Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 2-7-2639/10
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2010 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді Подзігун Г.В.
при секретарі Яценко Л.В.
за участю позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення суми, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошової компенсації продовольчого пайка за період з 11.03.2000 року по 01.03.2010 року у сумі 110747 грн. 20 коп.
В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав, посилаючись на порушення відповідачем вимог частини 2 статті 9 Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, якою передбачено його право як військовослужбовця одержати за рахунок держави продовольчі пайки або грошову компенсацію замість них з урахуванням коефіцієнта індексації грошових доходів. При цьому позивач просив стягнути на його користь компенсацію продовольчого пайка за період з 11.03.2000 року по 11.03.2000 року у сумі 110747 грн. 20 коп.
Представник відповідача до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову заперечує.
Ухвалою суду справа розглянута за відсутності представника відповідача, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін.
Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, судом встановлене наступне.
Позивач перебуває на військовій службі у В/ч НОМЕР_1 з 01.04.1992 року та знаходиться на продовольчому забезпеченні.
Як пояснив позивач, що підтверджується письмовими доказами, за період з 11 березня 2000 року по 11.03.2010 року продовольчі пайки йому не видавались, при цьому виплатити їх грошову компенсацію за цей період в розмірі 110747 грн. 20 коп. відповідач відмовляється.
Однак з позицією відповідача погодитися не можна виходячи з наступного.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 року № 426 "Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань" була скасована Постанова Кабінету Міністрів України від 12 березня 1996 року № 316 та затверджені нові норми харчування військовослужбовців.
Частиною 1, 2 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011 військовослужбовцям гарантовано право на одержання за рахунок держави продовольчих пайків або за бажанням військовослужбовця, грошової компенсації замість них. При цьому порядок і розміри матеріального забезпечення військовослужбовців та компенсації замість продовольчих пайків встановлюється Кабінетом Міністрів України з урахуванням коефіцієнта індексації грошових доходів.
Законом України "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів" від 17 лютого 2000 року дія вищезазначеного закону в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або грошової компенсації замість них та замість речового майна була призупинено.
При цьому даний Закон суперечить вимогам статті 2, частини 1 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", вимогам статті 16 Закону України "Про збройні Сили України" у яких вказано, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України, та зазначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення, що стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів і які не зупинялись Законом України "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів". Крім того, вказаний Закон суперечить вимогам статті 64 Конституції України, яка забороняє обмежувати
конституційні права людини і громадянина, крім випадків, передбачених Конституцією України, оскільки тільки в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. А право на соціальний захист громадян України, які перебувають у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, забезпечуються державою, і це право гарантовано статтею 17 Конституції України. Відповідно до статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
На підставі вищевикладеного, у відповідності до вимог ст.ст.19,64 Конституції
України, ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та
членів їх сімей", статті 16 Закону України "Про збройні Сили України", суд дійшов
висновку, що рішенням відповідача про відмову у видачі позивачу продовольчого
забезпечення та виплаті компенсації продовольчого пайка порушено право позивача, яке
підлягає поновленню в судовому порядку. Тому з відповідача на користь позивача слід
компенсацію продовольчого пайка за період з 11.03.2000 року по 01.03.2010 року у сумі
110747 грн. 20 коп.
Таким чином позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному
обсязі.
У відповідності до ст.ст.88,89 ЦПК України з відповідача на користь держави слід
стягнути судовий збір в розмірі 1107 грн. 47 коп., на користь ГУ ДКУ у Миколаївській
області слід стягнути витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи н
розмірі 120 грн.
Керуючись ст. ст. 208,210 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення
суми - задовольнити.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1
грошову компенсацію за не отримане продовольче забезпечення за період з 11 березня
2000 року по 01 березня 2010 року у сумі 110747 грн. 20 коп. шляхом стягнення
зазначеної суми з рахунку Військової частини НОМЕР_1 , відкритого за загальним фондом
державного бюджету за кодом програмної класифікації видатків 2101020 «Утримання
особового складу Збройних Сил України» за рахунок видатків за кодом економічної
класифікації видатків 1112 «грошове утримання військовослужбовців».
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь держави слід стягнути судовий
збір в розмірі 1107 грн. 47 коп., на користь ГУ ДКУ у Миколаївській області витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня винесення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Суддя Подзігун Г.В.