Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

Іменем України

26 липня 2010 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Широкової Л.В., Омельчука М.І.

при секретарі Сапінській Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа Вересівська сільська рада Житомирського району) про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Житомирського районного суду від 11 червня 2010 року,

встановила:

В квітні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила зобовязати ОСОБА_2 усунути порушення її права на земельну ділянку №236 за адресою бригада Смоківка с.Вереси Житомирського району, звільнити земельну ділянку та знести незаконно збудований будинок. В обґрунтування позову зазначила, що є власницею даної земельної ділянки. Відповідач, власник земельної ділянки №235, збудував будинок на її земельній ділянці.

Рішенням Житомирського районного суду від 11 червня 2010 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що рішенням Житомирського районного суду від 05 червня 2008 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Вересівської сільської ради Житомирського району, ТОВ „Підприємство „Житомирземпроект визнано право ОСОБА_1 на земельну ділянку №236 площею 0,10 га за адресою бригада Смоківка с.Вереси Житомирського району та зобовязано Вересівську сільраду Житомирського району та ТОВ „Підприємство „Житомирземпроект видати ОСОБА_1 державний акт на право власності на вищевказану земельну ділянку.

24 вересня 2009 року ОСОБА_1 на підставі рішення суду виданий державний акт на право власності на цю земельну ділянку.

Відповідач є користувачем земельної ділянки №235 площею 0,10 га за адресою бригада Смоківка с.Вереси Житомирського району.

Частиною 2 ст.152 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю.

ОСОБА_3 районного відділу земельних ресурсів та довідка КВПП „Житомирземпроект, на які позивачка посилається в обґрунтування своїх вимог датовані 2007 роком. Проте, рішенням Житомирського районного суду від 05 червня 2008 року встановлено, що земельна ділянка №236 вільна, її розмір та площа відповідають генеральному плану забудови с. Вереси, на ній немає нерухомих обєктів, що підтверджується фототаблицями. Дане рішення є чинним.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини.

Оскільки вказані обставини встановлені відносно ОСОБА_1, а остання не довела, що після набуття рішенням суду від 05 червня 2008 року законної сили ці обставини змінились, суд першої інстанції зробив правильний висновок про безпідставність позовних вимог і обґрунтовано відмовив в позові.

В ксерокопії кадастрового плану землекористування за 2008 рік без дати, складеному ТОВ „Житомирземпроект (а.с.14), на плані ділянки №236 позначений житловий будинок, а в примітці вказано про його належність ОСОБА_2 Разом з тим, пунктом 2.6. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року, (із наступними змінами) передбачено лише нанесення на кадастровому плані меж будинків і споруд, розташованих на земельній ділянці. Субєкти господарювання, які отримали ліцензію на провадження господарської діяльності щодо проведення землевпорядних робіт, не наділені повноваженнями по визначенню власників будинків і споруд та відображенню в кадастровому плані такої інформації. Тому цей план не є належним доказом по справі.

Рішення ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права і залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 314, 315, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Житомирського районного суду від 11 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

Головуюча:

Судді: