Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа 2ц-3-3628/10
РІШЕННЯ Іменем України

22 вересня 2010 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Батченка О.В. при секретарі Яценко Л.B., з участю представника позивача ОСОБА_1, відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом

ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_4 про визнання договору дійсним та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2007 року позивачі звернулись до суду з даним позовом до відповідача ОСОБА_7, просили визнати дійсним договір від 28 лютого 2007 року купівлі-продажу житлового будинку № 1-а/1 по вул. 68 Десантників в м. Миколаєві. В обґрунтування позову позивачі посилались на ті обставини, що за даним правочином сторони у повному обсязі виконали свої зобовязання. Покупець передав продавцям грошову суму 70000 доларів США, що підтверджується письмовою розпискою про це відповідача, а продавець передав покупцям спірний жилий будинок у власність. В подальшому відповідач ухилився

від нотаріального посвідчення договору. Посилаючись на вказані обставини позивачі також просили про визнання за ними права власності на спірний будинок в рівних частинах.

Судом до участі в справі в якості співвідповідачів притягнуті колишні співвласники домоволодіння № 1-а по вул. 68 Десантників - ОСОБА_8, ОСОБА_10 та ОСОБА_4

В судовому засіданні представник позивачів позов підтримала, наполягала на його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_8 проти позову заперечував з тих підстав, що як на його думку рішенням виконкому Миколаївської міської ради № 461 від 27 лютого 2007 року було неправомірно надано 22/75 частинам домоволодіння по вул. 68 Десантників, 1-а, що належали ОСОБА_7 нову адресу: вул. 68 Десантників, 1-а/1, оскільки таке без проведення реального поділу майна, порушує його та відповідачів ОСОБА_10 та ОСОБА_4 право власності в частині володіння та розпорядження господарськими та побутовими будівлями і спорудами. Крім того, відповідач зазначив, що з подальшої розмови з ОСОБА_7

П.О. йому стало відомо про те, що будь-яких грошових коштів за спірною угодою

останній не отримував.

Аналогічні пояснення по суті позову надали відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням виконкому Миколаївської міської ради № 461 від 27 лютого 2007 року 22/75 частинам домоволодіння по вул. 68 Десантників, 1-а, що належали на праві власності відповідачу ОСОБА_7 надано нову адресу: вул. 68 Десантників, 1-а/1.

Відповідно Свідоцтва про право власності від 19 березня 2007 року, виданого виконавчим комітетом Миколаївської міської ради, за ОСОБА_7 визнано право власності на житловий будинок № 1-a/l по вул. 68 Десантників в м. Миколаєві. Реєстрація права власності на житловий будинок вчинено ММБТІ 19 березня 2007 року за № 18191442.

З письмової розписки, складеної відповідачем ОСОБА_7 28 лютого 2007 року слідує, що ним від позивачки ОСОБА_5 за продане житло АДРЕСА_1 отримано грошову суму в сімдесят тисяч доларів США. При цьому прописом вказана сума в 7000 доларів США

Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу квартири, або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, а в силу ч. 4 ст. 334 ЦК України якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Відповідно положень ст. 8 ЦК України за вказаних обставин слід вважати, що право власності на житловий будинок № 1-а/1 по вул. 68 Десантників в м. Миколаєві стало належати відповідачеві ОСОБА_7 з 19 березня 2007 року. До цього часу, як і на момент укладення спірного правочину йому належали 22/75 частини житлового будинку № 1-а по вул. 68 Десантників в м. Миколаєві.

За такого вимоги позивачів про визнання дійсним угоди купівлі-продажу житлового будинку № 1-а/1 по вул. 68 Десантників в м. Миколаєві, що нібито був укладений між ОСОБА_7 та позивачами задоволенню не підлягають, оскільки на цей час право власності на житловий будинок ОСОБА_7 не належало, а отже існували обєктивні перешкоди для укладення такого договору.

Крім того, відповідно п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про

визнання правочинів недійсними» вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. 210 та 640 ЦК повязується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обовязків для сторін.

У звязку зі скасуванням рішення суду від 14 березня 2007 року, яким право власності на спірний житловий будинок було визнано за позивачами, підлягає скасуванню державна реєстрація їх прав на це нерухоме майно, отже на час розгляду справи спірний житловий будинок є належним відповідачу ОСОБА_7, а за такого можливість укладення між ним та позивачами договору купівлі-продажу житлового будинку у встановленому законом порядку не є втраченою. Позивачі також вправі звернутись до суду в загальному порядку про стягнення з ОСОБА_7 грошових коштів, переданих за розпискою, якщо сторони не дійдуть згоди за всіма істотними умовами договору купівлі-продажу.

За таких обставин, у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати сплачені при подачі позову.

Керуючись ст. 210, 220, 334, 657 ЦК України, ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_5, ОСОБА_6 - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Батченко.