Справа 2-557/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2010 року Комінтернівський районний суд Одеської області в складі:

судді Рідник І.Ю.

при секретарі Данько Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Комінтернівське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою і судових витрат та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної і моральної шкоди, завданих дорожньо-транспортною пригодою та судових витрат,

в с т а н о в и в:

14 квітня 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення збитків, завданих в наслідок ДТП, в розмірі 2175.00 гривень матеріальної шкоди, в розмірі 5000 гривень моральної шкоди та судових витрат, зазначивши, що 01.02.2006 року о 7.30 годин на вул. Першотравнева в смт.Комінтернівське біля будинку №24 сталося зіткнення мікроавтобуса «Форд», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням відповідача ОСОБА_2, та автомобіля «Нісан-Прімєра», державний номерний знак НОМЕР_2. під його керуванням. Дорожньо-транспортна пригода відбулася по вині водія ОСОБА_2 який, в порушення п.п.10.1,10.3,10.4,14.3 Правил дорожнього руху України, здійснив лівий поворот з правого крайнього положення проїзної частини дороги не пропустив його автомобіль «Нісан-Прімєра», їдучий зліва та обїжджаючий мікроавтобус, незважаючи на те, що ним подавалися як звуковий, так і світовий сигнали. У зв'язку з ДТП його автомобіль НОМЕР_3, зазнав значні ушкодження у вигляді: деформації переднього правого крила, переднього правого кута капота, переднього бампера, розбитого переднього правого показника повороту та допнутої декоративної планки правої фари. На відремонтування автомобіля він поніс матеріальні витрати в розмірі 2025 гри., на транспортні розходи для купівлі необхідних деталей ним витрачено 150 гри. Таким чином, загальна матеріальна шкода, причинена йому відповідачем складає 2175 грн. Крім матеріальної шкоди, він зазнав моральну шкоду, оскільки відповідач відмовився відшкодувати завдану йому матеріальну шкоду, у звязку з чим він вимушений був позичати кошти па купівлю автодеталей. що принижувало його людську гідність, крім цього був порушений його привичний спосіб життя, оскільки він вимушений був шукати по авторозборках авто- деталі. на протязі трьох тижнів він, в звязку з ремонтом автомобіля, залишався без транспорту. Усе все призводило до психологічної пригніченості, він погано себе почував, нервував та переживав. Моральну шкоду оцінює в 5000 (п'ять тисяч) гривень.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав повністю та 06 червня 2008 року звернувся до ОСОБА_1 із зустрічним позовом про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 2058.11 гривень і моральної шкоди в розмірі 2000 гривень, завданих йому в наслідок ДТП, оскільки вважає, що дорожньо-транспортна пригода відбулася по вині самого ОСОБА_1, зазначивши, що 01.02.2006 року приблизно о 7.30 годин, він, рухався на мікроавтобусі «Форд», державний номерний знак НОМЕР_1, який знаходиться в нього у тимчасовому володінні, по вул. Першотравнева в смт.Комінтернівське до свого будинку під №24. У попутному йому напрямку позаду нього рухався автомобіль червоного кольору «Нісан-Прімєра», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1 Дорога по вул.Першотравнева в смт.Комінтернівське є дорогою з двостороннім рухом та має по одній смузі в кожному напрямку. В порушення пунктів 12.3, 14.2 (б), 9.5,9.6 ПДД України ОСОБА_1. рухаючись без дотримання безпечної дистанції та безпечного інтервалу, незважаючи на те, що був попереджений ним про виконання маневру «поворот на ліво», не вжив заходів щодо зменшення швидкості руху, не попереджаючи світовим або звуковим сигналами, почав обгін його мікроавтобуса по зустрічній смузі руху коли він майже закінчував початий маневр поворот), у зв'язку з чим зіткнувся з його мікроавтобусом білля лівого узбіччя дороги, тім самим причинив ушкодження його транспортному засобу. Крім матеріальної шкоди, він зазнав і моральну шкоду, оскільки дорожньо-транспортна пригода зашкодила його заняттю підприємницької діяльності. Враховуючи те. що дорожньо-транспортна пригода відбулася виключно по вині водія ОСОБА_1. просить в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю, а його позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1, ОСОБА_3 позовні вимоги свого довірителя підтримав в повному обсязі і просив їх задовольнити, зазначивши, що вина водія ОСОБА_2 у скоєнні ДТП підтверджується постановою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 03.04.2006 року, згідно якої ОСОБА_2 визнаний винним в порушенні ПДР. але не був притягнутий до адміністративної відповідальності тільки у зв'язку з тим, що спилили строки притягнення його до адміністративної відповідальності. Зустрічний позов ОСОБА_4 залишити без задоволення у зв'язку з його необгрунтованістю та не доведеністю спричинення йому якої-небудь шкоди. Вважає, що посилання позивача на експертне авготоварознавче дослідження від 07.04.2008 по визначенню вартості матеріальної шкоди, завданої його автомобілю, не може бути доказом у справі тому, що судом автотоварознавча експертиза не призначалася, вказані в дослідженні пошкодження автомобіля «Форд» не відповідають даним, зафіксованим працівником ДА1 на місці ДТП водій ОСОБА_1 при дослідженні не був присутнім, вартість пошкодження автомобіля визначена станом на квітень 2008 року.

Представник відповідача за первісним позовом і позивача за зустрічним позовом, адвокат ОСОБА_5 Т А

Т.А.. вважає, що позов ОСОБА_1 необгрунтованим, оскільки дорожньо-транспортна пригода

відбулася виключно по вині ОСОБА_1, який грубо порушив п.п.І.4.2(б). 12.3, 13.1, 9.5, 9.6 ПДР, що підтверджується зібраними співробітниками міліції матеріалами, у зв'язку з чим в позові відмовити, а зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі по тім підставам, результаті ДТП ОСОБА_6 причинені матеріальна і моральна шкода.

Вислухавши учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що ОСОБА_1 задоволенню не підлягає в повному обсязі, а зустрічний позов ОСОБА_2 пі частковому задоволенню за наступними підставами.

Судом встановлено, що 01.02.2006 року близько о 7.30 годин водій ОСОБА_2, керуючи на підставі тимчасового реєстраційного талону мікроавтобусом «Форд Транзит», державний номерний знак НОМЕР_4, який належить на праві власності ОСОБА_7, рухаючись в напрямку авто Одеса-Березівка по вулиці Першотравнева смт.Комінтернівське Комінтернівського району Одеської області, яка має дорогу шириною 8.4 метра з двостороннім рухом по однієї смузі в кожному напрямку, включивши лівий поворот для виконання повороту на ліво з виїздом на смугу зустрічного руху для заїзду до двору свого будинку №24 по вул.Першотравнева, отримав удар в ліву бокову сторону мікроавтобуса передньою правою частиною автомобіля «Нісан-Прімєра», державний номерний знак НОМЕР_2, який належить на праві власності ОСОБА_1. під керуванням власника, що рухався в попутному напрямку позаду мікроавтобуса і почав виконувати маневр обгону коли мікроавтобус вже знаходився на смузі зустрічного руху, в наслідок чого відбулося зіткнення автомобілів, які зазнали механічні ушкодження.

Основним нормативним актом у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху є Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року, а також Закон України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року.

Відповідно до п.10.1 Правил дорожнього руху перед початком руху, перестроюванням будь- якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить nepешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Як передбачено п.14.2 (б) ПДР перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч.

Пункт 12.3 ГІДД передбачає, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.

Згідно п.13.1 ГІДД водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції безпечного інтервалу.

Для привертання уваги водія транспортного засобу, який обганяється, можна застосовувати перемикання світла фар. а поза населеними пунктами і звуковий сигнал (п.9.6 ГІДД).

Відповідно із п.9.5 ПДД подавати звукові сигнали у населених пунктах забороняється, крім випадків, коли без цього неможливо запобігти дорожньо-транспортній пригоді.

Такі вимоги Правил дорожнього руху водієм автомобілю НОМЕР_3, ОСОБА_1 виконано не було, що підтверджується наступним.

Згідно пояснень відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 вбачається, що 01.02.2006 року приблизно о 7.30 годин, він рухався на мікроавтобусі «Форд», державний номерний знак НОМЕР_4, який знаходиться в нього у тимчасовому володінні, по вул.Першотравнева в смт.Комінтернівське до свого будинку під №24. Дорога по вул.Першотравнева в смт.Комінтернівське є дорогою із двостороннім рухом шириною 8.4 метри і має по однієї смузі у кожному напрямку шириною 4.2 метри кожна. Приблизно за метрів 20 до повороту до будинку він включив лівий поворот. В дзеркало заднього виду він побачив, що позаду нього рухався на великої швидкості автомобіль червоного кольору«Нісан-Прімєра», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, який показник поворот) про перестроювання руху не подавав. Перед началом маневру «поворот на ліво» до двору ку він пропустив зустрічний автомооіль, який рухався но зустрічної смузі, та почав заїжджати у коли почув удар в ліву сторону заднього колеса. Пасажири: дві жінки з двома дітьми, які знаходилися в салоні мікроавтобуса, почали кричати, але тілесні ушкодження ніхто не отримав. Коли він вийшов з автомобілю, то побачив, що автомобіль «Нісан-Прім'єра» правою передньою стороною в'їхав у ліву задню частину мікроавтобуса і пом'яв йому декоративну накладку. Вважає, що дорожньо- транспортна пригода відбулася виключно по вині водія ОСОБА_1, який рухаючись позаду нього, в порушення п.14.2 (б) ГІДД. почав маневр обгону незважаючи на його попередження про намір повороту ліворуч; в порушення п.п.12.3, 13.1 ПДД не дотримався швидкості руху, не витримав безпечну дистанцію і інтервал, а також в порушення п.п.9.5,9.6 ПДД не звернув до себе увагу звуковим сигналом перемиканням світлом фар.

Обставини ДТП також підтверджуються поясненнями свідка ОСОБА_8, який пояснив суду, що 01.02.2006 року приблизно 7.25-7.30 годин він, керуючи власним автомобілем «ВАЗ-2107», державний номерний знак НОМЕР_5, рухався по вул.Першотравнева до центру смт.Комінтернівське. По зустрічної смузі руху на зустріч йому рухався мікроавтобус білого кольору, який приблизно на відстані 20 метрів від нього включив лівий поворот. Позаду мікроавтобуса в попутному з ним напрямку приблизно на відстані 60-70 метрів, рухався зі швидкістю приблизно 70-80 км/г легковий автомобіль- марка червоного кольору. Коли він роз'їхався з мікроавтобусом, не доїжджаючи до красної іномарки метрів 10-15, побачив, як водій іномарки включив лівий поворот і після того як вони з ним роз'їхалися, водій іномарки різко вийшов на зустрічну смугу руху. Він пригальмував і глянув у дзеркало заднього виду, оскільки зрозумів, що відбудеться зіткнення автомобілів, що дійсно і сталося.

Іномарка в'їхала в задню ліву частину мікроавтобусу, коли тої майже вже з'їхав на прилеглу дорогу до двору будинку. Щоб водій іномарки подавав звуковий сигнал він не чув.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що 01.02.2006 року після сьомої години ранку вона зі своєю дитиною і ОСОБА_10 зі своєю дитиною їхали з водієм мікроавтобуса ОСОБА_2 до нього до дому, щоб зібрати його внуків і відвезти усіх дітей до садочку. Рухалися вони по вул.Першотравнева в смт.Комінтернівське. В салоні мікроавтобуса вона сиділа спиною до водія і бачила як за ними на великої швидкості їхала іномарка червоного кольору. Після того, як мікроавтобус розминувся із зустрічним легковим автомобілем, то одразу ж повернув на ліво до двору будинку. Коли мікроавтобус вже майже з'їхав з дороги до двору, вона побачила, як червона іномарка несеться прямо на них, від чого почала кричати і одразу же іномарка виїхала в задню ліву частину мікроавтобусу. Вона не бачила і не чула, щоб водій красної іномарки мигав фарами або подавав звуковий сигнал.

Аналогічні пояснення були дані свідками і працівникам ДА1 в процесі перевірки обставин ДТП. які залучені до відмовному матеріалу №201/2006 по розгляду матеріалів ДТП за участю автомобіля "Форд", д/з ВН 70-83 АК та автомобіля «Нісан», д/з 244-60 ОК.

Пояснення відповідача ОСОБА_2 і свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_11 узгоджуються із фото таблицею та схемою ДТП, складеною органом дізнання ВДАІ Комінтернівського РВ УМВС України на місці ДТП 01.02.2006 року, з якої вбачається, що дорога по вул.Першотравнева в смт.Комінтернівське є дорогою із двостороннім рухом по однієї смузі руху в кожному напрямку зі з'їздами на прилеглу дорогу до дворів будинків. Загальна ширина дороги 8.4 метри, тобто 4.2 метри кожної смузі руху. Слід гальмування правого переднього колеса автомобіля «Нісан-Прім'єра» під керуванням ОСОБА_1 починається на смузі зустрічного руху і через 12.6 метрів закінчується ударом в ліву задню частину автомобіля «Форд Транзит» на відстані 7 метрів від правого краю проїзної частини, коли мікроавтобус «Форд» почав заїзд на прилеглу територію.

Оскільки технічний огляд транспортних засобів на місці ДТП, а в подальшому автотехнічна експертиза, не проводилися, зясувати причину гальмування автомобіля «Нісан-Прім'єра» тільки переднім правим колесом, а також наявність в цьому вини власника автомобіля за п.31.4 ПДД не представляється можливим.

Аналізуючи всі обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, суд дійшов до висновку, що між діями водія ОСОБА_1, який керував автомобілем «Нісан-Прім'єра», д/з 244-60 ОК, та заподіяним ушкодженням автомобілю «Форд», д/з ВН 70-83 АК, є причинний зв'язок, оскільки зіткнення автомобілів вчинено саме з вини водія ОСОБА_1 з тих причин, що він створив небезпеку для дорожнього руху в порушення п.п. 10.1, 14.2(6). 12.3. 13.1 ПДР України.

Ствердження позивача за первісним позовом ОСОБА_1 про те, що дорожньо-транспортна пригода відбулася із вини водія мікроавтобуса ОСОБА_2 у зв'язку з порушенням ним п.п. 10.1., І0.3., 10.4, 14.3 ПДР - є необгрунтовані та такі, що не підлягають застосуванню в даному випадку , у зв'язку з видом дороги, розташуванням транспортних засобів на неї, а також спростовуються показаннями свідків і зібраними органом дізнання матеріалами. Суд критично оцінює ствердження представника позивача ОСОБА_1 про встановлення вини водія ОСОБА_2 в дорожньо-транспортної пригоді, яка мала місце 01.02.2006 року, суддею Комінтернівського районного суду Одеської області при розгляді адміністративної справи, оскільки розгляд адміністративної справи не відбувся у зв'язку з тим, що сплив двомісячній строк щодо притягнення винної особи до адміністративної відповідальності, на п де там чого провадження у справі було закрито без з'ясування обставин ДТП та винних в ній осіб а.с.115 .

Таким чином, вимоги позивача за первісним позовом ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на його користь завдану матеріальну шкоду в наслідок ДТП не підлягає задоволенню. В зв'язку, що не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення матеріальної шкоди, не підлягають задоволенню і його вимоги про стягнення моральної шкоди та витрати зі сплати судового збору (квитанція про сплату якого в матеріалах справи відсутня).

Зустрічний позов ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню за наступними підставами.

Відповідно ст. 1166 ЦК України шкода, заподіяна особистим немайновим правам фізичної юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК Украйни шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме - шкода, завдана одній особі з вини особи, відшкодовується виною особою.

Оцінуючи докази щодо розміру завданої матеріальної шкоди позивачу за зустрічним позовом, завданої ушкодженням автомобілю, суд прийшов до наступного.

На підставі ст.ст.7,8 Закону України «Про судову експертизу» №4038-ХІІ від 25.02.1994 року наступними змінами) та Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженою наказом Мінюсту України 08.10.1998 року №53/5 ( у редакції наказу Мінюсту України від 30.12.2004 року №144/5), відповідно до чинного законодавства за дорученням правоохоронних органів на замовлення адвокатів, захисників та осіб, які самостійно захищають інтереси, та їх представників...., а також інших юридичних і фізичних осіб можуть виконуватись експертні дослідження, що потребують спеціальних знань та використання методів криміналіст судової експертизи. Результати експертних досліджень викладаються в письмових висновках експертних досліджень згідно з чинним законодавством України. Підставою проведення експертного дослідження є письмова заява (лист) замовника (юридична або фізична особа) з обов'язковим зазначенням його реквізитів, з переліком питань, які підлягають розв'язанню, а також об'єктів, що надаються (п. 1.3. 1.7)

Експертизи та дослідження проводяться фахівцями, які мають відповідну вищу освіту, освітньо- кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності і внесені до Державного реєстру атестованих судових експертів (п.1.8).

Як вбачається із заключення №0405 від 07.04.2008 року експертне автотоварознавче дослідження вартості матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «Форд Транзіт», д/н НОМЕР_1, внаслідок ушкодження автомобіля при ДТП, проведено за заявою фізичної особи ОСОБА_2 суб"єктом підприємницької діяльності експертом ОСОБА_12, маючого кваліфікацію судового експерта по спеціальності 12.2 «Визначення вартості дорожньо-транспортних засобів, розміру шкоди спричиненої власнику транспортного засобу» (свідоцтво №979 Мінюсту України від 07.04.2006 року) /а.с.34.40/.

Таким чином, на підставі вище викладеного, ствердження представника позивача ОСОБА_1 про те, що експертне автотоварознавче дослідження №0405 від 07.04.2008 року є неналежним доказом, не заслуговує уваги.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 про час і місце експертного дослідження автомобіля «Форд», д/н НОМЕР_1. повідомлявся 02.04.2008 року телеграмою /а.с.36,37,50,51/, що також спростовує ствердження представника позивача про залишення поза увагою його довірителя проведення цього дослідження. Неявка іншого учасника ДТП, повідомленого про проведення експертного автотоварознавчого дослідження пошкодженого автомобіля, не є перешкодою для його проведення.

Відповідно до ст. І 192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно висновку експерта, викладеного в заключенні №0405 автотоварознавчого дослідження вартості матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «Форд Транзіт», д/н НОМЕР_1, на момент складення дослідження, тобто на 07.04.2008 року, матеріальна шкода складає 2058.11 гривень /а.с. 116-122/.

Таким чином, на момент розгляду даної справи розмір завданої матеріальної шкоди позивачем за зустрічним позовом був визначений відповідно до вимог закону.

Проте, суд вважає, шо вимоги позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 про стягнення на його користь з відповідача ОСОБА_1 завданої матеріальної шкоди в розмірі 2058.11 гривень підлягає частковому задоволенню за наступними підставами.

Як зазначено в схемі пригоди від 01.02.2006 року мікроавтобус «Форд-Транзіт», д/з ВН 7083 АК, отримав ушкодження у вигляді деформації декоративної накладки з лівої сторони та має потертість лівого заднього колеса та диску червоного кольору. Вказані у шкодження відмічені у присутності водія ОСОБА_2 проти яких він не заперечував (а.с.125-126).

Однак, в експертному дослідженні №0405 від 07.04.2008 року в розрахунок матеріальної шкоди включені ушкодження деталей, які не були відмічені при складанні схеми на місці ДТП 01.02.2006 року, у звязку з чим стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 підлягає тільки сума щодо усунення ушкоджень, які мали місце 01.02.2006 року, складає 442,00 грн. /а.с.44,45.120,121,124/.

Відповідно до положень ст. 1167 ЦК України розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, форми вини заподіювача шкоди, з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до норм цивільного процесуального законодавства та розяснень, що містяться в п.5 постанови Пленуму Верховного Суду У країни від З 1.03.1095 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при вирішенні спорів про відшкодування моральної шкоди в судовому засіданні має бути з'ясовано, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

На підтвердження вказаних обставин позивач за зустрічним позовом будь-яких доказів суду не надав. Не довів, що в наслідок пригоди, що мала місце 01.02.2006 року, він зазнав моральних чи фізичних страждань, не надані ним і фактичні дані, які б свідчили про негативні наслідки зазначених подій, що вплинули на перешкоду займатися підприємницької діяльністю. Характер пошкоджень на автомобілі не позбавляли можливості користуватися ним. Крім цього, він не є власником пошкодженого майна.

На підставі вище зазначеного, вимоги позивача за зустрічним позовом про стягнення на його користь з відповідача моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера від 07.04.2008 року ОСОБА_2 за проведення авто товарознавчого дослідження сплачено 350.00 грн. /а.с.З8/.

Інших судових витрат позивач за зустрічним позовом не поніс.

На підставі ст.ст. 1166. 1 167, 1188, 1192 ЦК України і керуючись ст.10, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

вирішив

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою і судових витрат відмовити повністю.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної і моральної шкоди, завданих дорожньо-транспортною пригодою та судових витрат, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_4, матеріальну шкоду в розмірі 442 (чотириста сорок дві) гривні 00 копійок та 350.00 грн. понесених судових витрат.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовій збір в розмірі 51.00

грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30.00 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до 21.05.2010 року до апеляційного

суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня

проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів

апеляційної скарги.

Суддя