Лисичанський міський суд Луганської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ КРАЇНИ

10 вересня 2010 року Лисичанський міський суд Луганської області

у складі: головуючої судді Чернобривко Л.Б.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

з участю представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи ОСОБА_8, ОСОБА_9 про усунення осіб від права на спадкування за правом представлення,

встановив:

позивачка звернулась з позовом до відповідачів про усунення їх від права спадкування на спадкування за правом представлення, посилаючись на те, що вони є спадкоємцями спад пни, що залишилась після смерті їхнього дядьки ОСОБА_10, який помер 21 жовтня 2009 року. На момент смерті ОСОБА_10 разом з ним у будинку 119 вул. Брянцевська , в м. Лисичанську, який предметом спадщини, проживала вона без реєстрації та її чоловік ОСОБА_8. Спадкоємцем після смерті ОСОБА_10 є також її мати, ОСОБА_9. З 2003 року крім неї та її матері, ОСОБА_9, інші спадкоємці жодного разу не надавали ніякої допомоги і відмовлялись в її надання померлому. Вона та її чоловік вели з померлим спільне господарство, саджали город, робили ремонт, заготівлю на зимовий період, сплачували за комунальні послуги. Витрати, пов»язані з похованням , вона також взяла на себе. Неодноразово померлий зауважував, що зробить на неї заповіт, але зробити не встиг, оскільки помер не очікувано. Просила усунути ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від права на спадкування за правом представлення, визнати її спадкоємцем на 2/3 частки у спадщині, що мала належати відповідачам.

У судовому засіданні позивачка підтримала позов, просила його задовольнити. У своїх поясненнях посилалась на обставини, викладені у позовній заяві, про що надала суду відповідні докази. Доповнила, що вона є онукою ОСОБА_10, живі і спадкоємці. Діду було 67 років, це похилий вік. Він хворів на серце, у серпні 2009 року в нього почали отікати ноги і його забрали до лікарні, де він знаходився біля двох тижнів. Лікарі доглядали за ним, в догляді в той час не потребував. Дід отримував пенсію 1200-1300грн. Разом з ним вони вели спільне господарство,діл давав гроші на все. Разом садили город для нього , користувалися врожаєм, коли він давав його їм. Витрати на поховання понесла вона, отримавши на поховання біля 2, 5 тисяч гривень, витративши їх на довідки, поминки 40 днів, пам»ятник. Після смерті ОСОБА_10 вона подала до нотаріуса заяву про відшкодування матеріальної шкоди зі спадкодавців. Не знає чи звертався дід за допомогою до відповідачів. Він не був прикутим до ліжка, але були проблеми із серцем.

Відповідачка ОСОБА_5 у судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що вона є племінницею померлого ОСОБА_10. Вона допомагала дядькові сади город, допомагала в ремонті. Він до всіх відносився нормально. Сам себе обслуговував. ОСОБА_8 не жила з ним разом, але часто ходила до нього. Після лікарні він деякий час проживав у ОСОБА_8, але постійно з нею не жив.

Відповідачка ОСОБА_6 у судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що її батько та ОСОБА_10 є рідними братами, а вона його племінниця. ОСОБА_8 разом з ним не проживала, а також як і вона часто приходила до ОСОБА_10 . Дядько хворів в останній час на гастрит. Вона сама медичний працівник і пропонувала йому свою допомогу. Він сам садив город. Вона прибирала за ним, приймала участь у його похованні, забирала його з моргу. В останні тижні, коли він хворів, возила його в Луганськ. До нього ходили всі ,провідували його. Постійного догляду він не потребував, на обліку у лікарні також не перебував. При ній він давав гроші на хліб, давав гроші н навчання 8 тис. грн., про цей говорила ОСОБА_9. ОСОБА_8 разом з дядьком не проживала, робив він все сам. Вона отримала допомогу на поховання.

Представник відповідачки ОСОБА_6, ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що в вважає поданий позов необгрунтованим, оскільки позивачка не в казала, чому саме вона може мати право на спадщину. Із пояснень позивачки, ОСОБА_6 не вбачається, що ОСОБА_10 потребував стороннього догляду. Садив город сам, доглядав за ним, сам себе обслуговував, не знаходився у безпорадному стані, помер раптово. Сам надавав допомогу позивачці, проживав і разом з нею і сам. Є спадкоємці 4 черги , вважає, що не має підставі для задоволення позову, тому у задоволені позову слід відмовити.

Відповідач ОСОБА_7 у судовому засіданні позов пояснив, що законом положено, хай так і буде. Доповнив, що лежачим ОСОБА_10 він не бачив, коли приходив його відвідати. Не був він і інвалідом. При житті всі родичі допомагали йому. Про допомогу в наданні харчів він не звертався. Стверджувати, що ОСОБА_8 проживала разом зі ОСОБА_10 не може. ОСОБА_10 отримував хорошу пенсію, тільки сильно хворів. Він був присутнім на його похованні, йому відомо що він залишав гроші на поховання.

Третя особа ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що позов позивачки він підтримує. Останні роки ОСОБА_10 на городі не робив, постійно у них харчувався. Він його постійно відвідував, коли той дзвонив, допомагав його у ремонті. 21.10.2009 року сусід ОСОБА_10 подзвонив йому, що за двором у дядька горить фонарь звечора. Прийшли до його будинку, ключей від будинку не було, почали стукати у двері, ніхто не відкривав. Викликали медпрацівників, які запропонували викликати міліцію , зламували двері. Він був уже мертвий. ОСОБА_10 хворів, з цього приводу зверталися до дільничного лікаря, його госпіталізували.

Третя особа ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що вона неодноразово приходила до ОСОБА_10, забирала та прала його постільну білизну. Поруч жили його племінники, але жодного разу ніхто йому не допоміг. Допомагали лише її дочки ОСОБА_4 та її чоловік. Дочка готувала їжу, разом вони харчувалися, допомагали йому у ремонті. Після смерті всі подали заяви про спадщину, вона також подала заяву. У ОСОБА_10 була язва шлунку, але до лікарів він не звертався. Не міг працювали на городі, але і без городу не міг жити, тому її дочка з зятем допомагали йому саджати город. Лежачим хворим він не був.

Суд досліджує надані докази: Копії накладних, довідка з місця проживання, копія паспорту ОСОБА_4, копія свідоцтва про смерті ОСОБА_10 , копія витягу з держреєстру, письмові заперечення на позов, довідка з УПФУ в м. Лисичанську, інформація з лікарні, відповідь приватного нотаріуса ОСОБА_11, копія з витягу реєстрації, заяви про прийняття спадщини ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_9, заява про відшкодування витрат на похорони ОСОБА_4

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав суду, що у 1996 році купив будинок по вулиці Брянцевській в м. Лисичанську, будується рядом з ОСОБА_10. Він кожного дня був у покійного, снідав з ним. ОСОБА_10 завжди чимось займався по хазяйству, доглядав за птицею. Город був у нього, він працював на городі, йому допомагали ОСОБА_4 та їх батьки. За 6 місяців що смерті ОСОБА_10 робив ремонт у будинку, окраску, побілку стін, ремонтував диван, давав гроші на купівлю фарби, на антену. Останнім часом страждав від болів у шлунку. Проживав весь час один. Коли помер ОСОБА_10 не знає, але він звернув увагу, що вранці не виключений ліхтар, двері будинку закриті на щоколду. Приблизно о 17 годині подзвонив до ОСОБА_8 і запитав, чи не дзвонив йому ОСОБА_10, той відповів, що не дзвонив , а потім прийшов сам і вони разом перелізли через забор, почали стукати у двері, ніхто їм не відповідав. Викликали швидку допомогу , міліцію. Коли відкрили двері ОСОБА_10 лежав н полу мертвий.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав суду, що ОСОБА_8 разом з дружиною доглядали за його сусідом ОСОБА_10. Він ходив до них їсти, садили пололи та прибирали картоплю разом . Останній час різко схуд і вони допомагали йому готувати їжу, прали білизну. Він не був лежачим хворим. ОСОБА_8 возили його на обстеження в Луганськ, до лікарні в м. Лисичанську. В будинку ОСОБА_10 ніхто не проживав, лише допомагали йому, він отримував пенсію 1400грн. Не знає чи допомагав він матеріально ОСОБА_8.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показав суду, що ОСОБА_10 був його сусідом. Жив він сам. До нього ходили ОСОБА_9 допомагали на городі. Робили також ремонт у дворі та в будинку. ОСОБА_10 і сам виконував роботи по хазяйству, а коли проси щось зробити ОСОБА_8, вони йому помагали. Бачив, що ОСОБА_5 також допомагала садити город, білила, прибирала в хаті. ОСОБА_10 самостійно ходив, не лежав. Скаржився часто на біль у шлунку. Отримував пенсію, але в якому розмірі не знає. Зі слів ОСОБА_10 йому відомо, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 допомагають йому на городі.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показала суду, що ОСОБА_10 говорив їй, що ОСОБА_4 доглядає з ним. Він дає їй гроші і вона все йому купує. Все він робить сам, а за його гроші любий буде за ним доглядати. Чи був він інвалідом не відомо, отримував пенсію, розмір якої вона не знає.

Суд, заслухавши пояснення, сторін, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що 27 жовтня 2009 року помер ОСОБА_10, після смерті якого відкрилась спадщина житловий будинок 119 по вул.. Брянцевській в м. Лисичанську ( а.с. 9).

З заявами про прийняття спадщини, відповідно до ст.1266 ЦК України спадкування за правом представлення, до нотаріуса звернулись ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_9 ( а.с. 46-49).

З заявою про відшкодування витрат на похорони звернулась ОСОБА_4 (а.с.50).

Відповідно до ст.1224 ч.4 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом. Якщо буде встановлено, що вона ухилялась від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Допитані у судовому засіданні свідки, свідчили про те, що ОСОБА_10 рухався сам, вів господарство, мав город за яким доглядав, отримував пенсію, якою розпоряджався сам, матеріально ні від кого не залежав. Разом з ним у будинку ніхто не проживав. Третя особа ОСОБА_4 давав пояснення того, що коли ОСОБА_10 була потрібна допомога, той дзвонив йому по телефону і він разом з дружиною приходили та допомагали йому. Разом вони і користувались городом, бо ОСОБА_10 ділився з ними врожаєм.

Із довідки ПФУ в м. Лисичанську вбачається, що розмір пенсії померлого ОСОБА_10 на дату смерті 21.10.2009 року складав 1331грн.76 коп. Допомогу на поховання ОСОБА_10 отримала ОСОБА_4 у розмірі 2663грн.52 коп. ( а.с.30).

Із інформації 2 міської поліклініки вбачається, що амбулаторна картка на ім»я ОСОБА_10С, вул.. Брянцевська, 119 заведена 12.11.2009 року для реєстрації випадку смерті. При житті ОСОБА_10 за медичною допомогою в останні 5 років в територіальну поліклініку не звертався, на диспансерному обліку у дільничного терапевта не перебував. Заданими реєстрації випадків смерті ОСОБА_16 РАЦС за 10.2009 рік ОСОБА_10, 67 років, помер дома 21.10.2009 року . Лікарське свідоцтво про смерть видане лікарем судмед експертом з діагнозом: хронічна недостатність кровообігу, атеросклеротична хвороба серця. ( а.с.31).

Суд вважає, що позивачка не надала суду доказів того, що відповідачі ухилялись від надання допомоги спадкодавцеві, через його похилий вік, тяжку хворобу чи каліцтво, тому в вважає, що у задоволені позову слід відмовити.

На підставі ст. 1224 ч.5 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 212-215, 218 ЦПК України,суд,

в и р і ш и в :

У задоволені позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи ОСОБА_8, ОСОБА_9 про усунення осіб від права на спадкування за правом представлення відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Лисичанський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні -протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, або у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним, судом, якщо рішення не скасоване.

Суддя: