Рівненський міський суд Рівненської області
Справа № 2-725/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2010 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі : головуючого судді Рогозіна С.В., при секретарі Івченко І.В. з участю позивача ОСОБА_1 представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю „Укрпромбанк про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю „Укрпромбанк в особі Рівненської філії про стягнення матеріальної та моральної шкоди. В позовній заяві посилається на те, що 29 липня 2008 року між ТзОВ "Український промисловий банк" та ОСОБА_1 був укладений договір банківського вкладу № 1/692001. Відповідно до даного договору відповідач прийняв від нього грошові кошти в сумі 200 дол. США строком на 183 дні, тобто до 27 січня 2009 р.

30 липня 2008 p., 01 серпня 2008 p., 04 серпня 2008 р. та 05 серпня 2008 р. було укладено додаткові договори до вищезгаданого договору банківського вкладу, згідно з якими він здійснив додаткові внески до вкладу. Загальна сума вкладу станом на 05 серпня 2008 року становила 30200.00 дол. США.

Крім цього, 19 вересня 2008 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір № 390-012/ФКВ-08, згідно з яким відповідач надав йому кредит на загальну суму 28690 доларів США. Дата повернення кредиту - 22 січня 2009 р. Відповідно до пункту 1.11 даного договору він зобов'язаний був сплачувати платежі за договором у розмірі, порядку та строки, встановлені цим договором та графіком платежів за договором, який є додатком № 1 до кредитного договору. За цим графіком він сплатив проценти за користування кредитом. На момент погашення основної суми боргу, тобто на 22 січня 2009 p., у нього виникли фінансові труднощі. Він звертався неодноразово усно до працівників банку з прохання погасити залишок по кредитному договору за рахунок коштів депозитного вкладу та 27 січня 2009 року звернувся з письмовою заявою до відповідача з вимогою погасити його зобов'язання перед банком за рахунок коштів депозитного вкладу, який згідно пункту 3.1 кредитного договору виступив заставою за даним договором, а також згідно договору застави майнових прав № 390-012/2фквд-08, укладеного 19 вересня 2008 р. між ним та відповідачем. Відповідь на його заяву банк надав лише 26 лютого 2009 року про неможливість повернення йому депозиту. Лише 26 лютого 2009 р. відповідач провів погашення основного боргу по кредиту згідно кредитного договору на загальну суму 28690 дол. США.

Вважає, що дії відповідача порушують його права власника, суперечать частині З статті 1068 Цивільного кодексу України.

Відповідач неправомірно нарахував відсотки за лютий 2009 року в сумі 277 дол.США 07 центів. Ці дії відповідача є порушенням умов кредитного договору, так як відповідно до графіку платежів сплата відсотків за користування кредитом за лютий не передбачена.

Дії відповідача суперечать пункту 4.4 договору застави майнових прав від 19 вересня 2008 року, згідно якого він, як заставодавець за цим договором, шляхом підписання його надав відповідачу, заставодержателю за даним договором, право здійснювати договірне списання грошових коштів в сумах, необхідних для повернення кредиту, з депозитного та/або поточного рахунку.

У звязку з тим, що відповідач не повернув йому кошти, на які він розраховував, він не зміг вчасно виконати свої боргові зобовязання по оплаті відсотків і основного боргу за кредитним договором № ML- Р00/007/2007 від 18 грудня 2007 року в АТ «ОТП Банк», йому була нарахована пеня за цим договором в сумі 1675 грн., яку він вніс на рахунок банку 18 лютого 2009 року. Таким чином діями відповідача йому завдані додаткові збитки в сумі 1675 грн., всього винними діями відповідача йому завдано шкоду на загальну суму 1166, 43 доларів, що становить 8981 грн. 51 коп. і 1675 грн., всього 10656 грн.51 коп.

Протиправними діями відповідача йому завдана моральна шкода, порушення його права власності, ігнорування його проблем, необхідність знаходження додаткових зусиль для вирішення проблем, які виникли у звязку з невиконання банком своїх зобовязань, завдали йому душевних страждань і переживань. Завдану моральну шкоду оцінює в 5000 гривень.

Позивач у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладейих у позовній заяві. Просить стягнути з відповідача на його користь 10656 грн. 51 коп. матеріальної шкоди та 5000 грн. - моральної шкоди, а також судові витрати по справі.

Представник відповідача у судовому засіданні позов заперечив повністю та вважає, що позовні вимоги позивача необгрунтовані з наступних підстав.

Пунктом 2.6 кредитного договору № 390-012/ФКВ-08 від 19.09.2008 р., укладеного з ОСОБА_1, передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються у валюті кредиту за період з дня його надання до дня його повернення. При ньому нарахування процентів та комісій умовами договору не ставиться в залежність від звернення стягнення банком на предмет застави. Оскільки кредит був повернутий 26.02.2009 р., то, відповідно, до цього дня і були нараховані проценти. Пеня та інші штрафні санкції за період з 27.01.2009р. по 26.02.2009р. не нараховувалися.

Постановою Правління Національного банку України від 20.01.2009 р. № 19/БТ «Про призначення тимчасової адміністрації в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», з 21.01.2009 р. призначено тимчасового адміністратора в ТОВ „Укрпромбанк" терміном на один рік, та запроваджено мораторій на задоволення вимог кредиторів строком на шість місяців з 21.01.2009 по 21.07.2009 року. Постановою Правління Національного банку України від 05.08.2009 р. № 447 у ТзОВ «Український промисловий банк» мораторій було продовжено до 21.01.2010 року.

Стаття 614 ЦК України встановлює правило, за яким особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, згідно з п. 5.2. Договору банківського вкладу сторона звільняється від відповідальності якщо невиконання або неналежне виконання умов цього договору є наслідком видання уповноваженими органами нормативно-правових актів, що перешкоджають або забороняють вчиняти дії, спрямовані на виконання зобов'язань за ним договором, а також інші обставини надзвичайного характеру, які виникли після укладення цього договору і сторони не могли передбачити і відвернути розумними діями. Вина відповідача в спірних правовідносинах не вбачається, оскільки неможливість виконання відповідачем свого зобов'язання - щодо позивача є наслідком обставин надзвичайного характеру, що полягають в прийнятті Національним банком України постанови «Про призначення тимчасової адміністрації в ТзОВ «Український промисловий банк» від

р. № 19/БТ. Вимоги позивача про відшкодування збитків у сумі 1675 грн. не підтверджуються належними доказами, а тому також не підлягають до задоволення. Ст. 85 ЗУ«Про банки і банківську діяльність» встановлено, що протягом дії мораторію не нараховуються неустойка (штраф, пеня), інші фінансові (економічні) санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань. Вимоги позивача про стягнення з ТОВ „Укрпромбанк" 5000 грн. в відшкодування моральної шкоди також є безпідставними. Позивачем не подано будь-яких доказів на підтвердження самого факту заподіяння йому моральної шкоди. Правовідносини, що виникли між ОСОБА_1 і ТОВ „Укрпромбанк" є договірними, тому відшкодування моральної шкоди у випадку їх порушення законом не передбачено, а тому позовні вимоги про стягнення 5000 грн. в відшкодування моральної шкоди є безпідставними і до задоволення не підлягають.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов, до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 29 липня 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк", та ОСОБА_1 був укладений договір банківського вкладу № 1/692001. Відповідно до даного договору відповідач прийняв від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 200 дол. США строком на 183 дні, до 27 січня 2009 р.

30 липня 2008 р., 01 серпня 2008 р., 04 серпня 2008 р. та 05 серпня 2008 р. було укладено додаткові договори до вищезгаданого договору банківського вкладу, згідно з якими ОСОБА_1 здійснив додаткові внески до вкладу. Загальна сума вкладу станом на 05 серпня 2008 року становила 30200 дол. США.

19 вересня 2008 року між ТзОВ "Український промисловий банк", та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 390-012/ФКВ-08, згідно з яким відповідач надав ОСОБА_1 кредит на загальну суму 28690 доларів США.

Пунктом 2.6 кредитного договору № 390-012/ФКВ-08 від 19.09.2008 р., передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються у валюті кредиту за період з дня його надання до дня його повернення. При ньому нарахування процентів та комісій умовами договору не ставиться в залежність від звернення стягнення банком на предмет застави. Оскільки кредит був повернутий 26.02.2009 р., то, відповідно, до цього дня і бути нараховані проценти. Пеня та інші штрафні санкції за період з 27.01.2009р. по

26.02.2009 р. не стягувалися. З огляду на вище наведене суд вважає дії банку по нарахуванню відсотків правомірними.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судом правовідносини між товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк", та ОСОБА_1 базувались на договорі банківського вкладу № 1/692001 від 29 липня 2008 року, додаткових угодах до нього та кредитному договорі № 390-012/ФКВ-08 від 19 вересня 2008 року. Згідно даних договорів сторони несуть відповідальність за невиконання зобовязань по цих договорах. Позивач в судовому засіданні не довів в чому полягало невиконання відповідачем умов кредитного договору та договору банківського вкладу та не вказав, які саме пункти цих договорів порушив відповідач. Позовні вимоги позивача стосуються стягнення матеріальної шкоди та моральної шкоди, стягнення якої не передбачено кредитним договором та договором банківського вкладу.

Згідно статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, згідно з п. 5.2. договору банківського вкладу сторона звільняється від відповідальності якщо невиконання або неналежне виконання умов цього Договору є наслідком видання уповноваженими органами нормативно-правових актів, що перешкоджають або забороняють вчиняти дії, спрямовані на виконання зобов'язань за ним, а також інші обставини надзвичайного характеру, які виникли після укладення цього договору і сторони не могли передбачити і відвернути розумними діями. Неможливість виконання відповідачем свого зобов'язання щодо позивача є наслідком прийняття Національним банком України постанови «Про призначення тимчасової адміністрації в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» від 20.01.2009 р. № 19/БТ.

Ст. 85 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що протягом дії мораторію не нараховуються неустойка (штраф, пеня), інші фінансові (економічні) санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень, у випадках, передбачених Цивільним кодексом України та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди, при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України „Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Правовідносини, що виникли між ОСОБА_1. і ТОВ „Укрпромбанк" є договірними, тому відшкодування моральної шкоди у випадку їх порушення законом не передбачено,' а тому позовні вимоги про стягнення 5000 грн. відшкодування моральної шкоди є безпідставними і до задоволення не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 11, 60, 61, 84,88, 131, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 614 ЦК України, ст. 85 Закону України «Про банки та банківську діяльність»,, суд -

ВИРІШИВ :

В позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю „Укрпромбанк про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя -