Кременчуцький районний суд Полтавської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2010 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Степаненка Ю.І.,

при секретарі Левицькій І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Придніпровське регіональне управління» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Придніпровське регіональне управління» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» (надалі Банк) звернувся в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором у сумі 11 911 гривень 57 копійок та судових витрат у справі в сумі 239 гривень 12 копійок, мотивуючи тим, що 10 жовтня 2006 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 68/8Р2-10-06, згідно якого Банк надав ОСОБА_1 кредит у сумі 7 000 гривень зі строком повернення до 10 жовтня 2009 року.

Кредитні кошти були перераховані Банком на картковий рахунок ОСОБА_1, що підтверджується меморіальним ордером №1247672 від 10.10.2006 року.

За умовами п.3.3 кредитного договору ОСОБА_1 був зобов'язаний, починаючи з 1 по 10 число кожного місяця здійснювати погашення кредиту в сумі 195 гривень та згідно п.4.7 сплачувати комісійну винагороду в сумі 122,50 гривень, але з 21 січня 2009 року відповідач ОСОБА_1 не належним чином виконує свої зобов'язання перед Банком.

В разі прострочення повернення кредитних ресурсів, відповідач зобов'язаний сплатити Банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення (п.6.1 Кредитного договору).

Забезпеченням виконання зобов'язань за кредитним договором є порука ОСОБА_2

10 жовтня 2006 року Банк уклав з відповідачем ОСОБА_2 договір поруки № 68/8Р2-Р, за яким останній зобов'язався перед Банком відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань відповідачем ОСОБА_1 по кредитному договору.

З умовами кредитного договору відповідач ОСОБА_2 був ознайомлений та погодився, що підтверджується п.1.3 договору поруки.

З січня 2009 року ОСОБА_1 систематично почав порушувати умови кредитного договору та не сплачувати необхідні платежі.

Згідно п.2.1 договору поруки відповідачі відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Банк звертався у письмовій формі до обох відповідачів з вимогами належним чином виконувати свої зобов'язання та достроково повернути Банку кредитні кошти та інші платежі за договором.

Однак, до цього часу борг по кредиту не сплачений, зобов'язання не виконуються.

Станом на 19 лютого 2010 року заборгованість за кредитом складає 11 911 гривень 57 копійок, у тому числі: прострочена заборгованість по кредиту - 1802,54 гривень; прострочена заборгованість по комісії - 1712,20 гривень; пеня - 8396,83 гривень.

У зв'язку з цим відповідачами порушені права та інтереси Банку, як кредитора. Тому позивач з підстав статей 11,525,526,553,554 ЦК України просив суд задовольнити позов.

В судовому засіданні представник позивача по довіреності ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав частково, просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку тільки пеню у сумі 8 396,83 гривень, так як в даний час ОСОБА_1 частково погасив заборгованість по кредиту у сумі 3 653 гривні 57 копійок та судові витрати, в обґрунтування позову пояснив так, як викладено вище в описовій частині рішення.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов визнав частково і пояснив, що згідний відшкодувати Банку судові витрати, а пеню у сумі 8396,83 гривень відшкодовувати не погоджується, оскільки у січні 2009 року його було звільнено з роботи та він тривалий час за умови кризи не міг знайти собі роботу та мав матеріальні труднощі через безробіття. До того ж в цей час тяжко захворів його батько, який став непрацездатним і якому також потребувалася його допомога, про що було відомо Банку, до якого він звертався письмово з проханням відстрочити на один рік погашення кредиту. 15 квітня 2010 року він погасив заборгованість за кредитом у сумі 3 653,57 гривень, а тому позов в частині стягнення з нього пені не визнає.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні також визнав позов частково, погоджується відшкодувати Банку судові витрати та заперечує проти стягнення з нього пені.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом установлено, підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується сторонами, що 10 жовтня 2006 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 68/8Е2-10-06, згідно якого Банк надав ОСОБА_1 кредит у сумі 7 000 гривень зі строком повернення до 10 жовтня 2009 року (а.с.16-17).

Кредитні кошти були перераховані Банком на картковий рахунок ОСОБА_1, що підтверджується меморіальним ордером №1247672 від 10.10.2006 року (а.с.14).

За умовами п.3.3 кредитного договору ОСОБА_1 був зобов'язаний, починаючи з 1 по 10 число кожного місяця здійснювати погашення кредиту в сумі 195 гривень та згідно п.4.7 сплачувати комісійну винагороду в сумі 122,50 гривень.

В разі прострочення повернення кредитних ресурсів, відповідач зобов'язаний сплатити Банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення (п.6.1 Кредитного договору).

Забезпеченням виконання зобов'язань за кредитним договором є порука ОСОБА_2

10 жовтня 2006 року Банк уклав з відповідачем ОСОБА_2 договір поруки № 68/8Р2-Р, за яким останній зобов'язався перед Банком відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань відповідачем ОСОБА_1 по кредитному договору (а.с.18).

З умовами кредитного договору відповідач ОСОБА_2 був ознайомлений та погодився, що підтверджується п.1.3 договору поруки.

З січня 2009 року ОСОБА_1 систематично почав порушувати умови кредитного договору та не сплачувати необхідні платежі.

Згідно п.2.1 договору поруки у випадку невиконання Боржником зобов'язань зз Кредитним договором, Боржник та Поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Банк звертався у письмовій формі до обох відповідачів з вимогами належним чином виконувати свої зобов'язання та достроково повернути Банку кредитні кошти та інші платежі за договором (а.с. 19,20).

Однак, на день звернення Банку з позовом до суду борг по кредиту не сплачений зобов'язання не виконуються.

Станом на 19 лютого 2010 року заборгованість за кредитом складала 11 911гривень 57 копійок, у тому числі: прострочена заборгованість по кредиту - 1802,54 гривень; прострочена заборгованість по комісії - 1712,20 гривень; пеня - 8396,83 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.8,9).

Згідно квитанції №12 відповідач ОСОБА_1 під час розгляду справи по суті 15 квітня 2010 року погасив Банку заборгованість за кредитним договором у сумі 3 653,57 гривень Таким чином, залишок заборгованості по пені складає 8 258 гривень.

Згідно статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Вимоги позивача підлягають захисту також з підстав умов кредитного договору, договору поруки, статей 15,16,525,526,536,611,612,1048,1050,1054 Цивільного кодексу України, статей 79,81,88 ЦПК України.

Разом з тим, ураховуючи розмір неустойки (пені), яка значно перевищує розмір збитків та ті обставини, що відповідачем повністю сплачені заборгованість по простроченій заборгованості та комісії і частково по пені, тяжкі сімейні обставини боржника ОСОБА_1, які мають істотне значення, що документально підтверджено, суд з підстав частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України зменшує розмір неустойки і визначає розмір стягнення пені з відповідачів на користь Банку у сумі 2 000 гривень.

За таких обставин суд постановляє рішення про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості по пені за кредитним договором у сумі 2000 гривень та судових витрат, пов'язаних з оплатою позивачем судового збору в сумі 119,12 гривень, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 гривень (а.с.2,3).

На підставі викладеного, керуючись статтями 15,16,525,526,536,546,548,549,551,554,611,612,1048, 1049,1050,1054 ЦК України, статтями 10, 11, 79, 81, 88, 209, 213 - 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Придніпровське регіональне управління» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Придніпровське регіональне управління» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» борг по пені згідно кредитного договору № 68/8Р2-10-06 від 10 жовтня 2006 року станом на 19 лютого 2010 року в сумі 2 000 (дві тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Придніпровське регіональне управління» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» судові витрати з кожного по 119 гривень 56 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя