Деснянський районний суд міста Києва
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 січня 2010 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:
Головуючого судді Галась І.А.
при секретарі Жуковій Л.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства Страхова компанія Інкомстрах про захист прав споживача, стягнення страхового відшкодування,
16 жовтня 2009 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до ЗАТ Страхова компанія Інкомстрах про захист прав споживача, стягнення страхового відшкодування.
В позовній заяві позивач зазначає, що 18 липня 2007 року між нею та відповідачем був укладений Договір добровільного страхування автотранспортних засобів серії АСТ 002567 відповідно до якого був взятий під страховий захист автомобіль Опель - Зафіра; 03 липня 2008 року стався страховий випадок в результаті якого застрахований автомобіль був пошкоджений, про що позивач у встановлений термін повідомив відповідача. Відповідач свої обовязки по вищевказаному договру не виконав - страхові відшкодування не виплатив.
В судовому засідання представник позивача, позовні вимоги свого довірителя підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.
Представник відповідача в судові засідання призначені на 20.11.2009р., 21.12.2009р. та 26.01.2010 року не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомляв.
Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і обєктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
На час судового розгляду справи виплати по даному страховому випадку проведені не були.
Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до вимо ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і повязані з: життям, здоровям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків є договори.
Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обовязків.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. В позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.
Враховуючи моральні страждання позивача повязані з необхідністю доведення свого права на отримання стахової виплати, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення моральної шкоди.
Вимоги позову в частині стягнення неустойки не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи, а отже судом вважаються необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Зважаючи на викладене, суд вважає заявлені позовні вимоги обгрунтованими, і такими, що підлягають задоволенню.
На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду, а саме: 120 гривень витрат на інформаціно технічне забезпечення розгляду справ.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 15, 30, 62, 75, 202 ЦПК України, ст. 11, 526, 979, 980, 1167 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з Закритого акціонерного товариства Страхова компанія Інкомстрах на користь ОСОБА_1 5140 гривень 01 копійку страхової виплати та 5000 моральної шкоди.
Стягнути з Закритого акціонерного товариства Страхова компанія Інкомстрах на користь ОСОБА_1 120 гривень витрат на інформаціно технічне забезпечення розгляду справ.
Стягнути з Закритого акціонерного товариства Страхова компанія Інкомстрах на користь держави державне мито в розмірі 51 гривні 40 копійок.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею копії до апеляційного інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою згодою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя