18.02.10 ,
Апеляційний суд Херсонської області
Справа № 22ц-355 2010 р. Головуючий в І інстанції Склярська І.В.
Категорія 5 Доповідач: Прокопчук Л.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2010 року лютого місяця «18» дня колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого - Прокопчук Л.П.

Суддів - Воронцової Л.П., Бездрабко В. О.

при секретарі - Остренко О.В.

з участю адвоката - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 26 листопада 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - закрите акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» про визнання права власності на автомобіль, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 03 жовтня 2008 року купив у відповідача автомобіль НІСАН МАКСІМА за 10 тисяч доларів США, що підтверджується розпискою ОСОБА_3

06 жовтня 2008 року його зупинили працівники ЗАТ КБ «Приват Банк» і повідомили, що автомобіль находиться у заставі, а тому вилучили його.

Відповідач ОСОБА_3Ю, підтвердив, що взяв кредит у банку під заставу автомобіля.

Вважає, що купівля-продаж автомобіля, вчинена ним та ОСОБА_3, має бути визнана дійсною в силу ст.220 ЦК України.

Просив визнати за ним право власності на автомобіль марки НІСАН МАКСІМА 1999 року випуску, об'єм двигуна 2000, шасі JNICAUA32U0074849, реєстраційний №ВТ7092АИ, зареєстрований у МРЕО ДАЇ м.Херсона.

Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 26 листопада 2009 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ЗАТ КБ «Приват Банк» про визнання права власності на автомобіль відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив його скасувати і постановити нове про задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його представник апеляційну скаргу підтримали з підстав, викладених у ній.

ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги не визнав, але й не заперечував скасувати рішення для вирішення питання про повернення 10 тисяч доларів США ОСОБА_2

Вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим, представник банку просила залишити його без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про заставу» заставодавець зберігає право розпоряджатися заставленим майном, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя.

Частина 2 статті 586 ЦК України також передбачає, що заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавши його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором.

Кредитно-заставним договором від 11 лютого 2008 року ОСОБА_3 передав ЗАТ КБ «Приват Банк» належний йому автомобіль і зобов'язався без попередньої письмової згоди банку не відчужувати і не допускати будь-якого відчуження чи іншої передачі предмета застави третій особі у власність, управління, зберігання чи будь-яке використання, а також не укладати відносно предмета застави жодних правочинів.

Із аналізу вищезазначених норм закону та умов договору впливає, що відповідач ОСОБА_3 без згоди банку відчужувати автомобіль, що знаходиться в заставі, не мав права.

Крім того сам відповідач стверджував, що не продавав спірний автомобіль позивачу ОСОБА_2

Розписка ОСОБА_3Ю, про отримання від ОСОБА_2 10 тисяч доларів США не засвідчує вчинення договору купівлі-продажу.

За таких обставин колегія судців вважає, що суд першої інстанції відмовляючи позивачу ОСОБА_2 у задоволенні його позову про визнання права власності на спірний автомобіль, постановив законне та обґрунтоване рішення.

Колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність рішення з підстав неповідомлення третьої особи ЗАТ КБ «Приват Банк» про день слухання справи, оскільки згідно роз'яснень даних у ч.2 п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» «не може бути підставою для застосування пункту 2 частини першої статті 311 ЦПК розгляд справи за відсутності особи, належним чином не повідомленої про час і місце судового засідання, яка не оскаржує рішення».

Неприйнятними на думку колегії є і посилання апелянта на те, що суд не дав йому можливості змінити підстави позову, оскільки вказане не підтверджується матеріалами справи.

А крім того відповідно до ч.2 ст.31 ЦПК України це право позивача протягом усього часу розгляду справи змінити підставу або предмет позову і такі зміни викладаються у письмовій формі, встановленій для позовної заяви (ч.2 ст.173 ЦПК України).

Щодо позиції третьої особи з приводу позову ОСОБА_2, то вона була висловлена представником ЗАТ КБ «Приват Банк» у судовому засіданні 25 серпня 2009 року.

Не можуть бути прийнятими до уваги і посилання апелянта на невиконання судом п.4 ст.201 ЦПК України щодо зупинення провадження у справі, т.я. апелянтом не доведена неможливість розгляду даної справи до розгляду справи за позовом ЗАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_3 про надання права на реалізацію заставного майна.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то підстав для її задоволення і скасування рішення суду першої інстанції колегія судців не вбачає.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 26 листопада 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього ж часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий: Л.П.Прокопчук

Судді: Л.П.Воронцова, В.О.Бездрабко

Копія вірна ОСОБА_4