Кременчуцький районний суд Полтавської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 червня 2010 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Колотієвського О.О.,

з участю секретаря Голуб О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ЗАТ Кременчуцьке кар'єроуправління «Кварц» про поновлення на роботі,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ЗАТ Кременчуцьке кар'єроуправління «Кварц» про поновлення на роботі.

В позові вказав, що Згідно до наказу №112/к від 18 листопада 2004 року прийнятий на роботу в гірничий цех Кременчуцького кар'єроуправління «Кварц» машиністом бурової установки СБШ - 250 по 5 розряду КЗП - 1.7. з трьохмісячним випробувальним терміном.

Наказом № 176/к від 02 грудня 2009 року звільнений з роботи на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням штату працівників.

Під час вирішення питання про звільнення з роботи було порушено вимоги ст.42 КЗпП України щодо переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці.

Так, машиніст бурової установки ОСОБА_2, що працював в цеху на момент звільнення, був прийнятий на роботу через рік після нього. Вищий розряд ОСОБА_2 був присвоєний після звільнення.

Машиніст бурової установки ОСОБА_3 має загальний стаж роботи на підприємстві з 2002 року, але, машиністом бурової установки він почав працювати пізніше, ніж він був прийнятий на роботу.

Як адміністрація, так і профспілковий комітет, приймаючи рішення про звільнення з роботи у зв'язку із скороченням штату працівників, не прийняли до уваги той факт, що його дружина перебуває у декретній відпустці з 01.12.2009 року.

Жодна із запропонованих посад не відповідає його рівню кваліфікації та досвіду роботи, всі запропоновані посади відносяться до некваліфікованих і він від запропонованих посад відмовився.

На даний час перебуває на обліку в Кременчуцькому міськрайонному центрі зайнятості, отримує допомогу по безробіттю в частковому відсотку від середнього заробітку, чим суттєво погіршуються умови матеріального забезпечення. Середній заробіток на момент звільнення складав 2977,95 грн., а розмір призначеної допомоги складає 1920,54 грн., тобто різниця складає 1057,41 грн. і на підставі ст.235 КЗпП України йому повинні сплатити цю різницю.

Просив суд поновити його на роботі в ЗАТ Кременчуцьке кар'єроуправління «Кварц» на посаді машиніста 5 розряду бурової установки СБШ-250 гірничого цеху та стягнути на його користь з відповідача різницю в заробітку, що утворилася в результаті призначення допомоги по безробіттю в розмірі меншому від середньомісячного заробітку, який на момент звільнення складав 2977,95 грн., допомога призначена в розмірі 1920,54 грн., тобто по 1057,41 грн., за кожен місяць втрати доходів по день ухвалення судового рішення. Крім того, просив поновити місячний строк для звернення до суду з позовом про поновлення на роботі, оскільки він пропущений з поважних причин - була необхідність у витребуванні додаткових доказів по справі, а також у зв'язку з тим, що дружина на той час мала ускладнення вагітності, що потребувало постійного піклування про неї та майбутню дитину (поїздки до лікарні на обстеження та консультації, проведення лікування). Також до 11 січня 2010 року були Різдвяні «канікули» і як суди, так і спеціалісти в області права в цей час не працювали.

В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю.

Представник відповідача ОСОБА_4 просила в задоволенні позову відмовити, в обґрунтування пояснила, що наказом № 112/к від 18.11.2004 р. ОСОБА_1 прийнятий на роботу машиністом бурової установки СБШ-250 5 розряду з КЗП 1,7 і працював по день звільнення за наказом №176 від 02.12.2009 р. У зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, пов'язаних зі зменшенням обсягу виробництва на 45% та попиту на готову продукцію в умовах фінансової кризи, за погодженням з профспілковим комітетом первинної профспілкової організації ЗАТ ККУ «КВАРЦ» на підприємстві видано наказ директора №104/пл. від 09.09.2009 р., яким підлягали скороченню з 30 листопада 2009 року у гірничому цеху 4 посади машиніста бурової установки СБШ-250. Керівництво попереднє погодило з Первинною профспілковою організацією товариства 7 вересня 2009 р. (Протокол №34) необхідність скорочення працівників у зв'язку з наслідками впливу фінансової кризи. Обґрунтування скорочення штату підтверджується техніко-економічним розрахунком за обсягами виробництва.

Начальнику гірничого цеху ОСОБА_5 було доручено не пізніше 11 вересня 2009р. надати кандидатури працівників, що підпадають під скорочення, враховуючи переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством України.

На сумісному засіданні начальника гірничого цеху, керівників виробництва і цехового комітету 10.09.2009р. розглянуті і визначені кандидатури машиністів СБШ-250, що підлягають скороченню в т.ч. ОСОБА_1, протокол підписано начальником цеху - ОСОБА_5, майстром бурової установки ОСОБА_6, головою цехкому - ОСОБА_7, членом цехкому - ОСОБА_8.

Наказом директора №109 від 15 вересня 2009 року працівники персонально попереджалися про наступне звільнення 30 листопада 2009 року, у зв'язку зі скороченням штату за п.1 ст.40 КЗпП України по гірничому цеху, зокрема, машиніст бурової установки СБШ-250 - ОСОБА_1

Ознайомитись з наказом відмовився, що зафіксовано двічі актами від 16.09.2009р. та 21.09.2009р., за підписом ОСОБА_1

У відповідності до наказу №104/пл. від 09.09.2009р. до штатного розкладу підприємства внесені зміни, за якими 30.11.2009р. у гірничому цеху підприємства виключено 4 посади машиністів бурової установки СБШ - 250.

Відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірвано власником або уповноваженим ним органом у випадках зміни в Організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Таке звільнення допускається у випадку, коли неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу, згідно вимог ч.2 ст.40 КЗпП України.

Від переведення на іншу роботу із вакантних посад, наявних станом на 05.10.2009р., 26.10.2009р. та 16.11.2009р. ОСОБА_1 відмовився, що підтверджується переліком вакансій у зазначені дати, з якими він ознайомився і зазначив про свою незгоду.

Відповідно до ч.1 статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктом 1 статті 40 КЗпП України може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

28 жовтня 2008 року директор ЗАТ «Кременчуцьке кар'єроуправління «КВАРЦ» звернувся до голови профспілкового комітету підприємства з обґрунтованим письмовим поданням №9/1314 про надання згоди на розірвання трудового договору з машиністом бурової установки СБШ-250 гірничого цеху ОСОБА_1 з підстави, передбаченої п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату працівників.

Під час засідання профкому з ціллю переведення на іншу роботу ОСОБА_1 був ознайомлений начальником відділу кадрів з переліком вакантних посад станом на 16 листопада 2009 р., але від переведення на посаду грохотника дробильно-сортувального цеха відмовився, посилаючись на незгоду із скороченням його посади, про що складено акт від 16.11. 2009р. за підписами членів профкому.

Профспілковий комітет ЗАТ «Кременчуцьке кар'єроуправління «КВАРЦ» надав згоду на звільнення ОСОБА_1 за підставою, передбаченою п.1 статті 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату працівників, про що направив повідомлення від 17.11.2009р. №10/ІШО, яке з економічно обґрунтоване.

Починаючи з 02.11 по 01.12.2009р. ОСОБА_1 за наказом від 19.10.2009р. №82/в перебував у відпустці, а відповідно до ч.3 статті 40 КЗпП України це допускається звільнення працівника у цей період.

Наказом директора №176/к від 2 грудня 2009р. ОСОБА_1, машиніст бурової установки СБШ-250 гірничого цеху, звільнений з роботи 02 грудня 2009р. за п.1 ст.40 КЗпП України, у зв'язку із скороченням штату працівників.

З зазначеним наказом ОСОБА_1 ознайомлений особисто 03 грудня 2009 року під розпис. У цей саме день отримав повний розрахунок, ксерокопію наказу та трудову знижку.

Про отримання трудової книжки ОСОБА_1 особисто розписався в журналі руху трудових книжок 03.12.2009р. та в особовій картці.

Відповідно до ст.42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Необґрунтовані твердження позивала про недодержання вимог ст.42 КЗпП України, щодо переважного права на залишення на роботі, зважаючи на його більш високу кваліфікацію у порівнянні з машиністом бурових установок ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Так ОСОБА_2 прийнятий на роботу машиністом бурової установки СБШ -250 по 5 розряду 23.11.2005р. згідно наказу №206 п. З від 22.11.2005р., за рішенням тарифно-кваліфікаційної комісії ККУ «Кварц» (протокол №22 від 25.09.2008р.) йому присвоєно 6 розряд машиніста бурової установки з 01 жовтня 2008р. згідно наказу від 29.09.2008р. №184 (копії протоколу та наказів додані до справи).

Мав двадцятирічний стаж роботи на Світловодському кар'єроуправлінні - старшим майстром каменедробильного цеху, одержав навики професії машиніста бурової установки на виробництві. На ККУ «Кварц» пройшов стажування і виконував роботу за укладеним трудовим договором машиніста СБШ 5-го розряду. З 01 жовтня 2008р. виконує роботи машиніста СБШ 6-го розряду. Підпунктами п. 1.1, 1.3 Робочої інструкції машиніста бурової установки СБШ-250 6-го розряду (затверджена директором 08.10.2008р.) визначено: машиніст бурової установки 6 розряду керує буровими установками і процесом буріння. Тобто, на момент видання наказу про наступне вивільнення, а саме 15.09.2009р. ОСОБА_2 мав вищу кваліфікацію, виконував більш складну роботу. Має спеціальну середню освіту, закінчив у 1978 році Комсомольський гірничо-металургійний технікум спеціальністю «агломерация и окускование руд» - документ чинний.

Стосовно листа Комсомольського політехнічного технікуму від 20.05.2010р. у ньому йдеться про спеціальність «майстер сортувальник» і не впливає на вирішення спору по суті.

ОСОБА_3 прийнятий на роботу в залізничний цех черговим по переїзду з 05,09.2002р., надалі за наказом № 40 від 10.04.2003р. з 17.04.2003 р. переведений бурильником шпурів гірничого цеху, а за наказом №174 від 13.09.2007р. - з 17 вересня 2007р. - машиністом бурової установки СБШ -250 4 розряду.

Пунктом 1.1 Робочої інструкції машиніста бурової установки СБШ-250 5-го розряду (затверджена директором 06.05.2008.р.) визначено: машиніст бурової установки 5-го розряду є помічником машиніста (тарифікується на один розряд нижче машиніста з яким він працює), здійснює обслуговування бурової установки.

З робочою інструкцією ОСОБА_3 ознайомлений 11.05.2008р., фактично трудові функції були визначені йому за 5 розрядом (копія додана до справи).

Зважаючи на те, що штатний розклад товариства містить лише посади машиніста бурової установки СБШ-250 5-го розряду, робота ОСОБА_3 виконувалась фактично за 5-м розрядом з 17 вересня 2007р. Надалі за рішенням тарифно-кваліфікаційної комісії ККУ «Кварц» (протокол №2 від 08.06.2009р.) йому присвоєно 5 розряд машиніста бурової установки з 08 червня 2009р. згідно наказу №22/А від 11.06.2009р.

На момент видання наказу про вивільнення, а саме 15.09.2009р. ОСОБА_3 мав однакову з ОСОБА_1 кваліфікацію, але працював на підприємстві більш тривалий час. Має середню спеціальну освіту, закінчив ПТУ у 1978р. та у 1983р. отримав Свідоцтво про присвоєння кваліфікації машиніста бурових установок учбового комбіната П/О «Днепроенергостройпром» 10 березня 1983р. - документ є чинним.

Щодо посилання Позивача на лист ЗАТ «Обєднання Дніпроенергобудпром» від 10.04.2010р. №511, цей лист жодним чином не спростовує достовірність посвідчення ОСОБА_3 щодо набутої кваліфікації машиніста СБШ.

Згідно ч.2 ст.42 КЗпП України при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: сімейним при наявності двох і більше утриманців.

Отже, було враховане переважне право ОСОБА_3 у якого на утриманні знаходиться доньки - студентка денної форми навчання ОСОБА_9 03.02.1988р.н., та ОСОБА_10 10.11.1996р.н.-учениця загальноосвітньої школи. Позивач посилається на порушення його переважного права в залишенні на роботі, зважаючи на факт наявності в сім'ї утриманців, дружина якого перебувала у відпустці по вагітності і пологах. Проте, жодного документального доказу про наявність утриманців протягом періоду з 16.09.2009р. по 02.12.2009р. (більше ніж 2-х місяців) ОСОБА_1 не надав. Відповідне повідомлення чи заяву на ім'я директора про ці обставини не вказав. Згідно п.п. 1.1., 1.2 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затверджена наказом Мінохорони здоров'я України від 13.11.2001р. №455 (зареєстровано Міністерством юстиції України 04.12.2001р. №1005/6196) визначено: 1.1. Тимчасова непрацездатність працівника засвідчується листком непрацездатності. Видача інших документів про тимчасову непрацездатність забороняється, крім випадків, передбачених п.6.6. - Жінкам, які не підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, видається довідка встановленої форм - п. 6.1. Листок непрацездатності у зв'язку з вагітністю і пологами видається за місце спостереження за вагітністю з 30 тижнів вагітності на 126 календарних днів (70 к.д. до передбачуваного дня пологів і 56 - після).

Надана позивачем ОСОБА_11 з протоколу 20.10.2009р. не є документом, який засвідчує факт непрацездатності ОСОБА_12, тобто не є документом, що підтверджує перебування на утриманні ОСОБА_1 Зокрема, під час перебування у відпустці дружина позивача отримувала відповідні кошти за рахунок підприємства та фонду соціального страхування на випадок тимчасової непрацездатності. Зважаючи на викладене, на момент звільнення були відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 має перевагу в залишенні на роботі серед інших працівників. Додержано також порядок вивільнення, визначений ст. 49 КЗпП України:

Щодо оплати послуг адвоката відповідно до ст.12 Закону України «Про адвокатуру» закріплено оплата праці адвоката здійснюється на підставі угоди між громадянином і адвокатом. Копії договору надання правової допомоги не надано.

Крім того, вказала, що позовна заява ОСОБА_1 до ЗАТ «Кременчуцьке кар'єроуправління «Кварц» про поновлення на роботі, подана до Кременчуцького районного суду 17 лютого 2010 року. Початок перебігу місячного строку для звернення до суду з позовом про поновлення на роботі розпочався саме в день 03.12.2009р., коли позивачу вручено копію наказу про звільнення і видана трудова книжка. Позивачем пропущено строк, установлений ст.233 КЗпП України і доказів поважності причин пропуску місячного строку звернення з заявою до суду за захистом своїх прав ним не надано. Просила застосувати строки позовної давності до заяви позивача.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. В судовому засіданні встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини: Встановлено та не оспорюється сторонами, що наказом № 112/к від 18.11.2004 р. ОСОБА_1 прийнятий на роботу машиністом бурової установки СБШ-250 5 розряду з КЗП 1,7 і працював по день звільнення за наказом №176 від 02.12.2009 р. У зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, пов'язаних зі зменшенням обсягу виробництва на 45% та попиту на готову продукцію в умовах фінансової кризи, за погодженням з профспілковим комітетом первинної профспілкової організації ЗАТ ККУ «КВАРЦ» на підприємстві видано наказ директора №104/пл. від 09.09.2009 р., яким підлягали скороченню з 30 листопада 2009 року у гірничому цеху 4 посади машиніста бурової установки СБШ-250. Керівництво попереднє погодило з первинною профспілковою організацією товариства 7 вересня 2009 р. (Протокол №34) необхідність скорочення працівників у зв'язку з наслідками впливу фінансової кризи. Обґрунтування скорочення штату підтверджується техніко - економічним розрахунком за обсягами виробництва. Начальнику гірничого цеху ОСОБА_5 було доручено не пізніше 11 вересня 2009р. надати кандидатури працівників, що підпадають під скорочення, враховуючи переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством України. На сумісному засіданні начальника гірничого цеху, керівників виробництва і цехового комітету 10.09.2009р. розглянуті і визначені кандидатури машиністів СБШ-250, що підлягають скороченню в т.ч. ОСОБА_1; протокол підписано начальником цеху - ОСОБА_5, майстром бурової установки ОСОБА_6, головою цехкому - ОСОБА_7, членом цехкому - ОСОБА_8. Наказом директора №109 від 15 вересня 2009 року працівники персонально попереджалися про наступне звільнення 30 листопада 2009 року, у зв'язку зі скороченням штату за п.1 ст.40 КЗпП України по гірничому цеху, зокрема, машиніст бурової установки СБШ-250 - ОСОБА_1 Ознайомитись з наказом відмовився, що зафіксовано двічі актами від 16.09.2009р. та 21.09.2009р., за підписом ОСОБА_1 У відповідності до наказу №104/пл. від 09.09.2009р. до штатного розкладу підприємства внесені зміни, за якими 30. 11.2009р. у гірничому цеху підприємства виключено 4 посади машиністів бурової установки СБЩ -250. Відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірвано власником або уповноваженим ним органом у випадках зміни в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Таке звільнення допускається у випадку, коли неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу, згідно вимог ч.2 ст.40 КЗпП України. Від переведення на іншу роботу із вакантних посад, наявних станом на 05.10.2009р., 26.10.2009р. та 16.11.2009р. ОСОБА_1 Відмовився.

Відповідно до ч.1 ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктом 1 статті 40 КЗпП України може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. 28 жовтня 2008 року директор ЗАТ «Кременчуцьке кар'єроуправління «КВАРЦ» звернувся до голови профспілкового комітету підприємства з обґрунтованим письмовим поданням №9/1314 про надання згоди на розірвання трудового договору з машиністом бурової установки СБШ-250 гірничого цеху ОСОБА_1 з підстави, передбаченої п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату працівників. Під час засідання профкому ОСОБА_1 був ознайомлений начальником відділу кадрів з переліком вакантних посад станом на 16 листопада 2009 р., але від переведення на посаду грохотника дробильно-сортувального цеха відмовився, посилаючись на незгоду із скороченням його посади, про що складено акт від 16.11. 2009р. за підписами членів профкому. Профспілковий комітет ЗАТ «Кременчуцьке кар'єроуправління «КВАРЦ» надав згоду на звільнення ОСОБА_1 за підставою, передбаченою п.1 статті 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату працівників, про що направив повідомлення від 17.11.2009р. №10/11110, яке з економічно обґрунтоване.

Наказом директора №176/к від 2 грудня 2009р. ОСОБА_1, машиніст бурової установки СБШ-250 гірничого цеху, звільнений з роботи 02 грудня 2009р. за п.1 ст.40 КЗпП України, у зв'язку із скороченням штату працівників. З зазначеним наказом ОСОБА_1 ознайомлений особисто 03 грудня 2009 року під розпис. У цей саме день отримав повний розрахунок, ксерокопію наказу та трудову книжку. Про отримання трудової книжки ОСОБА_1 особисто розписався в журналі руху трудових книжок 03.12.2009р. та в особовій картці.

Відповідно до ст.42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Пояснення позивала щодо недодержання відповідачем вимог ст.42 КЗпП України, щодо переважного права на залишення на роботі, зважаючи на його більш високу кваліфікацію у порівнянні з машиністом бурових установок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не знайшли свого підтвердження.

ОСОБА_2 прийнятий на роботу машиністом бурової установки СБШ -250 по 5 розряду 23.11.2005р. згідно наказу №206 п. З від 22.11.2005р., за рішенням тарифно-кваліфікаційної комісії ККУ «Кварц» (протокол №22 від 25.09.2008р.) йому присвоєно 6 розряд машиніста бурової установки з 01 жовтня 2008р. згідно наказу від 29.09.2008р. №184, що підтверджено матеріалами справи. Мав двадцятирічний стаж роботи на Світловодському кар'єроуправлінні - старшим майстром каменедробильного цеху, одержав навики професії машиніста бурової установки на виробництві. На ККУ «Кварц» пройшов стажування і виконував роботу за укладеним трудовим договором машиніста СБШ 5-го розряду. 3 01 жовтня 2008р. виконує роботи машиніста СБШ 6-го розряду. Підпунктами п.1.1, 1.3 Робочої інструкції машиніста бурової установки СБШ-250 6-го розряду (затверджена директором 08.10.2008р.) визначено: машиніст бурової установки 6 розряду керує буровими установками і процесом буріння. Тобто, на момент видання наказу про наступне вивільнення, а саме 15.09.2009р. ОСОБА_2 мав вищу кваліфікацію, виконував більш складну роботу. Має спеціальну середню освіту, закінчив у 1978 році Комсомольський гірничо-металургійний технікум спеціальністю «агломерация и окускование руд» - документ чинний.

ОСОБА_3 прийнятий на роботу в залізничний цех черговим по переїзду з 05.09.2002р., наказом № 40 від 10.04.2003р. з 17.04.2003 р. переведений бурильником шпурів гірничого цеху, а за наказом №174 від 13.09.2007р. - з 17 вересня 2007р. - машиністом бурової установки СБШ-250 4 розряду. Пунктом 1.1 Робочої інструкції машиніста бурової установки СБШ-250 5-го розряду (затверджена директором 06.05.2008.р.) визначено: машиніст бурової установки 5-го розряду є помічником машиніста (тарифікується на один розряд нижче машиніста з яким він працює), здійснює обслуговування бурової установки. З робочою інструкцією ОСОБА_3 ознайомлений 11.05.2008р., фактично трудові функції були визначені йому за 5 розрядом. Зважаючи на те, що штатний розклад товариства містить лише посади машиніста бурової установки СБШ-250 5-го розряду, робота ОСОБА_3 виконувалась фактично за 5-м розрядом з 17 вересня 2007р. Надалі за рішенням тарифно-кваліфікаційної комісії ККУ «Кварц» (протокол №2 від 08.06.2009р.) йому присвоєно 5 розряд машиніста бурової установки з 08 червня 2009р. згідно наказу №22/А від 11.06.2009р. На момент видання наказу про вивільнення, а саме 15.09.2009р. ОСОБА_3 мав однакову з ОСОБА_1 кваліфікацію, але працював на підприємстві більш тривалий час. Має середню спеціальну освіту, закінчив ПТУ у 1978р. та у 1983р. отримав Свідоцтво про присвоєння кваліфікації машиніста бурових установок учбового комбіната П/О «Днепроенергостройпром» 10 березня 1983р. - документ є чинним.

Згідно ч.2 ст.42 КЗпП України при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: сімейним при наявності двох і більше утриманців. На утриманні у ОСОБА_3 знаходяться доньки - студентка денної форми навчання ОСОБА_9 03.02.1988р.н., та ОСОБА_10 10.11.1996р.н.-учениця загальноосвітньої школи.

Позивач посилається на порушення його переважного права в залишенні на роботі, зважаючи що його дружина перебувала у відпустці по вагітності і пологах. Проте, доказів того, що позивач повідомляв про це при звільненні суду надано не було. Згідно п.п. 1.1., 1.2 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затверджена наказом Мінохорони здоров'я України від 13.11.2001р. №455 (зареєстровано Міністерством юстиції України 04.12.2001р. №1005/6196) визначено: 1.1. Тимчасова непрацездатність працівника засвідчується листком непрацездатності. Видача інших документів про тимчасову непрацездатність забороняється, крім випадків, передбачених п.6.6. - Жінкам, які не підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, видається довідка встановленої форми; - п. 6.1. Листок непрацездатності у зв'язку з вагітністю і пологами видається за місцем спостереження за вагітністю з 30 тижнів вагітності на 126 календарних днів (70 к.д. до передбачуваного дня пологів і 56 - після).

Надана позивачем ОСОБА_11 з протоколу 20.10.2009р. не є документом, який засвідчує факт непрацездатності ОСОБА_12, тобто не є документом, що підтверджує перебування на утриманні ОСОБА_1 Крім того, під час перебування у відпустці дружина позивача отримувала відповідні кошти за рахунок підприємства та фонду соціального страхування на випадок тимчасової непрацездатності. Зважаючи на викладене, на момент звільнення були відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 має перевагу в залишенні на роботі серед інших працівників.

3 твердженням позивача, про те, що він пропустив строк подачі позову з поважних причин, а саме тому, що була необхідність у витребуванні додаткових доказів по справі, у зв'язку з тим, що дружина на той час мала ускладнення вагітності, що потребувало постійного піклування про неї та майбутню дитину (поїздки до лікарні на обстеження та консультації, проведення лікування), до 11 січня 2010 року були Різдвяні «канікули» і як суди, так і спеціалісти в області права в цей час не працювали, суд погодитись не може, оскільки тягар доказування покладається на сторони, а позивач не надав доказів на підтвердження цих обставин. Початок перебігу місячного строку для звернення до суду з позовом про поновлення на роботі розпочався 03.12.2009р., а позов подано 17.02.2009 року, тобто значно пізніше за місячний строк.

Разом з тим суд може застосувати позовну давність лише в разі задоволення позову, а оскільки підстави для цього відсутні, то і застосувати позовну давність суд не може.

Виходячи з положень ст. 88 ЦПК України вимога позивача щодо відшкодування витрат на правову допомогу задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.40, 42, 43, 49-2, 233, 234 Кодексу законів про працю України, ст.ст. 11, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ЗАТ Кременчуцьке кар'єроуправління «Кварц» про поновлення на роботі - відмовити.

В поновленні на роботі ОСОБА_1 в ЗАТ Кременчуцьке кар'єроуправління «Кварц» на посаді машиніста 5 розряду бурової установки СБШ-250 гірничого цеху - відмовити.

В стягненні з ЗАТ Кременчуцьке кар'єроуправління «Кварц на користь ОСОБА_1 різницю в заробітку, що утворилася в результаті призначення допомоги по безробіттю в розмірі меншому від середньомісячного заробітку за кожен місяць втрати доходів по день ухвалення судового рішення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом 10 днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Полтавської області через суд, що ухвалив рішення. Апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя