25.05.10 ,
Апеляційний суд Херсонської області
Справа 22-1093 Категорія 57
Головуючий в суді 1 інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кутурланова О.В.
2010 року травня місяця 25 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:
Головуючого Орловської Н.В.
Суддів Майданіка В.В.
при секретарі Шевардіній К.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Іванівському районі Херсонської області на постанову Іванівського районного суду Херсонської області від 11 березня 2010р. у справі
за позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Іванівському районі Херсонської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни,
В лютому 2010р. ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до управління Пенсійного Фонду України в Іванівському районі Херсонської області ( надалі УПФ) про визнання неправомірною бездіяльність та перерахунок пенсії, вказуючи, що має право на правовий статус дитини війни та доплати до пенсії, встановленої Законом України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 р. № 2195-іу в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2007р. У вказаний період часу відповідач не здійснює зазначеного перерахунку, та з січня 2007 по грудень 2009р. їй не виплачена державна соціальна допомога.
Просила визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо
неперерахування їй пенсії, зобов'язати здійснити перерахування такої доплати і забезпечити виплату заборгованості за період з 01.01.2007р. по 31.12.2009р. включно в розмірі 4468 грн. і стягнути судові витрати у вигляді судового збору в сумі 3,40 грн..
Постановою Іванівського районного суду Херсонської області від 11 березня 2010р. позовні вимоги задоволені частково. Визнані дії УПФ щодо нарахування і виплаті не в повному розмірі щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни за 2007, 2008, 2009 роки протиправними, зобов'язано УПФ здійснити дії по нарахуванню та виплаті ОСОБА_3 допомоги дітям війни в розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком в розмірі, встановленому ч.І ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003р. за період з 09 липня 2007р. по 31. грудня 2007р., з 22.05.2008р. по 31 .грудня, 2008р. та з 01 січня по 31 грудня 2009р. з урахуванням виплачених 10%. Стягнуто з Державного Бюджету України на користь позивача судовий збір в розмірі 1,70 грв., в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України Іванівському районі Херсонської області посилається на незаконність судового рішення, просить його скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки Державним Бюджетом України за 2007-2009р. не передбачене повне фінансування зазначених позивачем виплат.
Письмових заперечень до суду апеляційної інстанції не надходило.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність судового рішення, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Судом встановлено, що позивач отримує пенсію за віком та належить до категош громадян, яким встановлено статус дитини війни.
Згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004[ № 2195-іу ( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) дітям війн пенсії, або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, як виплачується замість пенсії, підвищується на 30% від мінімальної пенсії за віком.
Мінімальний розмір пенсії за віком встановлений ч.І ст.28 Закону України "Пр загальнообов'язкове державне пенсійне страхування " від 09.07.2003 року і дорівню прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Відповідно до ст.7 Закону № 2195 фінансове забезпечення державних соціальні гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державної бюджету України.
Дія ст. 6 зазначеного Закону зупинена згідно п. 12 ст. 71 Закону України «Пр Державний Бюджет на 2007 рік» від 19.12.2006р. № 489-У із урахування ст. 111 цю Закону. Однак рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007р. № 6-рп/21 положення п.12 ст.71 та ст. 111 Закону № 489-У визнано неконституційними.
Також рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. № 10 рп/21 визнані неконституційними норми Закону України від 28.12.2007р. № 107-іу «Пі Державний бюджет на 2008р про внесення змін, зокрема, до ст. 6 Закону України «Пі соціальний захист дітей війни».
Після ухвалення наведених рішень Конституційного суду України продовжк дію ст. 6 Закону України № 2195-іу, тоді як відповідач, як орган уповноважені здійснювати призначення та виплату пенсій і доплат до них, відповідні нарахування ; пенсії позивача в обсязі встановленому вказаною нормою Закону не здійснив, а тої суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо визнання протиправне бездіяльність УПФ з покладанням на нього обов'язку здійснити відповідні нарахуван та забезпечити виплату заборгованих позивачу сум у визначений судовим рішенні період за рахунок коштів Державного бюджету України.
Крім того, ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у редакції в 18.11.2004 року, чинна у 2009 року, тому нарахування та виплата у 2009 році дітям війі підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи держави соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватись відповіді до норм Закону України «Про соціальний захист дітей війни».
Виходячи з приписів ч.2 ст.152 Конституції України та дати ухвалення вказані рішень Конституційного Суду України відповідач по справі повинен був нараховувати' сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст.6 Закону №2195, оскільки моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення зазначені вище норм закону про бюджет втратили чинність та не підлягали застосуванню. Отже, відповіді повинен був діяти у відповідності з приписами діючої норми ст.6 Закону N«219 нараховувати та здійснювати позивачу відповідні доплати за період з 09.07.2007 року г
31.12.2007року, з 22.05.2008р. по 31.12.2008р., з 01.01.2009р. по 31.12.2009 року.
Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку що;
протиправності бездіяльності відповідача та покладання на нього обов'язку провест підвищення пенсії позивача за вказаний період.
Доводи апеляційної скарги задоволенню не підлягають, оскільки не підтверджу належними доказами, висновків суду не спростовують та не містять в собі посилання б норми матеріального закону, які заслуговували б на увагу.
Зокрема, не заслуговують на увагу посилання на постанову Кабінету Міністрі України "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" №530 ві
28.05.2008року та відсутність поняття "мінімальна пенсія за віком" як розрахункові величини для вказаного підвищення пенсії. При цьому колегія суддів виходить І наступного. Зазначеною постановою встановлюється не розмір мінімальної пенсії, з якок| обчислюється доплата особам, які мають статус "дитини війни", а конкретний розмір такої доплати, що суперечить змісту ст.6 Закону №2195, якою встановлюється розмір такої доплати у відповідності до 30% мінімальної пенсії за віком. Відповідно ж до положень ч.2 ст.З Закону №2195 державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами, в тому числі і постановою Кабінету Міністрів України. Розмір же мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.
Також неприйнятними є доводи апеляційної скарги щодо правомірності дій відповідача, позбавленого можливості реалізації програми з доплат дітям війни через недостатність їх бюджетного фінансування, оскільки питання фінансування передбачених законодавством виплат не є предметом спору у даній справі, а недостатність бюджетних коштів для виконання покладених на відповідача обов'язків у спірних правовідносинах виходять за межі заявлених вимог та не є предметом судового розгляду.
Враховуючи, що справу розглянуто з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстави для скасування судового рішення відсутні.
Керуючись ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів
Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Іванівському районі Херсонської області відхилити.
Постанову Іванівського районного суду Херсонської області від 11 березня 2010 року залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з часу набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді