Справа № 2-4257/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2010 року Рівненський міський суд Рівненської області

в складі:

головуючого Музичук Н. ІО.

при секретарі Радюк Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

12 Лютого 2009 року в суд надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення повноліття дитиною.

В позовній заяві зазначала, що з 21 січня 2010 року розірвано шлюб із відповідачем, від якого сторони мають неповнолітню вищезазначену дитину, яка фактично проживає з нею, в основному перебуває на її утриманні, на утримання якої відповідач, який проживає окремо, в порушення положень ст.180 СК України, кошти не надає, дитиною цікавиться рідко. Відповідач є працездатним, може забезпечити сплату аліментів в межах заявлених вимог, інших дітей немає та жодні утримання за виконавчими документами з його заробітку не здійснюється.

Письмових заперечень відповідача суду не надано.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, Додатково вказала на необхідність коштів на навчання, розвиток і утримання сина та на скрутне матеріальне становище її та дитини, оскільки проживають вони з її батьками на її заробітну плату медсестри окремо від відповідача, інших прибутків не мають. Вказала, що з поважних причин і обставин, які б перешкоджали відповідачу сплачувати аліменти у вказаному нею розмірі не вбачає, а відомості про стан здоров"я відповідача не підтверджені доказами про необхідність лікування та суми витрат на таке лікування. Їй відомо про влаштування відповідача на постійну роботу, проте з огляду на часті зміни місця роботи і тривалі періоди незайнятості відповідача, підтримує вимоги про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. Просить задовольнити позовні вимоги, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в зазначеному позовом розмірі, щомісячно, із 12 лютого 2010 року до повноліття дитини.

Відповідач не визнав позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання сина внаслідок небажання відповідачки до примирення, проживання її з батьками, відсутності достатніх коштів на своє утримання і лікування. Пояснив, що із 01.06.2010 року він працює слюсарем-електриком на ВАТ "Рівнеазот" із заробітною платою 1000 грн. Перебуває на обліку в РОЦПЗН, проте висновку про обмежену працездатність чи непрацездатність не має. Просить врахувати його низьку заробітну плату, відсутність інших прибутків, поганий стан здоров"я і потребу в лікуванні, проживає із батьками-пенсіонерами, інших утриманців або поважних причин, які б могли бути враховані при стягненні аліментів не має.

Оцінюючи пояснення сторін, надані в справі докази в їх сукупності, встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що сторони перебували у шлюбі до 21 січня 2010 року, від шлюбу мається неповнолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає з матір"ю та перебуває на її утриманні, дитина вдвох з матір"ю проживають на заробітну плату матері, середній розмір якої 1300 грн., на утримання якої відповідач, в порушення положень ст.180 СК України, за період припинення сімейних відносин не надає матеріальної допомоги в добровільному порядку.

Відповідач згідно свідоцтва про народження дитини та пояснень сторін є батьком дитини, офіційно працює із 01.06.2010 року він працює слюсарем-електриком на ВАТ "Рівнеазот", має намір постійної роботи, отримує середню заробітну плату в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, має, інших утриманців чи поважних причин, які перешкоджають забезпеченню сплати аліментів не має. Має хронічне психічне захворювання, з приводу якого лікувався в 2008 році, що підвтерджено медичною довідкою РОЦПЗН, проте висновку про обмежену працездатність чи непрацездатність немає, доказів розміру витрат на необхідне власне лікування не надав.

За встановлених обставин, вимоги в частині розміру стягнення аліментів в твердій грошовій сумі при влаштуванні відповідача на постійну роботу не грунтується на положеннях закону, відповідно до встановлених обставин, підлягають до часткового задоволення за рішенням суду в порядку ст.183 СК України. У відповідності до положень ст.ст.181 ч.3, ст.183 СК України, правомірним вважається часткове задоволення заявлених вимог позову про стягнення коштів на утримання дитини за рішенням суду у частці від заробітку працюючого батька дитини.

Враховуючи встановлені судом обставини, відповідно до положень ст.182 СК України, в тому числі матеріальний, сімейний стан дитини, стан здоров"я дитини, платника та стягувача аліментів, суд прийшов до висновку, що, із задоволенням вимог про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача, не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання сина, не будуть порушені права та інтереси дитини, стягувача та платника аліментів. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають до часткового їх задоволення.

У відповідності до ст.88 ЦПК України, судові витрати за позовом про стягнення аліментів покладаються повністю на відповідача.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПКУкраїни, рішення суду підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, ст.180,181,182,183,191 СК України, керуючтсь ст.ст.10,11,57-60,88,208,209,212-215,223,292,294,367 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вомги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 12 лютого 2010 року до досягнення повноліття дитиною.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судовий збір в розмірі 51 грн., в дохід місцевого бюджету міста Рівне та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи Рівненським міським судом в сумі 120 грн. в дохід державного бюджету.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через місцевий суд поданням в десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням в двадцятиденний після подачі заяви строк апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана і без попередньоо подання заяви про апеляційне оскарження у строк, встановлений для подання цієї заяви.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, рішення суду набирає законнної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законнної сили після розгляду справи апеляційним судом..

Суддя Рівненського міського суду Н.Ю.Музичук