АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-ц-1741 /2010 р. Головуючий 1 інстанції - Руднєва О. О.
Категорія - відшкодування Доповідач - Табачна Н. Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2010 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі :

Головуючого : Зазулинської Т. П.

Суддів : Табачної Н. Г.

ОСОБА_1

При секретарі: Шпарага О. О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 січня 2010 року, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат, повязаних з ремонтом квартири, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2008 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Він посилався на те, що відповідач являється власником квартири № АДРЕСА_1.

4 лютого 2004 року його (позивача) дочка та син відповідача вирішили одружитися і подали заяву про реєстрацію шлюбу.

Було вирішено, що молода сімя буде проживати в спірній квартирі.

Оскільки ця квартира була в занедбаному стані і потребувала капітального ремонту, він домовився з відповідачем відремонтувати її за власні кошти, а відповідач, в свою чергу, взяв на себе зобовязання до 1 січня 2007 року виплатити витрачені ним кошти, або оформити право власності на квартиру шляхом оформлення договору дарування дітям в рівних частках.

У встановленому порядку 2 березня 2004 року він уклав договір підряду на ремонт квартири відповідача, а 25 листопада 2005 року провів повний розрахунок за виконанні ремонтні роботи. Сума витрат склала 55245 грн. 60 коп.

25 квітня 2004 року їх діти одружилися. 24 червня 2006 року у них народилася дочка. Проживали вони у спірній квартирі. Але у лютому 2008 року син відповідача пішов від дружини (його дочки) до іншої жінки.

Між ними склалися неприязні стосунки. Його дочку із спірної квартири вигнали.

Відповідач так і не розрахувався з ним за проведений в його квартирі капітальний ремонт, на його претензії не реагує.

Позивач просив стягнути з відповідача 55 245,60 грн. та у відшкодування моральної шкоди 5 000 грн.

Відповідач проти позову заперечував.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 січня 2010 року вирішено стягнути на користь позивача 55 245,60 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відповідач рішення суду оскаржує, просить його скасувати як незаконне і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Він вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам по справі.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія дійшла наступного.

Відповідно до вимог ст. 308 ч. 1 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 на праві власності належить квартира №АДРЕСА_2.

Судом встановлено, що 2 березня 2004 року позивач уклав договір з будівельною фірмою на виконання ремонтних робіт у вказаній квартирі відповідача за згодою останнього, для можливості проживання в квартирі їх дітей після реєстрації шлюбу.

Також встановлено, що після реєстрації 25 квітня 2004 року шлюбу та після проведення позивачем за власні кошти ремонту в квартирі, діти сторін оселился в ній мешкати.

Вартість ремонту складає 55245,60 грн., останній внесок за проведені за укладеним договором на ремонт роботи позивач ОСОБА_3 вніс 25 листопада 2005 року.

Зобов'язавшись повернути позивачу витрачені на ремонт квартири кошти, відповідач вподальшому від цього відмовився.

Матеріали справи свідчать про те, що з початку 2008 року стосунки між подружжям (дітьми сторін) погіршилися, а 9 квітня 2008 року дочку позивача вигнали з квартири, яка належить на праві власності відповідачу.

Оскільки відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання взятого на себе зобов"язання про повернення грошей за ремонт квартири, належної йому на праві приватної власності, яку він зобовязаний сам утримувати як власник, суд обгрунтовано стягнув з нього на користь позивача витрачену суму.

Не можуть бути прийняті до уваги доводи апелянта про необхідність застосування строку позовної давнини тому, що на підтвердження його пропуску до суду не надано доказів.

Ці доводи являлися предметом судового розгляду, свого підтвердження вони не знайшли.

Нових доводів на спростування висновків суду апеляційна скарга не містить.

За такими обставинами підстав для скасування рішення суду немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 січня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом 2 місяців.

Головуючий :

Судді: