АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
№22-ц-3635/10р. Головуючий 1 інстанції-
Категорія: визначення місця проживання ОСОБА_1
дитини Доповідач -Гальянова І.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2010 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого-судді Міненкової Н.О.

суддів Г альянової І.Г.

ОСОБА_2

при секретарі Григоренко К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 березня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа у справі: орган опіки та піклування Дзержинської районної в місті Харкові ради про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи у справі: орган опіки та піклування Дзержинської районної в місті Харкові ради орган опіки та піклування Орджонікідзевської районної в місті Харкові ради про визначення місця проживання дитини ,-

ВСТАНОВИЛА:

25 травня 2006 року, позивач звернувся у суд з позовом в якому просив визначити місце проживання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з ним у АДРЕСА_1

Свої вимоги обгрунтовував тим, що з відповідачкою з 1998 року до 2005 рік перебував у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають сина, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюбні відносини з відповідачкою припинили . В позові зазначає,що проживання дитини з відповідачкою створює загрозу здоров»ю дитини, її фізичному та моральному розвитку, оскільки відповідачка є неврівноваженою людиною, схильною до різких перепадів настрою та істеричних проявів, зловживає алкогольними напоями та психотропними речовинами, вихованням та доглядом за дитиною не займається. Також посилається на те, що відповідачка не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку.

ОСОБА_4 позов не визнала, 05 грудня 2009 року звернулась у суд з зустрічним позовом, в якому просила визначити місце проживання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з нею у АДРЕСА_2.

Свої зустрічні позовні вимоги обґрунтовувала тим, що за період шлюбу вона неодноразово зверталась до Дзержинського районного відділу міліції по факту нанесення ОСОБА_3 їй тілесних ушкоджень. Після розірвання шлюбу їх син на підставі ухвали Дзержинського районного суду від 13.09.2006 року, залишився проживати з батьком за адресою: м.Харкові по вул. Балакірєва 50-а, кв. 104.Вона постійно телефонує синові, відвідує його в дитячому садочку, через ОСОБА_3 та органи опіки і піклування Дзержинської районної у м. Харкові ради , домагається зустрічі з сином, але ОСОБА_3 перешкоджає їй в цьому. Вона має приватизовану квартиру, де є всі житлово-побутові умови для проживання дитини, працює викладачем, постійно спілкується з дітьми, має відповідну освіту, не має жодних протипоказань для виховання своєї дитини та вважає,що син повинен проживати з нею.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 11 березня 2010 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_4 ,задоволено та визначено місце проживання неповнолітнього ОСОБА_5 з нею за адресою : АДРЕСА_3.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3П . просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог .

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує невідповідністю висновків суду обставинам справи та наданим доказам.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які зявились, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Визначаючи місце проживання неповнолітнього сина сторін з матір»ю, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 обмежив права ОСОБА_4, як матері неповнолітньої дитини , яка в такому віці не може проживати без матері та не може бути з нею розлучена, а ОСОБА_3 не надав суду виняткових обставин,щоб розлучити матір та дитину, при цьому не взяв до уваги висновок органу опіки і піклування виконавчого комітету Дзержинської в м. Харкові ради.

Між тим, погодитись з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.

Згідно до ст. 141 СК України, мати батько мають рівні права та обов»язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов»язків щодо дитини.

В ч.1 ст. 161 СК України встановлено, що при вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов»язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров»я та інші обставини,що мають істотне значення.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджено наявними у справі доказами та сторонами не заперечується, що з дня свого народження по теперішній час неповнолітній ОСОБА_5, 18.11. ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом з батьком в його квартирі, за адресою : АДРЕСА_4 де і зареєстрований .

Сторони проживають окремо та з вересня 2006 року неповнолітній ОСОБА_5 знаходиться на вихованні та утриманні батька та з вересня 2007 року , відвідує дитячий садок № 69 .

Крім того, судом першої інстанції встановлено, підтверджено наявними у справі доказами та сторонами не спростовано, що обидва батьки не мають протипоказань щодо проживання з сином, працюють, мають стабільний дохід, ізольовані квартири.

Між тим, згідно довідки завідуючої дитячим садом № 69 МВВС України в Харківській області,вихованням, розвитком дитини займається батько, а мати за 2009 рік в садку була не більш ніж три рази ( т.2 а.с. 177-178).

Вказану інформацію ОСОБА_4 не спростувала та викладені в ній факти не заперечувала.

Згідно до висновку органу опіки та піклування Дзержинської районної в м.Харкові ради від 26.02.2010 року (т.2 а.с. 189-190), враховуючи вік дитини, відношення батьків до виховання сина, його стан здоров»я, доцільності його проживання у звичній для нього обстановці, де він народився та постійно перебуває, комісія з питань захисту прав дитини прийшла до висновку про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5, з батьком за вказаною вище адресою (т.2 а.с. 189-190).

Доказів, які б спростовували вказаний висновок органу опіки і піклування, матеріали справи також не містять, у зв»язку з чим судова колегія вважає,що судом першої інстанції був необгруновано не взяті до уваги при вирішенні спору як інформація дошкільного закладу, так і вказаний вище висновок органу опіки та піклування.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Орджонікідзевської районної у м. Харкові ради від 28.01.2010 року, з урахуванням наданої ОСОБА_3 висновку органу опіки та піклування про участь матері у вихованні дитини та інформацію з позашкільного закладу , комісія з питань захисту прав дитини покладається на рішення суду з урахуванням інтересів малолітнього ОСОБА_5 ( т.2 а.с.208-209).

Доказів, які б свідчили, що ОСОБА_3 перешкоджає ОСОБА_4 приймати участь у вихованні та утримуванні малолітнього ОСОБА_5, матеріали справи не містять. Більш того, надана ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції довідка дитячого лікаря про відвідування нею разом з дитиною лікаря 08.02.2010 року, свідчать про відсутність таких перешкод з боку ОСОБА_3.

Крім того, ОСОБА_4 не надала суду доказів того,що дитина психологічно готова змінити місце проживання та створений батьком протягом майже 4-х років уклад життя дитини.

Посилання суду першої інстанції як на підставу визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_5 з матір»ю на те, що дитина в такому віці не може проживати без матері та не може бути з нею розлучена, а ОСОБА_3 не надав суду виняткових обставин, щоб розлучити матір та дитину, є безпідставними, оскільки , як батько так і мати проживають в одному населеному пункті та проживання неповнолітнього ОСОБА_5 з батьком, не позбавляє прав та обовязків ОСОБА_4, щодо участі у його вихованні, розвитку, спілкуванні, утриманні, тобто не розлучає її з сином .

З огляду на наведене, судова колегія вважає, що висновок суду щодо визначення місця проживання з матір»ю не відповідає наявним у справі доказам та інтересам неповнолітньої дитини.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_5 з батьком за адресою: АДРЕСА_5 що буде відповідати інтересам дитини.

Керуючись ст.303, 309, 313, 316, 317,319, 218 ЦПК України, судова колегія,-

ВИРІШИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_3,задовольнити.

Скасувати рішення Дзержинського районного суду м.Харкова області від 11 березня 2010 року .

Позовні вимоги ОСОБА_3,задовольнити. Визначини місце проживання неповнолітнього ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком, ОСОБА_3 за адресою : АДРЕСА_6.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4, відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий, суддя:

Судді: