Справа №2-237/09 18.02.2010 18.02.2010 18.02.2010
Справа № 22ц- 278/10 Головуючий у 1-й інстанції Кологрива Т.М.
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 лютого 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Козаченка В.І.,

суддів: Мурлигіної О.Я., Довжук Т.С.,

при секретарі судового засідання Бобуйок І.Ф.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення

Арбузинського районного суду Миколаївської області від 02 жовтня 2009 року

за позовом

закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі ЗАТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_3 про звернення стягнення на майно та виселення,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2009 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» звернулося з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на будинок № 2 по вул. Гірській в с. Панкратово Арбузинського району, Миколаївської області та на земельну ділянку за цієї ж адресою.

Позивач зазначав, що 24 січня 2008 року між банком та відповідачем були укладені кредитний договір та договір іпотеки, предметом якого був вказаний будинок. Оскільки відповідач не виконує умов кредитного договору, то повинен сплатити за кредитним договором 17658,1 доларів США за рахунок предмета іпотеки.

Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 2 жовтня 2009 року звернуто стягнення на будинок з укладенням від імені ОСОБА_3 договору купівлі продажу будь яким способом з іншою особою, а також наданням банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Відповідача виселено з будинку та знято з реєстрації.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду, а справу передати на новий розгляд посилаючись на те, що суд вийшов за межі позовних вимог, не визначив суму заборгованості за кредитом, порушив правила підсудності.

Представник позивача, заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, просить залишити рішення суду без змін.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами 24 січня 2008 року укладено кредитний договір № NKUCGK НОМЕР_1, за яким відповідач отримав з кінцевим строком повернення в 2018 році 19 100 доларів США кредиту зі сплатою 12% річних за користування кредитом. Кредит та відсотки за користування ним, ОСОБА_3 був зобовязаний сплачувати щомісячно.

Того ж числа сторони уклали договір іпотеки. З метою забезпечення виконання кредитного договору ОСОБА_3 передав в іпотеку свій житловий будинок з належними до нього господарськими спорудами, розташований по вул. Гірській, 2 в с. Панкратово Арбузинського району, Миколаївської області.

Внаслідок порушення позичальником умов кредитного договору щодо повернення кредиту утворилась заборгованість, у зв'язку з чим позивач з метою дострокового повернення кредитних коштів звернувся з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд вважав, що є передбачені законом підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки будинок.

Проте, з такими висновками суду погодитися не можна.

З наданих ЗАТ КБ «ПриватБанк» відомостей та пояснення представника банку в апеляційному суді вбачається, що прострочена заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором на час подачі позову складала 134,71 доларів США тіла кредиту, та 365,42 доларів США - відсотків за його користування.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" (далі - Закон) у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду.

Однак, згідно з ч. 3 ст. 39 Закону суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателю про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Ухвалюючи рішення, суд на ці обставини справи та вимоги Закону уваги не звернув. У звязку чим, суд не врахував незначний розмір безпосередньої заборгованості за договором кредиту в порівнянні з вартістю спірного будинку, тривалий час, що залишився до закінчення дії договору, поважність причин порушення відповідачем умов щодо щомісячних виплат за договором, можливість укладення угод про реструктуризацію заборгованості, а також відсутність у нього іншого житла на праві власності, крім переданого в іпотеку. Тоді як вказані обставини свідчать про те, що допущене відповідачем порушення не завдає істотних збитків позивачеві, не змінює обсяг його прав, а отже дають підстави для відмови в задоволенні позову.

Виходячи з наведеного рішення суду в силу вимог пунктів 3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України необхідно скасувати, ухваливши нове рішення про відмову у позові.

Щодо суми заборгованості, вказаній в позовній заяві, то вона не може бути взята до уваги.

Так, в суму заборгованості позивач включив не лише поточну заборгованість за кредитом та пеню за прострочення поточних платежів, а й залишок кредиту, достроково не сплачений відповідачем. Між тим, визначаючи таку суму заборгованості позивач не врахував вимог вимоги ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» згідно з якої, у разі порушення основаного зобовязання та умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі повинен значиться стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодежжатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього закону.

Позивачем не надано доказів виконання вказаної в законі процедури та обґрунтованості включення в суму заборгованості за кредитом, його залишку.

Доводи апелянта про порушення правил підсудності не можуть бути взяті до уваги, так як справа розглянута судом з дотриманням ст. 114 ЦПК України, за місцем знаходження нерухомого майна.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 02 жовтня 2009 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову закритого акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на майно та виселення відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але протягом двох місяців з дня набрання законної сили може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України.

Головуючий:

Судді: