Єдиний унікальний номер 2-761/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2010 року м.Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

судді Федіної А.В.,

при секретарі Beржак І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Чернівецької обласної філії про визнання недійсними договору кредиту та договору поруки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 та Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Чернівецької обласної філії про визнання недійсними договору кредиту №21 від 15.02.2008 року, укладеного між ОСОБА_3 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Чернівецької обласної філії та договору поруки №21 від 15.02.2008 року, укладеного між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Чернівецької обласної філії.

Посилався на те, що 15.02.2008 року між ним та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Чернівецької обласної філії був укладений договір кредиту №21, згідно з яким Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Чернівецької обласної філії надав йому у тимчасове користування грошові кошти у сумі 200000 доларів США, а він зобов'язався повернути одержану суму грошових коштів не пізніше 14.02.2018 року та сплатити проценти за використання одержаних коштів. За умовами договору кредиту, він зобов'язаний повернути" банку всю суму кредиту в доларах США згідно з графіком, що передбачений п.п. 1.1.1. договору, а також щомісячно сплачувати 12,5 процентів річних за користування кредитом, які, згідно з пунктами 2.4. та 2.5. спірного договору кредиту, нараховуються і сплачуються у валюті кредиту, тобто у доларах США.

Крім того, 15.02.2008 року між ним та відповідачами був укладений договір поруки № 21, згідно з яким ОСОБА_2 поручився перед банком за виконання ОСОБА_3 зобов'язань за Договором кредиту. За змістом договору поруки № 21 від 15.02.2008 року ОСОБА_2 взяв на себе зобов'язання сплатити на користь банку суму його основної заборгованості за кредитним договором № 21 в розмірі 200000 доларів США, а також всі суми процентів, що нараховані в розмірі і в порядку, встановленому договором кредиту, тобто в доларах США.

Вважає, що наявність у спірному кредитному договорі положень щодо вираження грошових зобов'язань між позивачем та відповідачем - в доларах США за відсутності у сторін Індивідуальної ліцензії на надання відповідачем кредиту в іноземній валюті, та використання позивачем долару США як засобу платежу за кредитним договором, суперечить вимогам чинного законодавства, яке передбачає, що єдиним законним засобом платежу, який застосовується при проведенні розрахунків між резидентами на території України є гривня.

За таких обставин, просили визнати кредитний договір та договір поруки недійсними.

Представник відповідача ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2Д, у запереченнях проти позовної заяви зазначив, що позовні вимоги щодо, визнання недійсними кредитного договору та договору поруки в цілому є необґрунтованими, проте вважає, що існують правові підстави визнати недійсним вище вказані договори в частині визначення розміру та зобов'язання щодо сплати процентів за користування кредитом в іноземній валюті.

Представник Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Чернівецької обласної філії ОСОБА_5 у запереченнях проти позову зазначила, що позовні вимоги щодо, визнання недійсними кредитного договору та договору поруки є необґрунтованими та не піддягають задоволенню, оскільки Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» має право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті, що підтверджується Банківською ліцензією, зареєстрованою НБУ 27.09.1991 року за №3.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та підтвердив обставини викладені в позовній заяві.

Представник позивача ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивача та просила їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2Д, в судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги щодо, визнання недійсними кредитного договору та договору поруки в цілому не визнає, проте вважає, що існують правові підстави визнати недійсним договори кредиту та поруки в частині визначення розміру та зобов'язання щодо сплати процентів за користування кредитом в іноземній валюті.

Представник Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Чернівецької обласної філії ОСОБА_5 позовні вимоги не визнала та пояснила, що вони є безпідставними, оскільки, на її думку, банк діяв в межах закону.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.02.2008 року між позивачем та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Чернівецької обласної філії був укладений договір кредиту №21, згідно з яким Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Чернівецької обласної філії надав йому у тимчасове користування грошові кошти у сумі 200000 доларів США, а він зобов'язався повернути одержану суму грошових коштів не пізніше 14.02.2018 року та сплатити проценти за використання одержаних коштів. За умовами договору кредиту, він зобов'язаний повернути банку всю суму кредиту в доларах США, згідно з графіком, що передбачений п.п.1.1.1. договору, а також щомісячно сплачувати 12,5 процентів річних за користування кредитом, які, згідно з пунктами 2.4. та 2.5. спірного договору кредиту, нараховуються і сплачуються у валюті кредиту, тобто у доларах СІЛА.

Крім того, 15.02.2008 року між ОСОБА_3В та відповідачами був укладений договір поруки №21, згідно з яким ОСОБА_2 поручився перед банком за виконання ОСОБА_3 зобов'язань за Договором кредиту. За змістом договору поруки № 21 від 15.02.2008 року ОСОБА_2 взяв на себе зобов'язання сплатити на користь банку суму його основної заборгованості за кредитним договором № 21 в розмірі 200000 доларів США, а також всі суми процентів, що нараховані в розмірі і в порядку, встановленому договором кредиту, тобто в доларах США.

Судом встановлено, що сторони особисто підписали договори кредиту та поруки, тим самим погодили всі істотні умови вказані у вищезазначених договорах, в тому числі розмір та валюту отриманого кредиту.

У відповідності до вимог ст. 192 Цивільного кодексу України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Так Закон України «Про банки і банківську діяльність», зокрема статті 2, 47, 49 визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується і здійснюються на підставі банківської ліцензії. Кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент.

У відповідності до вимог ст. 524 Цивільного кодексу України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Посилання позивача ОСОБА_3 та його представника на відсутність банківської ліцензії у банку не підтверджено відповідними доказами.

Позивач, всупереч ст.ст. 10, 60 ЦПК України не надав доказів відсутності у відповідача генеральної чи індивідуальної ліцензії, наявність якої передбачена ст. 5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» (далі по тексту - Декрет).

Що ж до посилання позивача на відсутність у нього такої ліцензії, як на підставу для задоволення своїх позовних вимог, суд не бере їх до уваги, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 5 Декрету одержання індивідуальної ліцензії однією із сторін валютної операції означає також дозвіл на її здійснення іншою стороною або третьою особою, яка має відношення до цієї операції, якщо інше не передбачено умовами індивідуальної ліцензії.

Згідно копії банківської ліцензії, виданої Національним банком України 29 грудня 2001 року №5 Банк має право здійснювати банківські операції, визначені ч.1 та п.п.5-11 ч.2 ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Відповідно до копії дозволу №5-3 від 21 вересня 2009 року, виданої Національним банком України Банк має банківську ліцензію за №5 видану НБУ України на право здійснення операцій, визначених п.п. 1-4 ч. 2 та ч. 4 ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» згідно з додатком до даного дозволу, відповідно до якого Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку має право здійснювати операції з валютними цінностями, а саме: залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України.

Крім того, суд враховує ту обставину, що позивач погодився з умовами укладених та оспорюваних договорів, скріпивши їх своїми підписами та вчинив дії на виконання умов договорів, отримавши від Банку суму кредиту, виражену в доларах США, яку позивач ОСОБА_3 та його поручитель ОСОБА_2 зобов»язувались повернути Акціонерно-комерційному банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Чернівецької обласної філії на умовах, визначених у кредитному договорі та договорі поруки відповідно до ст. 1049 ЦК України.

Таким чином, підстав для визнання кредитного договору та договору поруки недійсними немає, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають як безпідставні та необґрунтовані.

Керуючись ст.5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», ст.ст. 2, 47, 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст. ст. 192, 524, 526, 530, 533, 553, 554, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст. 3,10,11, 58, 60, 64, 88, 208, 209, 212-215, 218,294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Чернівецької обласної філії про визнання недійсними договору кредиту та договору поруки - відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці ОСОБА_7