Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 2-7-2578/10р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2010 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Подзігун Г.В.

при секретарі - Майстренко О.М.

за участю позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування, визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3, вимоги якого уточнила в ході розгляду справи по суті, про усунення відповідача від права на спадкування після смерті 07.08.2009 року їх сина ОСОБА_5, визнання за нею права власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 на 1/2 частину депозитного вкладу, що розташований в ВАТ «Банк «Фінанси та кредит»» по договору про банківський строковий вклад (депозит) № ДПГ - 4494 від 25.03.2009 року на імя ОСОБА_5 в розмірі 10000 грн., та на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1. Крім того, позивачка просила про визнання права власності на 1/2 частину вищевказаного вкладу, який є на її думку, її спільною із спадкоємцем сумісною власністю.

Позивачка та її представник у судовому засідання вимоги позову підтримали та суду пояснили, що відповідач ухилявся від виконання обовязку щодо утримання спадкодавця, оскільки з 1990 року залишив сімю та з того часу не надавав спадкодавцеві допомоги, яку останній потребував як у неповнолітньому так і у повнолітньому віці, оскільки являвся інвалідом дитинства. При цьому позивачка вказувала, що весь вказаний період вона проживала із сином однією сімєю та грошові кошти, що буди внесені ОСОБА_3 на депозитний вклад на своє імя є фактично їх спільною сумісною власністю, у звязку з чим половина вкладу належить їй, а на другу частину вона просить суд визнати право власності в порядку спадкування після смерті сина.

Відповідач та його представник вимоги позову не визнали та суду пояснили, що ОСОБА_3 припинив спільне проживання та ведення спільного господарства з позивачкою ні з 1990, а з 2005 року, при цьому він не припинив спілкування із сином та надавав йому необхідну грошову допомогу.

Третя особа Перша Миколаївська державна нотаріальна контора свого представника до суду не направила, заперечень проти позову не надала.

Ухвалою суду справа розглянута за відсутністю представника третьої особи, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.

Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази та допитавши свідків, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мали сина ОСОБА_5

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 14.10.1997 року за ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зареєстровано право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, (а.с.34)

Відповідно до Договору про банківський строковий вклад (депозит) Ф&К «Стандарт» № ДПГ - 4494 від 25.03.2009 року та Додаткових угод до нього від 26.03.2009 року, від 09.06.2009 року, від 30.06.2009 року, ОСОБА_5 розмістив у ВАТ «Банк «Фінанси та кредит»» на депозит грошові кошти в загальному розмірі 10000 грн. (а.с. 18-23)

07.08э.2009 року ОСОБА_5 помер та після його смерті відкрилася спадщина у вигляді частини квартири АДРЕСА_1 та цілого депозитного вкладу, розташованого в ВАТ «Банк «Фінанси та кредит»» по договору про банківський строковий вклад (депозит) № ДПГ - 4494 від 25.03.2009 року в розмірі 10000 грн., яку прийняли сторони, оскільки своєчасно звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини.

Згідно Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.03.2010 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_6 08.02.2010 року з проханням відкласти видачу свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_3, у звязку з оспорюванням його права на спадщину. На підставі цієї заяви видача свідоцтва про право на спадщину була відкладена до 08.03.2010 року. В подальшому позивачці у відкладенні видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_3 було відмовлено, у звязку з чим вона була змушена звернутися до суду за захистом свого права.

Як пояснила позивачка, відповідач не має права на спадщину, що залишилась після смерті сина, оскільки в 1990 році залишив сімю та ухилявся від утримання сина, незважаючи на її та сина неодноразові прохання про надання матеріальної допомоги у звязку із важкою хворобою сина (порок серця) та його інвалідністю. При цьому позивачка вказувала, що після припинення шлюбних відносин син знаходився на її повному утриманні, вона є пенсіонеркою та отримує пенсію за віком в розмірі 736 грн. 07 коп., іншого доходу окрім пенсії по інвалідності, яка з 01.08.2009 року склала 558 грн. 20 коп., в останні два роки свого життя, спадкодавець не мав та потребував допомоги від батька, який міг але не бажав її надавати.

Вказані обставини підтверджуються наявними письмовими доказами по справі: копією довідки до акту огляду МСЕК (а.с.5), копією направлення на обстеження (а.с.8), копією квитанції від 26.08.2009 року (а.с.9), копією виписки із акту огляду МСЕК (а.с.10), копією довідки від 28.02.2007 року (а.с.11), копією трудової книжки спадкодавця (а.с.12-15), копією квитанції № 771а (а.с.16), копією висновку Центрального PB ММУ МУВС України від 23.09.2009 року (а.с.24), копією акту від 24.09.2009 року (а.с.26), консультативним висновком № 8 (а.с.67), виписними епікризами (а.с.68, 69), копією виписки із історії хвороби (а.с.71), копіями виписних епікризів (а.с.72, 73, 75), копіями ехокардіограмм (а.с.74, 77), копією результатів УЗІ (а.с.78), виписним епікризом (а.с.79), копією форми індивідуальної програми реабілітації інваліда (а.с.80-81), консультативним висновком (а.с.82), випискою із постанови JIKK (а.с.83), копією виписки із акту огляду МСЕК (а.с.85), копією направлення на ВТЕК (а.с.86-88), копією виписки із амбулаторної карти хворого (а.с.89).

Крім того, вони також підтверджуються показами свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14.

Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. З ст. 1224 ЦК України, п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від30.05.2010 року, суд дійшов висновку, що відповідач був зобов'язаний утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. При цьому, розуміючи свій обов'язок щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього, свідомо не виконував встановленого законом обов'язку.

Враховуючи, що непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування, а також, те, що виникнення у позивачки права та обовязків повязаних із спадкування залежить від усунення відповідача від права на спадкування, суд вважає за необхідне усунути ОСОБА_3 від права на спадкування після смерті 07.08.2009 року ОСОБА_5.

Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається державним нотаріусом за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності на спадщину судовому розглядові не підлягають. З такою вимогою позивачка могла б звернутися до суду за правилами позовного провадження лише у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, тобто винесення нотаріусом в установленому порядку мотивованої постанови, яка може бути оскаржена до суду.

При цьому суд не приймає до уваги наявну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.03.2010 року, оскільки з її змісту не вбачається, що позивачці було відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті 07.08.2009 року ОСОБА_5

Тому ОСОБА_1 як спадкоємиця першої черги за законом після смерті 07.08.2009 року ОСОБА_5 прийняла спадщину, що відкрилась після його смерті, у звязку з чим ОСОБА_1 має право отримати свідоцтво про право на спадщину за законом шляхом звернення до нотаріальної контори, оскільки згідно змісту вищевказаної постанови перешкодою для оформлення спадкових справ є оспорювання ОСОБА_1 права на спадщину другого спадкоємця ОСОБА_3, тому рішення суду про усунення відповідача від права на спадкування надає позивачці можливість оформити своє право на спадкове майно.

Тому позовні вимоги в частині визнання права власності в порядку спадкування задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про визнання депозитного вкладу, який розташований в ВАТ «Банк «Фінанси та кредит»» по договору про банківський строковий вклад (депозит) № ДПГ - 4494 від 25.03.2009 року на імя ОСОБА_5 в розмірі 10000 грн., спільною сумісною власністю позивачки та ОСОБА_5 та його розподілу, суд вважає, що в їх задоволенні слід відмовити за безпідставністю.

Таким чином, вимоги позову підлягають частковому задоволенню.

У відповідності зі ст.ст. 81, 88 ЦПК України судові витрати сплачені при подачі позову.

Керуючись ст. ст. 14,209,212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування, визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_3 від права на спадкування після смерті 07.08.2009 року ОСОБА_5.

В задоволенні позову в іншій частині - відмовити,

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

СУДДЯ ПОДЗІГУН Г.В.