Справа № 2-1887/10
(провадження № 2-1887/10)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2010 року м.Каховка

Каховський міськрайонний суд Херсонської області в складі

головуючого судді Марків Т.А.,

при секретарі Діденко С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, м. Каховка Херсонської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, стягнення матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, розташованої за адресою: с. Малокаховка Каховського району Херсонської області, вул. Шкільна, № 54. Суміжна земельна ділянка належить відповідачу. ОСОБА_2 без дозволу власника захопив та засіяв частину землі позивача, двічі зруйнував огорожу на межі земельних ділянок, провокує сварки та погрожує ОСОБА_1 та його родині фізичною розправою. За вказаних обставин відповідач перешкоджає позивачу в здійсненні права власності на землю, завдав майнової шкоди в розмірі вартості будівельних матеріалів, використаних для встановлення парканів, - 3 131 грн. Крім того такі дії ОСОБА_2 спричинили ОСОБА_1 та його дружині моральну шкоду (яка полягає в душевних стражданнях, нервових потрясіннях, погіршенні здоровя, зміні звичаєвого способу життя) в розмірі 10 000 грн.

Позивач, його представник в судовому засіданні на задоволенні вимог наполягали з викладених в позовній заяві підстав; пояснили, що конфліктні відносини між сторонами внаслідок протиправних дій відповідача та порушення ним права власності позивача на землю тривають й спричинили неодноразові звернення членів родини ОСОБА_1 до правоохоронних органів.

В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що права позивача на земельну ділянку не визнає, у звязку із незаконністю одержання останнім державного акту на право власності на землю. Частину земельної ділянки позивача він зайняв, оскільки вона не оброблювалася власником - на ній ріс бурян. Огорожі на межі земельних ділянок не руйнував.

Вимоги підлягають задоволенню частково.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 01 липня 1992 року між Малокаховською сільською радою (продавець) та ОСОБА_1 (покупець), нотаріально посвідченого та зареєстрованого в реєстрі за № 1042 (а.с. 7 - 8), державного акту на право власності на землю серії ХС, виданого на підставі рішення Малокаховської сільської ради від 12 січня 1994 року № 16 (а.с. 6). ОСОБА_1 є власником житлового будинку та земельної ділянки площею 0,149 га, розташованих за адресою: с. Малокаховка Каховського району, вул. Шкільна, № 54.

Рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого земельна ділянка передана у власність позивачу, незаконним не визнане, державний акт на право власності на землю не скасований, що визнається сторонами.

Відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства, проведеної 26 квітня 2010 року старшим державним інспектором - завідуючим сектором з контролю за використанням та охороною земель ОСОБА_3 (а.с. 36), ОСОБА_2 здійснене самовільне зайняття земельної ділянки площею 0,0299 га, яка розташована за адресою: с. Малокаховка Каховського району, віл. Шкільна, № 54, та належить на праві власності ОСОБА_1

Факти самовільного захоплення частини земельної ділянки позивача ОСОБА_2, його перешкоджання у встановленні меж підтверджується й показами, наданими в судовому засіданні свідками ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Так, в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 показали, що в квітні 2010 року ними разом із іншими робітниками та позивачем на межі земельних ділянок ОСОБА_1 та відповідача був встановлений паркан, через що ОСОБА_2 ініціював конфлікт з позивачем. Огорожу встановлювали відповідно до замірів та поміток, виконаних працівниками відділу земельних ресурсів. Через декілька днів паркан був зруйнований. Знаючи від землевпорядників про розміри належної ОСОБА_1 земельної ділянки очевидно, що значну її частину захопив та обробляє ОСОБА_2

Аналогічні покази про обставини спорудження в травні 2010 року паркану на межі земельних ділянок сторін надані в судовому засіданні свідком ОСОБА_6

Встановлення ОСОБА_1 огорож на межах земельних ділянок та їх зруйнування підтверджується платіжними документами про придбання ним будівельних матеріалів (а.с. 5), фотознімками (а.с. 25, 26).

Про існування між сторонами конфліктних відносин внаслідок порушення ОСОБА_2 правил добросусідства та створення ним перешкод ОСОБА_1М в реалізації права власності на земельну ділянку свідчать дані, зафіксовані в постановах про відмову в порушенні кримінальної справи від 16 квітня 2010 року, від 28 травня 2010 року, 15 червня 2010 року (а.с. 20, 22, 24).

Як встановлено ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Земельним законодавством (ч. 1 ст. 212 ЗК України) гарантоване повернення власникам землі самовільно зайнятих земельних ділянок.

Власники земельних ділянок зобовязані дотримуватися правил добросусідства - на цьому наголошує п. «е» ч. 1 до ст. 91 ЗК України.

Згідно ч. З ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок зобовязані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо).

Власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними - ч. 1 ст. 106 ЗК України.

Чинним цивільним процесуальним законодавством (ч. З ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України) на сторони покладається обовязок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд, заслухавши пояснення сторін, представника позивача, покази свідків, дослідивши надані докази, визнає, що відповідач безпідставно користується земельною ділянкою позивача, площею 0,0299 га, та чинить перешкоди у встановленні твердих меж між земельними ділянками сторін, чим порушує права ОСОБА_1

Ці дії ОСОБА_2 потягли й інші негативні для позивача наслідки - душевні страждання, зміну звичаєвого способу життя, чим завдано йому моральної шкоди.

Загальними підставами відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду, встановленими ч. 1, ч. 2 ст. 1166, ч. 1 ст. 1167 ЦК України, є наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювана шкоди, причинний звязок між шкодою й протиправною поведінкою та вина заподіювана.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд не приймає до уваги медичні документи, надані на підтвердження погіршення стану здоровя дружини позивача (а.с. 12-а - 17), - взаємоповязаність захворювань ОСОБА_7 з діями відповідача не встановлена.

Враховуючи обставини справи суд вважає, що матеріальний еквівалент немайнової шкоди у розмірі 800 грн. є достатнім для компенсації спричинених позивачу моральних втрат.

Прямих доказів, які б вказували на причетність ОСОБА_2 до пошкодження та зруйнування встановлених ОСОБА_1 огорож не надано, у звязку із чим суд не вбачає підстав для задоволення вимог про відшкодування майнової шкоди та моральної шкоди, завданої знищенням майна, - зруйнуванням парканів.

Понесені судові витрати (а.с. 1, 2, 45) суд вважає справедливим поділити між сторонами, відповідно до ст. 88 ЦПК України, пропорційно до задоволених вимог, стягнувши з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 8,50 грн. й витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 37 грн. (за вимогами немайнового характеру) та 700 грн. витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст. 8, 21, 22, 24, 41, 55. 124 Конституції України, ст.ст. 11 - 16, 22, 23,316-319,328,391, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 91, 103, 106, 152, 153, 212 ЗК України, ст.ст. З - 11, 57 - 61, 88, 212 - 215, 223 ЦПК України,

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1:

в користуванні земельною ділянкою, площею 0,0299 га. розташованою за адресою: с. Малокаховка Каховського району Херсонської області, вул. Шкільна, № 54;

у встановленні паркану на межі між земельними ділянками, розташованими за адресами: с. Малокаховка Каховського району Херсонської області, вул. Шкільна, № 54 та с. Малокаховка Каховського району Херсонської області, вул. Фрунзе, № 41.

Стягнути з ОСОБА_2 Е ааильггви іа / на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 800 грн., судові витрати в розмірі 745,5 грн., всього 1 545,5 грн.

В задоволенні решти позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Херсонської області через Каховський міськрайонний суд Херсонської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Т. А. Марків