Справа № 2-7123/2010р.
РІШЕННЯ

ІМ`ЯМ УКРАЇНИ

13 грудня 2010р. Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Є.В. Чайченко

при секретарі - А.І. Прийміч

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Покотилівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мерефянської міської ради про визнання права власності на самовільно зведені нежитлові будівлі як за забудовником,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася в суд з позовом, у якому просить визнати за нею право власності на стаціонарні торгівельні павільйони розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 у порядку забудови. Свої позовні вимоги мотивує тим, що за договором оренди земельної ділянки від 31.07.2007 року, укладеним між нею та Мерефянською міською радою, вона має у користуванні земельну ділянку площею 0,0036га для обслуговування торгівельного павільйону терміном на п`ять років за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням 8ї сесії Мерефянської міської ради позивачці також була надана згода на виділення земельної ділянки площею 140кв.м. за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови біля будівлі АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування торгівельного павільйону з літнім майданчиком. Позивачка на орендованій земельній ділянці за власні кошти самостійно побудувала стаціонарний торгівельний павільйон, на який отримала технічний паспорт у 2009 році. На земельній ділянці площею 140кв.м позивачкою самовільно був збудований стаціонарний торгівельний павільйон, якому присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 і на який у 2007 році було надано згоду на збереження рішенням виконкому Мерефянської міської ради із зобов`язанням оформлення права користування земельною ділянкою. За технічним висновком КП «Архітектурне бюро Харківського району» було встановлено, що самовільно зведений торгівельний павільйон за вказаною вище адресою можливо зберегти та експлуатувати за призначенням, зведені будівлі не порушують права та інтереси суспільства. На самочинно збудований торгівельний павільйон стаціонарний (кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») було виготовлено технічний паспорт в КП «ХРБТІ», а 4.08.2010 року позивачці було надано в оренду земельну ділянку за вказаною адресою площею 0,0144га для обслуговування вказаного кафе терміном на 25 років, після чого був укладений договір оренди земельної ділянки з Мерефянською міською радою. На теперішній час для оформлення права власності позивачка змушена звернутися до суду, оскільки будівлі кафе та павільйону зведені останньою самочинно, без відповідного дозволу та проекту.

У судове засідання з`явився представник позивачки за договором про надання адвокатських послуг № 5 від 01.12.2010 року (а.с. 48) ОСОБА_2 і позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач - Мерефянська міська рада у судове засідання не з`явився, згідно заяви від ОСОБА_3 , що діє від імені виконкому на підставі доручення № 1728 від 03.12.2010 року, остання з вимогами позивачки погодилася, заперечення суду не надавала і просила розглянути справу за їх відсутності як представника Мерефянської міської ради.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивачки, а також перевіривши й оцінивши надані докази в їхній сукупності, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно рішення 8ї сесії Мерефянської міської ради від 31 липня 2007 року ОСОБА_1 було надано в оренду земельну ділянку площею 0,0036га для обслуговування торгівельного павільйону за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови терміном на 5

років за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить копія рішення (а.с. 14).

Також рішенням Мерефянської міської ради 8ї сесії 1 пленарного засідання від 31.07.2007 року ОСОБА_1 було надано згоду на виділення земельної ділянки для будівництва та обслуговування торгівельного павільйону з літнім майданчиком орієнтованою площею 140кв.м., розташовану біля будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить копія рішення, (а.с. 21).

Між Мерефянською міською радою та ОСОБА_1 на підставі вказаного рішення протягом встановленого терміну - місяць був укладений договір оренди земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 строком на п`ять років, що підтверджено копією договору (а.с. 7-8).

Як користувач земельної ділянки та з метою використання її за цільовим призначенням позивачка ОСОБА_1 побудувала на ній торгівельний павільйон літ. «А-1» за адресою: АДРЕСА_1 , але будівництво позивачкою було проведено без відповідного проекту та дозволу, за власні кошти господарчим засобом. На теперішній час право власності на об`єкт нерухомості не оформлено і до експлуатації павільйон не прийнятий.

Рішенням Мерефянської міської ради № 386 від 09.10.2007 року позивачці був наданий дозвіл на збереження самочинно зведеного торгівельного павільйону за вказаною вище адресою, що підтверджено копією рішення (а.с. 22).

Зокрема, рішенням 12 сесії Мерефянської міської ради III пленарного засідання від 29 серпня 2008 року було затверджене містобудівне обґрунтування земельної ділянки площею 0.0144га та якій раніше була присвоєна поштова адреса: АДРЕСА_1 (а.с. 24).

Відповідно до рішення 27Ї сесії Мерефянської міської ради від 04 серпня 2010 року ОСОБА_4 було надано в оренду земельну ділянку площею 0,0144га для обслуговування торгівельного павільйону за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови терміном на 25 років, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі якого був укладений 10 вересня 2010 року договір оренди земельної ділянки між позивачкою та Мерефянською міською радою, про що свідчить копія договору (а.с. 33-36).

Позивачка ОСОБА_1 за власні кошти та господарчим засобом на земельній ділянці площею 144кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 побудувала самочинно, без відповідного проекту нежитлову будівлю кафе «Дніпро» літ. «А-1» з прибудовою літ. «А 1-1», навісом літ. «а», ганком літ. «а1», колонкою літ. «к» та місцевою очисною спорудою літ. «Я», яке а теперішній час на за ким не зареєстроване і право власності на нього не оформлене, в експлуатацію об`єкт прийнятий не був.

Згідно технічного висновку виготовленого КП «Архітектурне бюро Харківського району», у 2008 році про стан будівельних конструкцій нежитлової будівлі торгівельного павільйону і будівлі кафе, затвердженого відповідними службами Харківської районної державної адміністрації» встановлено: нежитлові будівлі знаходяться в задовільному стані, можуть використовуватися за своїм призначенням, відповідають санітарним та протипожежним нормам, а також не порушують інтереси власників сусідніх садиб та суспільні інтереси, (а.с. 16-20).

У відповідності до ст. 4 Закону «Про державну реєстрацію речових прав та їх обмежень» речові права на нерухоме майно, зокрема, право власності фізичних та юридичних осіб на нерухоме майно, що знаходиться на території України підлягають обов`язковій державній реєстрації. Відповідно до Тимчасового положення вказаного Закону реєстрація прав власності на нерухоме майно здійснюється БТІ, яким виготовлено технічний паспорт на нежитлову будівлю торгівельного павільйону на орендованій земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 . Харківського району і області у 2009 році та яким виготовлено технічний паспорт на нежитлову будівлю кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 . Харківського району і області 21.12.2009р., виданих на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 25-28); (а.с. 29-32).

У відповідності до ст. 60 ЦПК України суду надані належні документальні докази, які підтверджують створення саме ОСОБА_1 торгівельних павільйонів на земельних ділянках з відповідними цільовими призначеннями, якими позивачка користується на підставі договорів оренди.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 328 ч. 2 ЦК України 2. Право власності вважається набутим правомірно, якщо

інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як вбачається з ч.1 ст. 376 ЦК України «Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Частиною 3 ст. 376 ЦК України передбачено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Частиною 5 ст. 376 ЦК України регламентована вимога користувача земельної ділянки, за якою суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Судом не знайдено порушення позивачем прав та інтересів третіх осіб при набутті ним права особистої власності, дане право ніким не оспорюється.

Враховуючи наведене, суд вважає необхідним визнати за ОСОБА_1 право власності на нежитлові будівлі: торгівельного павільйону та кафе, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 і АДРЕСА_1 , у порядку забудови, оскільки це надасть позивачці можливість розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати за розгляд цивільної справи сплачені позивачкою на користь держави у повному обсязі, тому стягненню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 15,60,61, 131,212,215 ЦПК України, ст. ст. 319, 321, 328, 376 ЦК України, ст. 41 Конституції України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на самочинно збудований нежитловий стаціонарний павільйон літ. «А-1», розташований за адресою: АДРЕСА_1 як за забудовником.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на самочинно збудовану нежитлову будівлю кафе «Дніпро» літ. «А-1» з прибудовою літ. «А 1-1», навісом літ. «а», ганком літ. «а1», колонкою літ. «к» та місцевою очисною спорудою літ. «Я», розташовану за адресою: АДРЕСА_1 як за забудовником.

Апеляційна скарга на рішення суду подається 1ї інстанції може бути подано протягом 10ти

днів від дня проголошення рішення.

Суддя Чайченко Є. В.