Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа №ц-12-5385/10
РІШЕННЯ

Іменем України

08 листопада 2010 року Центральний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого судді Гречаної С.І.,

при секретарі Мусієнко М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позивач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляду справи у її відсутність, у якій вимоги позову підтримує, не заперечує проти розгляду справи у відсутність відповідача.

Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, заперечень не надавав.

Ухвалою суду справа розглянута за відсутності відповідача, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.

Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22 березня 1991 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу І-ФП №320187, виданим 22.03.1991р. Корабельним райвідділом РАЦС м. Миколаєва, актовий запис №136.

Від подружнього життя сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спільне життя в сторін не склалося в звязку з тим, що сторони не знаходять спільну мову з питань сімейного життя та побуту, через розходження в характерах в сім'ї постійно відбуваються сварки і це призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного та явилось причиною розпаду їх сім'ї, яку на погляд позивача поновити не можливо.

Зазначене призвело до того, що сторони протягом останніх двох років шлюбних стосунків не підтримують, фактично проживають окремо. На теперішній час відповідач створив нову родину.

Майнового спору у сторін немає. Згоди про розірвання шлюбу за взаємною згодою сторін через органи реєстрації актів цивільного стану сторонами не досягнуто.

Згідно з ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи наведене, суд вважає, що сімя розпалася остаточно, а збереження даної сімї не відповідало б інтересам сторін.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 109, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 60, 212-215, 225, 226 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 22 березня 1991 року Корабельним райвідділом РАЦС м. Миколаєва, актовий запис №136 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 при реєстрації рішення про розірвання шлюбу в органах РАЦС державне мито на користь держави у розмірі 17 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя С.І. Гречана