Єдиний унікальний номер 2-1016/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2010 року.

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді: - ОСОБА_1,

при секретарі: - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного підприємства «Багіра» та ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ПП «Багіра» та ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, посилаючись на те, що 02 грудня 2009 року біля 18 год. 00 хв. він керував автомобілем марки «Фолксваген Поло» д.н.з.86683ІВ та рухався по напрямку м.Сторожинець-м.Чернівці зі швидкістю біля 60 км/год по автодорозі в с.Заволока Сторожинецького району. Зазначає, що в цей час ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_1, що належить ПП «Багіра», не врахувавши дорожню обстановку, здійснюючи обгін іншого автомобіля, виїхав на зустрічну смугу руху, внаслідок чого допустив зіткнення із його автомобілем. Згідно постанови судді Апеляційного суду Чернівецької області Данелюка І.В. було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Вказує, що внаслідок вказаного ДТП йому було пошкоджено автомобіль що заподіяло йому матеріальні збитки на суму 51348,18 грн. Вказує, що відповідач ОСОБА_4 є працівником у ПП «Багіра», а тому відшкодовувати шкоди вони повинні солідарно. Також, вказує, що внаслідок ДТП йому була завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він поніс і продовжує нести моральні переживання, погіршився його сон, порушилася нервова система, він внаслідок ДТП пережив сильний нервовий стрес, в результаті пошкодження автомобіля він не може тривалий час ним користуватися, він змушений терпіти незручності через неможливість користування зручним !іидом транспорту, автомобіль для нього був джерелом доходів.

Згідно уточнених позовних вимог, просить суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь 51848,18 грн. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди, а також стягнути з відповідача на його користь судовий збір та судові витрати.

Від представника відповідача ОСОБА_6 до суду надійшли заперечення проти позову, в яких зазначає, що позивач на час подачі позову не був і не є власником пошкодженого майна -автомобіля марки «Фольксваген Поло» д.н.з.86683ІВ, а тому вважає, що ОСОБА_5 є неналежним позивачем, окрім того, вважає, що ПП «Багіра» є неналежним відповідачем, оскільки автомобіль НОМЕР_2 належить ОСОБА_7, також вказують, що ОСОБА_4 дійсно працює водієм на ПП «Багіра», однак 02.12.2009 року, автобус марки «ПАЗ» д.н.з. НОМЕР_3 виїхав із АТП на роботу в 6 год. 45 хв. ранку та фактично заїхав в АТП о 16 год. 14 хв. 02.12.2009 року, а тому після 16 год. 14 хв. 02.12.2010 року, відповідач ОСОБА_4 вже не виконував свої трудові обов'язки, а їхав на автобусі додому і ДТП було скоєно ним не під час виконання своїх трудових обов'язків. Вважає також що звіт про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику «Фольксваген Поло» д.н.з.86683ІВ від 18.12.2009 року виконаний без відома власника даного автомобіля, яким с ОСОБА_8 Також вказує, що позивач не обґрунтував розміру моральної шкоди та факту її завдання.

В судовому засіданні позивач та представник позивача ОСОБА_9, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, в обґрунтування вимог посилалися на доводи викладені у позовній заяві, та окрім того зазначили, що твердження представника відповідача про те, що ОСОБА_4 керував автомобілем НОМЕР_2 в неробочий час, є таким, що не відповідає дійсності, оскільки згідно розкладу руху автобусів на маршруті «Чернівці-Спаська №209» автобуси ПП «Багіра» здійснюють перевезення населення даним маршрутом до 21 год. 10 хв.. тобто до заїзду автобуса в м.Чернівці.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, та надала суду пояснення аналогічні доводам викладеним у запереченнях проти позову. Просила у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, вважає, що позов підлягає частковому задовольнянню з наступних підстав.

Так судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 02.12.2009 року о 17 год. 10 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_4 по автодорозі в с.Заволока Сторожинецького району Чернівецької області при об'їзді перешкоди не переконався в безпечності даного маневру, внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем марки «Volkswagen Polo» д.н.з.86683ІВ, під керуванням ОСОБА_5, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, в результаті чого його було притягнуто до адміністративної відповідальності та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., що вбачається із постанов Апеляційного суду Чернівецької області від 04.02.2010 року та від 08.06.2010 року, які набрали законної сили, /а.с.6-7,57/.

У відповідності з ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у справі про адміністративне правопорушення, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В результаті даного ДТП автомобіль марки «Volkswagen Polo» д.н.з.86683ІВ був пошкоджений, що не оспорюється сторонами.

Згідно довіреності від 11.10.2009 року ОСОБА_10, який діє від імені ОСОБА_8. уповноважив ОСОБА_5 В,В. та ОСОБА_11 вчиняти від його імені дії щодо належного ОСОБА_8ГІ. автомобіля марки «Volkswagen Polo» д.н.з.866831В, для чого їм надає право окрім іншого укладати від імені власника договори цивільно-правового характеру щодо розпорядження та користування транспортним засобом та інше, /стр.34 Звіту №42-0033/1209 від 1812.2009 року/.

У відповідності до 4.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У ч.1 ст.1187 ЦК України зазначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від ЇЇ відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з ЇЇ вини.

Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Так судом встановлено, не оспорено та підтверджено сторонами, що відповідач ОСОБА_4 працює на ПП «Багіра» водієм, та 08.12.2009 року здійснював перевезення на автобусі марки «ПАЗ» Д.Н.З.СЕ0139АР на маршруті сполученням «Чернівці-Спаська», тобто представником відповідача ПП «Багіра» було визнано факт наявності трудових відносин між ПП «Багіра» із відповідачем ОСОБА_4

У ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» заподіяна особі шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до п. 4 зазначеної Постанови під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відакня, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автобус марки «ПАЗ» д.н.з.НОМЕР_3, 2004 року випуску є власністю ОСОБА_7, /а.с.21/

Як вбачається із договору позички від 11.09.2009 року ОСОБА_7 («позичкодавець») надав в безоплатне користування ПП «Багіра» (користувачу) автобус пасажирський марки «ПАЗ» Д.Н.З.СЕ0139АР, 2004 року випуску для перевезення пасажирі терміном на 5 (п ять) років до 11.09.2014 року, даний договір посвідчено нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_12 /а.с.71/

Згідно ч.1 ст.827 ЦК за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов'язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року (з відповідними змінами) «Про практику розгляду судами справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна одному з володільців джерела підвищеної небезпеки з вини іншого - відшкодовується іншим.

Отже, з огляду на викладене, суд вважає, що твердження представника відповідача ПП «Багіра» про те, що ПП «Багіра» не є належним відповідачем в силу того, що власником даного автобусу марки «ПАЗ» д.н.з.НОМЕР_3, 2004 року випуску є інша особа і те, що ОСОБА_5 є неналежним відповідачем, оскільки він не є власником автомобіля марки «Volkswagen Polo» Д.Н.3.86683ІВ, суперечить ст. 1187 ЦК України і роз'ясненням п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», а тому матеріальна шкода завдана позивачу, який є володільцем в контексті ст.1187 ЦК автомобіля марки «Volkswagen Polo» д.н.з.86683ІВ, підлягає стягненню з ПП «Багіра», як володільця джерела підвищеної небезпеки.

У п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що при розгляді справ про відшкодування шкоди суди повинні мати на увазі, що крім загальних підстав, передбачених ЦК, відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків, незалежно від того, постійним, сезонним, тимчасовим за трудовим договором чи на інших умовах вона була працівником цієї організації.

Судом встановлено, що згідно схеми маршруту сполученням «Чернівці-Спаська №209» перевезення по якому здійснюються ПП «Багіра» та розкладу руху автобусів на даному маршруті, даний маршрут проходить через с.Заволока Сторжинецького району Чернівецької області /а.с.70,73/.

Згідно розкладу руху автобусів на маршрут «Чернівці-Спаська №209», який погоджено Чернівецьким Центром Автомобільного транспорту 26.10.2009 та Сторожинецькою РДА, та затверджено Головним управлінням розвитку архітектури та інфраструктури Чернівецької ОДА 27.10.2009 перевезення на даному маршруті здійснюється автобусами ПП «Багіра» марки «ПАЗ» 32 рейсами у 3 виїзди, і відповідно 2 зміна 1 виїзду останній на добу заїзд у м.Чернівці здійснює о 21 год. 10 хв., а 2 зміна 2 заїзду о 22 год. 00 хв. /а.с.70/

Зважаючи на викладене, суд не приймає до уваги твердження представника відповідача ПП «Багіра» ОСОБА_6. про те, що після 16 год. 14 хв. 02.12.2009 року відповідач ОСОБА_4 не виконував свої трудові обов'язки, їхав на автобусі марки «ПАЗ» д.н.з.НОМЕР_3 додому і скоїв ДТП в позаробочий час, і не бере до уваги надані представником відповідача ПП «Багіра» копії розладу руху автобусів на маршруті «Чернівці-Спаська №209», оскільки даний розклад було погоджено із Строжинецькою РДА та Чернівецьким Центром Автомобільного транспорту 16.07.2010 року та затверджено Головним управлінням розвитку архітектури та інфраструктури Чернівецької ОДА 17.07.2010 року, а отже раніше аніж вказаний вище розклад, і як в ньому зазначено, що він вводиться в дію з 07.08.2009 року, тобто біль ніж за 2 місяці то затвердження вищевказаного розкладу, та не діяв на час ДТП. /а.с.59,74/.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у заявку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусила зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Як вбачається із Звіту №42-0033/1209 від 1812.2009 року згідно про визначення вартості матеріального збитку завданого після ДТП ОСОБА_5 було завдано матеріальну шкоду на суму 51348,18 грн.

Беручи до уваги вищевикладене, зважаючи на те, що позивачем надано докази на підтвердження, понесених ним матеріальних збитків, та те, що судом встановлено, що ОСОБА_4 керував транспортним засобом під час роботи, а не в робочий час, не будучи його володільцем, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної школи підлягають частковому задоволенню, оскільки, в контексті ст.1187 ЦК України, володільцем транспортного засобу марки «ПАЗ» д.н.з.НОМЕР_3 є ПП «Багіра», а тому матеріальна шкода підлягає стягненню із ПП «Багіра», що стосується вимог про стягнення 500 грн. в якості сплаченої суми за проведення оцінки визначення вартості матеріального збитку, суд вважає, що в цій частині необхідно відмовити, оскільки, а ні позивачем, а ні його представником, не було надано належних доказів на підтвердження даних вимог.

Що стосується позовних вимог, щодо моральної шкоди, то відповідно до ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди.

Згідно п. З Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних особі незаконними діями інших осіб, а відповідно до п.4 даної Постанови у позовній про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмірі шкоди, та якими доказами це підтверджується.

При визначенні розміру моральної шкоди, виходячи з вимог розумності і справедливості, суд, не приймає до уваги доводи позивача, якими він обґрунтовував свої позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди, оскільки всупереч, вищезазначеним нормам чинного законодавства та роз'ясненням вказаної вище Постанови Пленуму ВСУ, позивач не вказав чітко з яких міркувань він виходив при визначенні розміру моральної шкоди та не надав суду на і підтвердження цього доказів, зокрема того, що автомобіль є його єдиним джерелом доходів, тому, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди необхідно відмовити.

Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами.

Оскільки позов задоволено частково, то у відповідності до ст.88 ЦПК України судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а тому зважаючи на викладене, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 628 грн. 50 коп.

Враховуючи вищенаведене керуючись ст. 55 Конституції України, ст. ст. 22, 23, 1166, 1167, 1172, 1187, 1191, 1193 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 15, 57,60, 61, 88,209, 212-215,224-228, 233, 294, 296 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року № 4», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства «Багіра» на користь ОСОБА_13 матеріальну шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки в розмірі 51348 грн. 18 коп.

Стягнути з Приватного підприємства «Багіра» на користь ОСОБА_5 судові витрати понесені ним при зверненні до суду в розмірі 628 грн. 50 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 з дня проголошення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці ОСОБА_1