Апеляційний суд Житомирської області
01 листопада 2010 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого Микитюк О.Ю.
суддів Товянської О.В.,
при секретарі Сапінській Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на транспортний засіб
за апеляційною скаргою ПАТ „Комерційний банк „Українській фінансовий світ
на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 11 червня 2010 року,
В травні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив визнати недійсним біржовий контракт купівлі-продажу автомобіля Volkswagen-Тouаreg, номер кузова НОМЕР_1, від 12 травня 2009 року.
В червні 2010 року ОСОБА_2 подав зустрічну позовну заяву про визнання права власності на вказаний автомобіль. В обґрунтування позову зазначив, що 22 грудня 2008 року між ним та ОСОБА_3 був укладений письмовий договір купівлі-продажу даного автомобіля, за який він сплатив продавцю 512122 грн., а 12 травня 2009 року укладений біржовий контракт. Проте, відповідач не визнає його права власності на автомобіль. ОСОБА_2 просив задовольнити його вимоги на підставі ст.ст.16, 392 ЦК України.
Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 11 червня 2010 року прийнята відмова ОСОБА_3 від позову і провадження у справі в цій частині закрито.
Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 11 червня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено.

В апеляційній скарзі ПАТ „Комерційний банк „Українській фінансовий світ просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення про відмову у позові. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 грудня 2008 року ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) в письмовій формі уклали договір купівлі-продажу транспортного засобу - автомобіля Volkswagen-Тouаreg, номер кузова НОМЕР_1 (а.с.21).

ОСОБА_2 не вчинив ніяких дій для реалізації набутих за договором прав і не зареєстрував транспортний засіб, як це передбачено пунктом 6 Порядку державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 07.09.1998 року №1338 (із наступними змінами).

12 травня 2009 року ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) уклали біржовий контракт купівлі-продажу автомобіля Volkswagen-Тouаreg, номер кузова НОМЕР_1 (а.с.5), на підставі якого 14 травня 2009 року вказаний автомобіль був поставлений на облік у МРЕО м.Житомира на імя ОСОБА_2

Ухвалою Київського районного суду м.Донецька від 20.02.2009 року по цивільній справі за позовом ПАТ „Комерційний банк „Українській фінансовий світ до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором накладений арешт на автомобіль Volkswagen-Тouаreg, державний номер НОМЕР_2, 2008 року випуску, відомості про який 04 березня 2009 року внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 березня 2010 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 13 липня 2010 року, визнаний недійсним біржовий контракт №ТЗ/95/37, укладений 12.05.2009 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 на Центральній товарній біржі в м.Полтава.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Як вбачається із письмової заяви відповідача від 11 червня 2010 року (а.с.37), він визнає і не оспорює право власності ОСОБА_2

Частиною 1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог (ч.4 ст.10 ЦПК України). Позивач не довів, що ОСОБА_3 оспорює або не визнає його право власності. Тому висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позову ОСОБА_2 суперечить обставинам справи та нормам матеріального права. Отже, рішення належить скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в позові за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 308, 309, 314, 316, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ПАТ „Комерційний банк „Українській фінансовий світ задовольнити.

Скасувати рішення Богунського районного суду м.Житомира від 11 червня 2010 року і ухвалити нове рішення. Відмовити ОСОБА_2 в позові до ОСОБА_3 про визнання права власності на транспортний засіб за безпідставністю.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: Судді: