Справа №2-9194/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2010 року м. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Панченко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення часток, визначення порядку користування квартирою,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення часток, визначення порядку користування квартирою, вказуючи, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 04.03.1994 року ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належить трьохкімнатна квартира АДРЕСА_1. Частки кожного не визначені. 24.04.1997 року помер ОСОБА_4, спадщину у вигляді ? частки спірної квартири прийняв ОСОБА_2 Згідно технічного паспорту від 23.02.1994 року їй, ОСОБА_2, ОСОБА_3 належить ? частки зазначеної квартири, а ОСОБА_2 ? частка. Просила визначити частки у праві спільної часткової власності, виділивши їй, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 по ? частці квартири та визначити порядок користування квартирою, виділивши їй кімнату площею 15,0 кв. м. та лоджію, ОСОБА_2, ОСОБА_3 виділити кімнати площею 10,4 кв. м., 17,2 кв. м. та лоджію, підсобні приміщення залишити у спільному користуванні.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити.

ОСОБА_2, ОСОБА_3 позовні вимоги не визнали.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 04.03.1994 року ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_2. На ? частину квартири після смерті ОСОБА_4 Бердянською державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину за законом 31.03.2004 року на ім'я ОСОБА_4 1.1, (а.с.6).

Згідно ст. 357 ЦК України (в редакції 1960 р.) частини в праві загальної часткової власності визнаються рівними, якщо інше не встановлене законом або договором співвласників.

Виходячи з сенсу ЗУ „Про приватизацію державного житлового фонду " частки співвласників приватизованої квартири є рівними.

Із технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2 видно, що станом на 23.02.1994 року частки співвласників визначені, так ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_1 належить ? частки, а ОСОБА_2 ? частка спірної квартири (а.с.7), тобто кожному з співвласників належить по ? частки, тому підстав для додаткового визначення часток співвласників у спірній квартирі немає.

Крім того, у визначенні, що частки у праві спільної часткової власності у квартирі АДРЕСА_3 складають по 1/4 частці у ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 неможливо, оскільки судом встановлено, що після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняв ОСОБА_2 і його частка в квартирі складає 2/4 частки, а частки інших співвласників по ? частки.

Стаття 317 ЦК України передбачає, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Стаття 150 ЖК України передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд; продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

За статтею 391 ЦК Україні власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 3 статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Зазначена норма матеріального права розповсюджується на спірні правовідносини щодо визначення порядку користування спірною квартирою між співвласниками.

Із технічного паспорту на квартиру від 23.02.1994 року видно, що вона складається з кімнати №2 площею 15 кв. м., кімнати №5 площею 10,4 кв. м., кімнати №6 площею 17,2 кв. м. (а.с.7). Житлова площа в квартирі складає 42,6 кв. м., тому на ? частку позивача припадає 10,65 кв. м., на 2/4 частки ОСОБА_2 припадає 21,3 кв. м., на ? частку ОСОБА_3 - 10,65 кв. м.

Таким чином, виділ у користування позивача кімнати №2 неможливий, оскільки площа цієї кімнати складає 15,0 кв. м., що більше 4,35 кв. м. від її ідеальної частки, що суперечить ч. 3 ст. 358 ЦК України.

Крім того, позивач заявила вимоги про визначення порядку користування спірною квартирою шляхом виділення їй кімнати, площею 15,9 кв. м., але не врахувала, що визначення порядку користування квартирою передбачає виділ у володіння та користування кожному співвласнику конкретної площі у квартирі. Враховуючи загальну житлову площу спірної квартири, кількість кімнат та їх площу визначити порядок користування нею з виділенням її співвласникам площі, що відповідає ідеальній частці кожного неможливо. За таких обставин квартиру слід залишити у спільному користуванні співвласників.

Керуючись ст. ст. 209, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 317, 358, 391 ЦК України, 150 ЖК України, ст. 357 ЦК України (в редакції 1960 р.), ЗУ „Про приватизацію державного житлового фонду ", суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

У задоволенні позовних вимог про визначення, що частки у праві спільної часткової власності в квартирі АДРЕСА_3 складають по 1/4 частці у ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 відмовити.

Квартиру АДРЕСА_4 залишити в спільному користуванні співвласників ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

Суддя