач ОСОБА_2 та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак - припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім'ї на користування цим будинком.

Оскільки права членів сім'ї власника будинку на об'єкт власності є похідними від прав самого власника, то законодавством не передбачено перехід прав і обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом (житлового сервітуту) членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника будинку. Зазначені висновки не суперечать нормам ст. 47 Конституції України, ст. 9 ЖК України, ст. 311 ЦК України, враховуючи, що право на житло (користування ним, усунення перешкод у користуванні ним) підлягає захисту лише у випадку порушення прав особи.

Враховуючи вищевикладене, оскільки право власності на житловий будинок попереднього власника ОСОБА_3 припинено, в звязку з продажем будинку на прилюдних торгах з реалізації нерухомого майна, при цьому законність та правомірність придбання і статус позивача, як власника житла, підтверджено рішенням Верховного Суду України від 2 грудня 2009 року ( а.с. 9-10), то у відповідача ОСОБА_2, як у члена сімї попереднього власника відсутні будь які правові підстави для проживання і користування житловим будинком № 39 по вул. Ватутіна в м. Вознесенську.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що відповідачка підлягає виселенню з належного позивачу житлового приміщення без надання її іншого житлового приміщення та як наслідок, зняттю з реєстрації за цією адресою.

Згідно до ст.88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню з відповідача судові витрати, а саме: витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи 37 гривень, судовий збір 8,50 гривень.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 209, 212 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення особи та зняття з реєстрації місця проживання - задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 з житлового будинку № 39 по вул. Ватутіна в м. Вознесенську.

Зобовязати сектор громадянства, імміграції і реєстрації фізичних осіб при Вознесенському МРВ УМВС України Миколаївської області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2 за адресою буд. № 39 по вул. Ватутіна в м. Вознесенську.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати - судовий збір 8.50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 37 грн., а всього 45( сорок п»ять) гривень 50 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії

Суддя М.М. Ротар