ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-1718/10/0408
Провадження № б/н
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"21" грудня 2010 р.

Дзержинський районний суд м.Кривого Рогу у складі: головуючого судді Костенко В.В.

при секретарі Абрамян Н.Л.

за участю позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

третьої особи ОСОБА_5,

розглянувшиу відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради, треті особи ОСОБА_5, Комунальне підприємство „ Житлово- експлуатаційна організація № 8 про визнання членом сім! померлого та визнання права користування житловою площею,-

ВСТАНОВИВ:

Звернувшись до суду із вищеназваним позовом 05.05.2010 року та уточнивши в остаточній редакції 21.10.2010 року заявлені позовні вимоги, ОСОБА_2 посилається на ті обставини, що вона є рідною дочкою ОСОБА_6 та ОСОБА_5

17.02.1988 року на підставі ордеру , виданого виконкомом Дзержинської районної ради, їх сімя отримала право на користування житловою площею - квартирою № 14 у будинку № 2 по вул.Бородіна у м.Кривому Розі. Основним наймачем квартири став її батько.

У 1996 році її батьки розірвали шлюб , але продовжили разом проживати у вищеназваній квартирі.

14.03.1996 року громадською комісією виконкому Дзержинської районної ради народних депутатів з житлових питань був наданий за клопотанням її батьків дозвіл на зміну договору найму квартири, наслідком якого стало укладання двох договорів- на кімнату площею 18 кв.м, наймачем якої стала її мати ОСОБА_5 та на кімнату площею 15 кв.м, наймачем котрої став батько ОСОБА_6

Незважаючи на конфлікт між батьками, вона продовжувала спілкуватися з обома, навіть більше із батьком, який був спокійною неконфліктною людиною, коли він запропонував жити з ним в одній кімнаті вона погодилась і з травня 1996 року проживала з батьком постійно в його кімнаті, але без реєстрації в ній.

На протязі 14 років вона з батьком проживала разом, вони вели спільне господарство, готували разом їжу, прибирали у кімнаті, а коли він захворів вона доглядала за ним .14.03.2010 року її батько помер.

Позивач , посилаючись на нормист.9, 64,65 ЖК України просить визнати її членом сімї померлого батька, який за життя був наймачем житлової кімнати площею 15 кв.м за адресою : АДРЕСА_1 та визнати за нею право користування вищеназваною кімнатою.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 підтримала заявлені вимоги у повному обсязі та пояснила, що батько для неї був більш близькою людиною , чим мати. 3 12 років вона проживала разом з ним, користувалася його кімнатою, доглядала за ним , коли він захворів, платила комунальні платежі за цю житлову площу. Питання реєстрації не ставилось, оскільки в останні роки батько з-за хворих ніг не міг ходити, крім того, були борги по квартирі. Просила заявлені вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2- ОСОБА_3 підтримала думку свого довірителя та пояснила, що позивач є рідною дочкою померлого квартиронаймача ОСОБА_6, вони проживали з ним однією сімєю, той факт, що вона перебувала на реєстраційному обліку у кімнаті матері не свідчить про те, що вона не користувалася і не проживала за життя батька його кімнатою. Під час вирішення питання про прописку позивач була неповнолітньою і її ніхто не питав : хоче вона знаходитись на реєстраційному обліку у кімнаті батька чи мати. Вважає позовні вимоги доведеними та просить задовольнити їх.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору по справі ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що квартира АДРЕСА_2 надана за ордером їх сімї' у складі 3 осіб, тобто на колишнього чоловіка, неї та їх дочку ОСОБА_2 Під час спільного проживання в них з чоловіком виникли непорозуміння, які вони не змогли здолати та у 1996 році їх шлюб був розірваний, але до самого дня смерті ОСОБА_6 вони проживали в одній квартирі, хоча розділили особовий рахунок на двох. У дочки були більш сильні звязки з батьком і вона практично завжди проживала з ним в одній кімнаті. В останні части ОСОБА_6 дуже хворів, в нього гнили ноги, він не ходив. Дочка доглядала за ним , сама платила борги за його кімнату, робила в ній ремонт. У його шафі знаходились її речі. Колишній чоловік ще за життя хотів переоформити кімнату на дочку, але у звязку із тим, що сімя перебувала на обліку на розширення житлової площі, то вона заперечувала проти цього. Просила задовольнити позов ОСОБА_2

Представник відповідача виконкому Дзержинської районної в місті ради ОСОБА_4 заперечувала проти позову, вважає, що позивач не довела належними доказами факт постійного проживання разом із батьком в одній кімнаті.

Представник третьої особи КП ЖЕО № 8 у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не відомі, у звязку з чим суд розглядає справу за його відсутності.

Вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі за наступними підставами.

Судом встановлено, на підставі ордеру № 18 , виданого 17.02.1988 року виконавчим комітетом Дзержинської районної Ради народних депутатів м.Кривого Рогу, гр.ОСОБА_7 отримав право на вселення до 2-х кімнатної квартири № 14 будинку №

2по вул. Бородіна в м.Кривому Розі у складі сім»ї із 3-х осіб: він, дружина- Пацуріна М.С. та дочка- Пацуріна Л.М. ( а.с.10).

Із виписки з протоколу № 3 від 14.03.1996 року засідання комісії виконкому Дзержинської районної Ради народних депутатів з житлових питань убачається, що цією комісією був наданий дозвіл ЖКК № 8 на зміну договору найму на вищеназвану квартиру ( а.с.12), згідно рішення виконавчого комітету Дзержинської районної ради народних депутатів Дніпропетровської області № 84 від 15.03.96 року був виданий гр.ОСОБА_5 ордер на житлову кімнату площею 18 кв.м зі складом сім»ї 2 особи, у зв»язку із розірванням шлюбу ( а.с.32-33).

14.03.2010 року наймач кімнати житловою площею 15 кв.м ОСОБА_6 помер, зазначений факт підтверджений свідоцтвом про смерть 1-КИ № 330884, виданим Дзержинським відділом РАЦС Криворізького міського МУЮ Дніпропетровської області 15.03.2010 року ( а.с. 14).

Як убачається із свідоцтва про народження 20.02.1984 року серіїІУ-КИ № 442153 , виданого Терновським районним відділом ЗАЦС м.Кривого Рогу 09.03.1984 року на ім.»я ОСОБА_2, її батьком є ОСОБА_6 , а мати ОСОБА_5 (а.с.8).

Згідно акту від 01.04.2010 року , складеного КП « ЖЕО № 8» , позивач ОСОБА_2 проживала з 1996 року по теперішній час разом з ОСОБА_6 в його кімнаті за адресою : м.Кривий Ріг, вул..Бородіна, 2/14.

Зазначені обставини підтвердили і допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Крім того, позивач по справі ОСОБА_2 після смерті батька здійснювала комунальні платежі за кімнату, наймачем якої він був ( а.с.50-57).

Відповідно до довідки КП « Криворізьке БТІ « від 14.09.2010 року № 6748 ( а.с.40) позивач ОСОБА_2 не має на праві власності житла в м.Кривому Розі.

На підставі ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно наданих доказів, суд вважає доведеними обставини, що позивач є членом сім"ї померлого наймача ОСОБА_6Є

Відповідно до ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як

з підстав і в порядку, передбачених законом.

В ході судового розгляду встановлено, що 2-х кімнатна квартира АДРЕСА_3 виділена для зайняття сім»єю ОСОБА_6, членом якої була і позивач ОСОБА_2, тобто з урахуванням її прав і інтересів. У цій квартирі вона проживає з моменту вселення у 1988 році по теперішній час, іншого житла не має. На момент вирішення питання про її прописку вона була неповнолітня, тобто особисто не обирала на житловій площі батька чи матері бажає проживати.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там шроживала чи вселилась туди як член сім»ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Право на житло тісно пов'язане з обов'язками інших фізичних та юридичних осіб і державних органів щодо створення відповідних умов охорони, захисту й відтворення житлових прав людини і громадянина.

Конституція України покладає на державу обов'язок створювати умови, за яких кожен громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду, політика держави спрямована на надання громадянам окремого житла, яке буде задовольняти його потреби.

Суд вважає, що позивач на підставі ст.60 ЦПК України довела право на проживання та користування житловою площею 15 кв.м в квартирі АДРЕСА_4 і її позовні вимоги підлягають задоволенню.

Позивач не клопоче про стягнення понесених нею судових витрат з відповідача на підставі ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст. 15, ст. 16 Цивільного Кодексу України, ст.ст.3,4, 10,11,60,212,215 Цивільного Процесуального Кодексу України, ст. 9, ст. 64, ст. 65 Житлового Кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України в п.15 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити у повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2, членом сім'ї померлого 14.03.2010 року наймача житлової кімнати площею 15 кв.м. у АДРЕСА_5 ОСОБА_6.

Визнати за ОСОБА_2 право на користування житловою кімнатою площею 15 кв.м. у АДРЕСА_5.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі через Дзержинський районний суд м.Кривого Рогу апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні при його оголошенні у той же строк із дня отримання копії рішення.

Суддя: В. В. Костенко