Справа № 2-787/10
Провадження № 2-787/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2010 року року

Дзержинський районний суд м. Харкова

у складі головуючого судді Шестака О.І.

при секретарі Тріщук К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до

ХМУ ГУМВС України в Харківській області, Державного казначейства України, третя особа - директор комунального закладу

Харківської обласної спеціалізованої дитячо-юнацької школи олімпійського резерву з вітрильного спорту, про визнання

незаконним протоколу вилучення трудової книжки та відшкодування моральної шкоди,

встановив:

18.05.2009 р. позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 ХМУ УМВС України в Харківській області, третя особа - директор комунального закладу Харківської обласної спеціалізованої дитячо- юнацької школи олімпійського резерву з вітрильного спорту ОСОБА_4, в якому просив зобов'язати відповідача відшкодувати йому моральну шкоду, яка виникла з-за незаконного утримання його трудової книжки у період з 27.12.2006 р. по 20.03.2008 р., що призвело до невидачі трудової книжки при звільненні за останнім місцем роботи в комунальному закладі Харківської обласної спеціалізованої дитячо-юнацької школи олімпійського резерву з вітрильного спорту, у розмірі 15000,00 грн.

В ході слухання справи позивач змінив свої позовні вимоги, адресував свій позов до ХМУ ГУМВС України в Харківській області та Державного казначейства України і просив суд визнати незаконним протокол вилучення від 27.12.2006 р. трудової книжки та медичної книжки на ім'я ОСОБА_2, який складено майором міліції ОСОБА_3 ХМУ УМВС України в Харківській області ОСОБА_5 та зобов'язати Державне казначейство України відшкодувати йому моральну шкоду за вимушений прогул з-за незаконного вилучення у третьої особи по справі його трудової книжки та утримання її у ОСОБА_3 у період з 27.12.2006 р. по 20.03.2008 р. у розмірі 1,00 гривні.

В обґрунтування заявленого позову він посилався на те, що з 27.12.2006 р. по теперішній час директор третьої особи по справі відмовляється видати позивачу його трудову книжку за останнім місцем роботи після звільнення, що завдано позивачу значну матеріальну та моральну шкоду з-за вимушеного прогулу, призвело до втрати нормальних життєвих зв'язків та додаткових зусиль для організації його життя. Згідно рішення Апеляційного суду Харківської області від 23.04.2009 р. підставою для відмови у видачі трудової книжки за останнім місцем роботи служила наявність у директора третьої особи протоколу вилучення трудової книжки від 27.12.2006 р. Трудову книжку було повернуто директору третьої особи 20.03.2008 р. згідно з листом прокуратури Дзержинського р-ну Харківської області. Тобто, трудову книжку не було повернуто позивачу з вини ОСОБА_3 ХМУ УМВС України в Харківській області, де вона знаходилась весь цей час. Вищевказані дії відповідачів є підставою для відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Вилучення було проведено без порушення кримінальної справи з метою дізнання або досудового слідства та без мотивованої постанови слідчого, підстав для вилучення у протоколі не зазначено, трудова книжка пробула у відповідача більше 400 днів , тоді як вилучення повинно бути проведено на строк не більш 10 днів, до прокуратури відомостей про вилучення трудової книжки не надходило, кримінальна справа в зв'язку з вилученням не порушувалась, своєчасно цей документ директору третьої особи повернутий не був. Крім того, у директора ОСОБА_4 були відсутні передбачені законом підстави для передачі трудової книжки позивача до ОСОБА_3 В зв'язку з чим, просить його позов задовольнити в повному обсязі, визнати незаконним протокол вилучення та зобовязати державне казначейство відшкодувати завдану йому моральну шкоду у розмірі 1,00 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов з врахуванням змін до нього та просив суд його позов задовольнити в повному обсязі на підставі тих доказів, що зазначено в ньому.

Представник ХМУ ГУМВС України в Харківській області, проти заявленого позову заперечував, просив в його задоволенні відмовити в зв'язку з тим, що вимоги позивача є безпідставними. В обґрунтування своїх заперечень проти позову пояснив, що позивач помилково посилається на ст.1176 ЦК України, якою встановлено, що відшкодуванню підлягає шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду у випадках, якщо шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу утримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи вправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Позивачем не доведено, що дії посадових осіб ОСОБА_3 визнані судом незаконними, вказаний факт встановлюється лише рішенням суду в порядку, встановленому КАС України. Посилання позивача на ст.1167 ЦК України, як на підставу щодо відшкодування матеріальної шкоди, також є безпідставними, бо вказаною нормою передбачені підстави для відшкодування моральної, а не матеріальної шкоди.

Представник Державного казначейства України Міністерства фінансів України, що діє на підставі довіреності, проти заявленого позову заперечував.

В судовому засіданні третя особа ОСОБА_4 та його представник проти заявленого позову заперечували. В обґрунтування своїх заперечень проти позову пояснили, що на момент звільнення позивачу, яке відбулося 27.12.2006 р., його трудова книжка в них на знаходилась, а знаходилась у ОСОБА_3 ХМУ УМВС України в Харківській області. її разом з медичною книжкою на ім'я ОСОБА_2 було вилучено на підставі протоколу вилучення від 27.12.2006 р., складеного майором міліції ОСОБА_5, тому видати трудову книжку позивачу у день звільнення вони не мали реальної можливості. Трудову книжку було повернуто з ОСОБА_3 лише 20.03.2008 р., що підтверджує лист прокуратури Дзержинського р-ну м. Харкова. Таким чином, винних дій комунального закладу Харківської обласної спеціалізованої дитячо-юнацької школи олімпійського резерву з вітрильного спорту та його директора ОСОБА_4 у невидачі позивачу трудової книжки немає.

Суд, заслухавши учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до сг. ст.И, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що дійсно 27.12.2006 р. майором міліції ОСОБА_3 ХМУ УМВС України в Харківській області ОСОБА_5, в присутності понятих, у ОСОБА_4 в приміщенні комунального закладу Харківської обласної спеціалізованої

>гячо-юнацької школи олімпійського резерву з вітрильного спорту було вилучено натупні речі, а саме: медичну книжку синього

ольору на ім'я ОСОБА_2 (серії АВ №092032) з ознаками підробки та трудову книжку на ім'я ОСОБА_2 (серії БТ-11

№7648974) з ознаками підробки зі сторінки 8 до сторінки 15, більш нічого не вилучалось.

Позивач просить суд визнати незаконним вищезазначений протокол вилучення від 27.12.2006 р. трудової та медичної

книжок, однак ці вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, визначеного Кодексом про

адміністративне судочинство України, а не в порядку цивільного судочинства.

Згідно до ст.205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження по справі, якщо справа не підлягає розгляду в

порядку цивільного судочинства.

Згідно із ч.1,4 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті порушення

її прав. Моральна шкода не зв'язана з розміром відшкодування матеріальної шкоди. При цьому суд виходить із засад розумності,

виваженості та справедливості.

Відповідно до ч.І ст.1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними

рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодувується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно п.З ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких зазнала фізична особа в зв'язку

із знищенням чи пошкодженням її майна. За змістом п.9 Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову

практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди

суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру

немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан

здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової

репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Завдану моральну шкоду позивач оцінює в 1,00 грн. (одну гривню нуль копійок). В її обгрунтування він посилається на

те, що порушено його трудові та цивільні права в результаті дій відповідачів щодо невидачі йому трудової книжки за останнім

місцем роботи, що виникло з-за утримання його трудової книжки з 27.12.2006 р. по 20.03.2008 р. понад 400 днів в

Дзержинськкому РВ ХМУ УМВС України в Харківській області при відсутності порушеної кримінальної справи, пов'язаної з

необхідністю вилучення цієї трудової книжки.

Суд вважає очевидним факт душевних страждань позивача з приводу викладених ним обставин, які сталися в зв'язку з

неправомірними діями відповідача, бо трудова книжка дійсно була утримана у ОСОБА_3, факт завдання шкоди судом

встановлений.

Однак позивачем не надано доказів на підтвердження ступеню і характеру його моральних страждань. Ті обставини,

на які він посилається, як на підставу завдання моральної шкоди, ним не підтверджені, як і не підтверджено, які це мало для

нього наслідки. Крім того, зазначена суму завданої моральної шкоди у розмірі в одну гривню свідчить про те, що моральна

шкода є такою, що фактично позивачу не завдана.

З-за відсутності доказів про ступень і характер завданої позивачу моральної шкоди, суд позбавлений можливості

визначити розмір цієї шкоди, тому відмовляє у задоволенні його позовних вимог в цій частині за відсутністю достатніх доказів.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ХМУ ГУМВС України в Харківській області, Державного казначейства України Міністерства фінансів України, третя особа - директор комунального закладу Харківської обласної спеціалізованої дитячо-юнацької школи олімпійського резерву з вітрильного спорту про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження через суд першої інстанції.

Вирішуючи питання щодо стягнення на користь позивача моральної шкоди, суд виходить з наступного.

На підставі ст.ст. 23,1167 ЦК України, керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 88, 205, 209, 212 - 215, 218 ЦПК

України, суд,-

вирішив:

Головуючий: