АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
Справа 22-ц- 5723/ 2010 р. Головуючий 1 інстанції- Поліщук Т.В.
Категорія - житлові Доповідач - Кукліна Н.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2010 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Кукліної Н.О.

Суддів Черкасова В.В.

ОСОБА_1

При секретарі Каплоух Н.Б.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2, що діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи КП ТВО «Харківкомуночиствод», відділ опіки та піклування виконкому Московської районної у місті Харкові ради про вселення, встановлення порядку користування жилими приміщеннями та зобовязання не чинити перешкод у користуванні житлом

по апеляційній скарзі ОСОБА_4

на заочне рішення Московського районного суду м.Харкова від 8 лютого 2009 року

В СТАНОВИЛА:

В лютому 2009 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи ТВО «Харківкомуночиствод», відділ опіки та піклування виконкому Московської районної у місті Харкові ради про вселення в квартиру № 21 корпус 3 будинок 37 по вул.. Гв.Широнінців м.Харкова, встановлення порядку користування жилими приміщеннями цієї квартири та зобовязання відповідача не чинити перешкод у користуванні цим житлом. В обгрунтування зазначала, що 26 червня 2003 року на їх сімю була надана трьохкімнатна квартира у гуртожитку. В 2005 року між ними шлюб було розірвано, проте вони продовжували мешкати у цій квартирі до 10 вересня 2008 року. Після сварки відповідач замінив замки на вхідних дверях квартири, чим позбавив їх можливості користування житлом. Просить вселити її з донькою в квартиру та визначити порядок користування жилими приміщеннями в ній. Також просить зобовязати відповідача не чинити перешкод у користуванні квартирою.

Заочним рішенням Московського районного суду м.Харкова від 8 лютого 2009 року позов ОСОБА_2 задоволено. Вселено ОСОБА_2 та її неповнолітню доньку ОСОБА_3 в квартиру № 21 корпус 3 будинок 37 по вул..

Гв.Широнінців м.Харкова. Встановлено порядок користування квартирою № 21 корпус 3 будинок 37 по вул.. Гв.Широнінців м.Харкова, виділивши ОСОБА_2 та її неповнолітній доньці ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 , житлову кімнату літ.6 площею 12,7 кв.м та житлову кімнату літ.7 площею 11,2 кв.м з лоджією, що примикає до цієї кімнати. Підсобні приміщення ( два коридори, туалет, кухня, ванна кімната) залишені у загальному користуванні сторін. Сторони зобовязані не чинити перешкод при користуванні підсобними приміщеннями.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 26 березня 2010 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення. ( а.с.104)

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 ставиться питання про скасування рішення суду 1 інстанції та передачі справи на новий розгляд. В обґрунтування зазначається про порушенні судом норм процесуального та матеріального права при ухваленні рішення. Вказує, що про розгляд справи він судом не повідомлявся, проте він місця проживання не змінював і постійно мешкав і мешкає в гуртожитку у спірній квартирі. Розгляд справи у його відсутність позбавило його надати суду заперечення на позов, в тому числі і перевірити місце проживання позивачки, яка має власне житло. Також до участі у справі не був залучений власник гуртожитку - Комунальне спеціалізоване підприємство «Харківгорліфт» .

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, що зявилися в судове засідання, обговоривши наведені в скарзі доводи , перевіривши матеріали справи знаходить апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню виходячи з наступного.

Матеріали справи свідчать , що 26 червня 2003 року відповідачу ОСОБА_4 за місцем роботи на сімю із трьох осіб надано жилу площу в гуртожитку ТВО «Харківкомунпромвод» , що складається з трьохкімнатної ізольованої квартири № 21 корпус 3 будинок 37 по вул.. Гв.Широнінців м.Харкова площею 42,15 кв.м. ( а.с. 8)

Задовольняючи позов про вселення та визначення порядку користування спірними жилими

приміщеннями, суд першої інстанції вважав доведеним факт порушення відповідачем житлових прав позивача та її доньки, а також наявність у ОСОБА_2 права на визначення порядку користування жилим приміщенням у гуртожитку, наданого відповідачеві в зв'язку із роботою.

Проте з такими висновками погодитися не можна .

Відповідно до ст.. 213,214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися позивачем вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин , яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення про визначення порядку користування жилою площею у гуртожитку , суд першої інстанції не дав правової оцінки статусу спірного житла та не навів норму матеріального права , яка підлягає застосуванню до цих правовідносин

Згідно наданої до суду апеляційної інстанції довідки власником гуртожитку по вул.. Гв.Широнінців , 37, корп..З м.Харкова замість ТВО «Харківкомунпромвод» є Комунальне спеціалізоване підприємство «Харківгорліфт», яке до участі у справі судом першої інстанції не залучалося і його відношення до предмету спору не зясовувалося.

Справа судом першої інстанції розглянута у відсутність відповідача. Матеріали справи не містять даних про повідомлення відповідача про виклик в судове засідання належним чином .

Заперечення відповідача на позов предметом дослідження суду першої інстанції не були.

Представник відповідача в судовому засіданні стверджував, що права позивачки на проживання у жилому приміщенні гуртожитку відповідач не порушував, після розлучення ОСОБА_2 створила нову сімю , де і проживає . До того ж судовим рішенням, яке набуло законної сили, укладений між сторонами 21 червня 2003 року шлюб визнано недійсним через перебування ОСОБА_2 на цей час в іншому зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до вимог ст.. 232 ЦПК України заочне рішення піддягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання і не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За змістом журналу судового засідання дана справа судом закінчена розглядом 8 лютого 2010 року, проте в рішенні дата ухвалення вказана 8 лютого 2009 року. Описка в даті ухвалення судового рішення судом першої інстанції не виправлена, тому предметом перегляду суду апеляційної інстанції є саме рішення , ухвалене в заочному порядку, із зазначенням дати його ухвалення саме 8 лютого 2009 року.

Судова колегія , перевіряючи законність і обгрунтованість рішення суду 1 інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді 1 інстанції, визнає , що рішення судом 1 інстанції ухвалено з _ порушенням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 311 ч.1 п.3,4 ЦПК України є безумовною підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 303,304,307, 311 ч.1 п.З, 4, 313, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити .

Заочне рішення Московського районного суду м.Харкова від 8 лютого 2009 року скасувати, справу передати на новий розгляд до того ж суду іншому судді.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду У країни протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили .

Головуючий

Судді