Справа № 2-836/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

09.11.2010 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Тетеревятникова А.П., при секретарі Мартиновій Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна, набутого під час перебування у шлюбі, особистою власністю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна, набутого за час шлюбу, особистою власністю.

Свій позов мотивує тим, що з 19 вересня 1954 року по 10 жовтня 2008 року перебувала з ОСОБА_2 у шлюбі, за час якого ними було придбано у 1991 році житловий будинок із надвірними спорудами №80 по вулиці Калініна в с. Преображенка Томаківського району Дніпропетровської області, вартість якого, станом на 02 липня 2002 року, становить 44168 гривень.

Вказаний будинок вона придбала за кошти подаровані її батьком ОСОБА_3, який у свою чергу отримав їх від продажу свого будинку у м. Запоріжжі в 1990 році, про що свідчить копія договору купівлі-продажу нерухомості та копія письмової угоди про дарування грошових коштів.

Саме за подаровані їй, її батьком грошові кошти, вона придбала будівельні матеріали, для будівництва спірного житлового будинку, який збудувала та переобладнала власними силами, про що додано відповідні копії квитанцій.

За таких обставин вважає, що відповідач не може бути співвласником спірного житлового будинку, оскільки не приймав участі у купівлі та переобладнанні такого нерухомого майна.

В судовому засіданні представник позивачки підтримав позов повністю.

Відповідач проти позову заперечував посилаючись на те, що житловий будинок було придбано за власні з відповідачкою кошти, які вони відкладали, а оскільки відповідачка на той час ніде не працювала, житловий будинок вони вирішили зареєструвати на нього.

Свідок ОСОБА_4 показала, що вона являється рідною сестрою ОСОБА_1 Їй достовірно відомо, що їхній батько від продажу у м. Запоріжжі у 1990 році заощадив гроші, які розділив та віддав по половині їй та її сестрі ОСОБА_1 Того факту, що саме із запозичених від їх батька ОСОБА_3 коштів, її сестра ОСОБА_1 придбала житловий будинок їй не відомо.

Свідок ОСОБА_5 показав, що він був знайомий із батьком ОСОБА_1 У минулому при певних обставинах у розмові її батько ОСОБА_3 розповів йому про те, що від виручених від продажу житлового будинку у м. Запоріжжі коштів половину суми він віддав своїй дочці ОСОБА_1 Того факту, що ОСОБА_1 придбала житловий будинок №80, по вулиці Калініна с. Преображенка Томаківського району Дніпропетровської області, саме від отриманих від її батька коштів йому не відомо.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, свідків, суд дійшов наступного висновку.

Матеріалами справи доведено, що сторони з 19 вересня 1954 року по 10 жовтня 2008 року перебували між собою у зареєстрованому шлюбі.

Предметом спору між сторонами є житловий будинок №80 по вулиці Калініна в с. Преображенка Томаківського району Дніпропетровської області.

В матеріалах справи є технічний паспорт на вказаний житловий будинок та договір купівлі-продажу від 21 лютого 1991 року. За цим правочином ОСОБА_2 і придбав у власність вказаний житловий будинок.

Згідно ст. 128 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) моментом виникнення права власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Слідуючи ст. 22 КЗпШС УРСР (від 1969 року) в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин між сторонами, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

При цьому, подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Статтею 68 СК України встановлено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

І навпаки зі змісту ст. 57 СК України випливає, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу, або набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування, або набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Однак, позивачка повною мірою не довела факту придбання за час шлюбу спірного майна подружжя саме за свої власні кошти.

Показання свідків не дають підстав стверджувати, що позивачка саме за кошти, подаровані їй її батьком ОСОБА_3, придбала спірний житловий будинок для проживання з чоловіком.

З огляду на приведені обставини суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 5, 10, 11, 15, 60, 209, 212, 213 ЦПК України, ст. ст. 57, 61, 68 СК України, ст. 372 ЦК України, ст. 128 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст. 22 КЗпШС УРСР (від 1969 року), суд

ВИРІШИВ:

У визнанні житлового будинку з надвірними спорудами №80 по вулиці Калініна в с. Преображенка Томаківського району Дніпропетровської області особистою приватною власністю ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Томаківський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_6