Іванківський районний суд Київської області
Справа №2- 846 /2010
РІШЕННЯ

Іменем України

18 серпня 2010 року суддя Іванківського районного суду Київської області Тетервак Н. А., розглянувши у письмовому провадженні, відповідно до ст.. 197 ЦПК України, в смт. Іванків Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі. Київської області про визнання незаконними дій відповідача та зобовязання здійснити перерахунок додаткової пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання дій відповідача неправомірними та зобовязання відповідача перерахувати йому додаткову пенсію відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 01 липня 2010 року та стягнути з відповідача недоплачені суми додаткової за період з 1 жовтня 2006 року по 31 червня 2010 року ,з урахуванням проведених виплат.

Позивач посилається на те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії ,пенсіонером, і, відповідно до ст.. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» йому повинна виплачуватися додаткова пенсія в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Проте, відповідач виплачував йому додаткову пенсію в розмірі 30% не від мінімальної пенсії за віком, а від 19,91 грн.,розрахункова величина, яка була встановлена Постановою Кабінету Міністрів України від 03.01. 2002 року №1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», азі липня 2008 року,відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16 липня 2008 року №654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» відповідач встановив мінімальну величину в розмірі 1090 грн., що суперечить вимогам ст.. 22 Конституції України та суттєво звужує обсяг його прав і свобод .

Позивач просить визнати дії відповідача, Управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі щодо призначення йому додаткової пенсії в розмірах,що не відповідає вимогам ст. 51 Закону України від 28.02. 1991 року № 796 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірними.

Зобовязати відповідача з 1 липня 2010 року провести перерахунок його додаткової пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, відповідно до вимог ст.. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та стягнути з Управляння Пенсійного фонду України в Іванківському районі на його користь недоплачену суму додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як різницю між фактично виплаченою сумою пенсії та належною йому сумою, що належала йому згідно ст.51 Закону України »Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01 жовтня 2006 року по 31 червня 2010 року,з урахуванням проведених виплат.

Звільнити від сплати судового збору та стягнути судові витрати з відповідача.

В судове засідання позивач не зявився. Подав заяву, в якій позов підтримує та просить розглядати без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день і час слухання справи повідомлений вчасно, надіслали суду письмове заперечення, в якому позов не визнають, посилаючись на те, що управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі діяло в межах чинного законодавства України, визнавши, що відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розміри додаткової пенсії учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС виплачується в розмірі 30% від мінімальної пенсії,встановленої згідно Постанови Кабінету міністрів України від 03.01. 2002 року №1.

Проте, ч.З ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення пенсій, призначених згідно із цим законом, а тому щодо пенсіонерів, яким призначена пенсія за іншими законами, він не застосовується. Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено пенсії, виходячи з мінімальної пенсії за віком, який для цієї категорії пенсіонерів законодавчо встановлений не був. Відповідач діяв у межах бюджетного законодавства, постанов КМ України, якому відповідно до ст.. 62 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» надано право розяснення порядку застосування цього закону.

Відповідач просить у задоволенні позову відмовити.

Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що позивач, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році, Категорія 2 ( ОСОБА_3 А № 183279)та одержує пенсію по віку(ОСОБА_3 серії АА №811970).

З листа-відповіді УПФ від 07.06. 2010 року № 487/03 та довідки від 04.08. 2010 року сліду є, що позивач одержує пенсію у УПФ України в Іванівському районі та додаткову пенсію, як часник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,в розмірі 30%,яка нарахована від 19.91 грн, і яка становила:

В 2006-2007 році - по 5,97 грн.

В 2008 році - 72,50 грн.

В 2009 році - 74 , 70 грн.

В 2010 році - 106,35 грн.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 2,щомісячна додаткова пенсія за шкоду,заподіяну здоровю,призначається у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст. 28 Закону України „ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування "іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював цей розмір, немає, а тому посилання відповідача на те, що ст. 28 Закону України „ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування щодо розміру мінімальної пенсії за віком не може застосовуватися до визначення розміру пенсії, призначеної за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд вважає некоректним, оскільки в останньому визначено за базу для обрахування пенсії саме мінімальну пенсію за віком.

Пенсія та додаткова пенсія позивачу нараховувалася та виплачувалася саме відповідачем, а тому посилання на те, що вони не є розпорядниками коштів Фонду, з якого виплачуються такі видатки, є некоректним, як і посилання на те, що коштів на такі виплати Пенсійний фонд немає, оскільки вони не фінансуються з коштів пенсійного фонду. Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 08.11.2005 року по справі «Кечко проти України» в п.23 зазначив „ суд зауважує, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїх робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовити у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. П. 26 Суд не приймає до уваги аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань».

З ст. 62 Закону слідує, що Кабінет Міністрів України дає розяснення порядку застосування Закону, і аж ніяк не встановлює розмір компенсацій, чи змінює той, що вже вказаний в Законі.

А отже постанови КМ України, на які посилається у своєму запереченні відповідач, як на підставу відповідності своїх дій чинному законодавству ( № 523 від 30.05.1997 року, № 530 від 28.05.2008 року, № 654 від 16.07.2008 року) є такими, що не відповідають нормам ст. 50 та ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що визначав за базу обрахунку пенсії таким особам з розрахунку мінімальної пенсії за віком.

В даному випадку мають враховуватися засади пріоритетності Законів України над урядовими нормативними актами та вимоги ст. 92 Конституції України, згідно якої виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина ( п. 1) та основи соціального захисту ( п.6).

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Виплата коштів у розмірі, який значно менший ніж той, що встановлений ст.ст. 39, 50, 54 Закону, є неправомірною.

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю України є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обовязком держави ( ст.3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними ( ст. 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений ( ст.22).

Окрім того, встановлений ч.2 ст. 95 Конституції України , ч.2 ст. 38 Бюджетного Кодексу України перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є

вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обовязків , пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

За змістом положень ч.2 та 3 ст. 22 Конституції України конституційні права гарантуються, а держава повинна утримуватися від прийняття будь-яких актів, які призводили б до скасування чи звуження змісту та обсяг існуючих прав і свобод.

Таким чином, враховуючи те, що зазначені вище зміни до ст.ст. 39, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» 09.07.2007 року та 22.05.2008 року визнані неконституційними, а отже втратили чинність саме з цього дня, відповідно чинними з того ж дня і по даний час є попередня редакція цих статей, тому позов слід задовольнити: визнати дії відповідача неправомірними та зобовязати відповідача провести перерахунок та виплату позивачці основної та додаткової пенсій у розмірах, визначених ч.4 ст. 54 та ст..50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 01 червня 2010 року, як вказано в позовній заяві, так як вимоги в цій частині позову є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь недоплачені суми додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю , як різницю між фактично виплаченою сумою пенсії та належною йому сумою згідно ст.. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ,за період з 1 жовтня 2006 року по 31 червня 2010 року,з урахуванням проведених виплат.

Як слідує з довідки №06/594 а від 04 серпня 2010 року та слідує із змісту позовної заяви, додаткова пенсія ОСОБА_1 була нарахована та виплачена згідно Постанов Кабінету Міністрів, а не відповідно до ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Позивач не заперечує, що нараховану йому суму додаткової пенс згідно наданої довідки) він одержав вчасно.

Крім того, позивач не надала суду доказів, що спірна сума позивачу все ж була нарахована, але не виплачується.

З заперечень відповідача слідує,що спірна сума позивачу і не нараховувалася.

Постільки позивач просить перерахувати йому пенсію тільки з 01 липня 2010 року і право змінити вимоги належать лише позивачу, суд не може виходити за межі предявленого позову, так як лише Управління Пенсійного фонду може нараховувати та перераховувати суми пенсій, не нарахована пенсія-виплачена бути не може, а тому в цій частині позову слід відмовити.

На підставі викладеного, ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», керуючись ст. 5, 10, 57, 60, 64,197, 212-215, 218 ЦПК України, ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про Державне мито», суд

ВИРІШИВ:

1.Цивільний позов задовольнити частково.

2.Визнати дії відповідача щодо перерахунку додаткової пенсії ОСОБА_1 за період з 01.07. 2010 року відповідно до ст.51 Закону України» «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірними.

З. Зобовязати відповідача - управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату додаткової пенсії, згідно ч. 1 ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» , яка повинна становити 30% від мінімальної пенсії за віком, встановленою частиною першою ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та ст.52 Закону України « Про Державний бюджет України на 2010 рік» починаючи з 01.07. 2010 року .

В решті позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Київської області через Іванківський районний суд шляхом подачі протягом 10 днів з часу одержання копії рішення апеляційної скарги.

Суддя: