АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-ц-3712/2010 p. Головуючий
Категорія: виселення 1 інстанції ОСОБА_1
Доповідач - Овсяннікова А.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26» травня 2010 р. судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів -Сащенко І.С.

- ОСОБА_2

при секретарі - Голікової О.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційою скаргою ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 березня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6. Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України у Харківській області в особі відділу громадянства, міграції і реєстрації фізичних осіб Дзержинського РВ ХМУ УМВС України у Харківській області, третя особа - виконком Дзержинської районної у м. Харкові ради - про виселення та зняття з реєстрації та за позовом ОСОБА_3 до АСУБ «Грант», директора ТОВ «Допомога» ОСОБА_7, нотаріусу ОСОБА_8, третя особа - прокуратура Комінтернівського району м. Харкова - про визнання договору іпотеки нерухомого майна недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2008 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про виселення та зняття з реєстрації.

В обґрунтування позову вказав, що він є власником квартири АДРЕСА_1 згідно рішення суду від 03 серпня 2007 року.

В квартирі зареєстровані і проживають сторонні для нього люди - ОСОБА_5 та ОСОБА_3, у зв'язку з чим він позбавлений можливості вселитись в квартиру і проживати, тобто, розпоряджатися своєю власністю.

Просить виселити ОСОБА_5 та ОСОБА_3 з квартири та зняти їх з реєстрації.

Справа розглядалась судами неодноразово.

В ході розгляду справи до участі у якості відповідачів притягнуто ОСОБА_6, ОСОБА_9ХМУ ГУМВС України в Харківській області та у якості третьої особи - орган опіки та піклування Дзержинської районної у м. Харкові ради.

Відповідачка ОСОБА_3 позов не визнала. Звернулась до суду з позовом про визнання договору іпотеки недійсним, який обєднаний в одне провадження з позовом ОСОБА_4

Вказує, що вказаний договір іпотеки спірної квартири є недійсним, оскільки укладений з порушенням вимог закону.

Договір укладено без згоди органу опіки та піклування, хоча в квартирі зареєстрований її неповнолітній син, чим порушено його права і що є згідно вимог ч.6 ст.203 ЦК України підставою для визнання угоди недійсною.

До того ж угода укладена під впливом обману, оскільки нотаріус, знаючи про необхідність згоди органу опіки та піклування, посвідчила договір іпотеки.

Цей договір є нікчемним.

Взагалі не було підстав для звернення стягнення на цю квартиру, оскільки ніякої заборгованості по кредиту перед банком не було.

Договір укладено з порушенням вимог ст.ст. 203 ч.6, 215 ч.2, 224, 258 ЦК України.

Справа розглянута у відсутності відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_5, Дзержинського РВ ХМ У ГУМВС України у Харківській області: та третьої особи Органу опіки та піклування.

Представники відповідачів за позовом ОСОБА_3 - АСУБ «Грант» та ТОВ «Допомога» позов не визнали.

Нотаріус ОСОБА_8 заперечує проти позову ОСОБА_3 і посилається на те, що договір посвідчено відповідно до вимог закону.

Представник третьої особи - прокуратури Комінтернівського району м. Харкова позов ОСОБА_3 підтримав.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 березня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено: виселено ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_10 - та знято їх з реєстрації.

Позов ОСОБА_3 - залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким визнати договір іпотеки недійсним з моменту його укладення; повернути право власності на цю квартиру ОСОБА_5; в задоволенні позову ОСОБА_4 - відмовити, посилаючись на те. що судом безпідставно не прийнято до уваги її доводи та заперечення.

Договір іпотеки не відповідає вимогам закону, оскільки порушує інтереси її сина, на той час малолітнього. Відсутня згода органу опіки та піклування на її укладення. її обманули при укладенні договору іпотеки, оскільки вона не знала про необхідність наявності згоди органу опіки та піклування, а нотаріус їй цього не сказав.

І вона, і її син є членами сімї ОСОБА_5, а тому дозвіл органу опіки та піклування необхідний.

Вона є належним позивачем у справі, оскільки суттєво порушені її інтереси та інтереси її сина.

Судова колегія, вислухавши суддю-доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 щодо виселення ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 з цієї квартири та зняття їх з реєстрації суд першої інстанції обґрунтовано виходив з вимог ст.317 ІДК України, оскільки проживання в квартирі сторонніх для нього осіб порушує його право власника користуватися та розпоряджатися належним йому майном.

Законне та обґрунтовано рішення суду і в частині відмови ОСОБА_3 в задоволенні позову про визнання договору іпотеки недійсним.

Матеріали справи свідчать, що 29 серпня 2005 року між АСУБ «Грант» та ТОВ «Діскавері+» в особі директора ОСОБА_3 - відповідачки по справі - було укладено договор кредиту, згідно якого ТОВ «Діскавері+» отримало кредит у розмірі 100 тисяч доларів США (а.с.28-29).

В цей же день між Банком та ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки, згідно умов якого для забезпечення своєчасного повернення отриманих по кредиту коштів вона передала належну їй квартиру АДРЕСА_3 (а.с.30).

Від імені ОСОБА_5 за дорученням цей договір підписано ОСОБА_3

Відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні позову про визнання цього договору іпотеки недійсним суд першої інстанції обґрунтовано вважав що підстав для цього немає.

Єдиним власником цієї квартири була ОСОБА_5, яка відповідно до вимог ст. 319 ч.2 ЦК України вправі вчинити відносно свого майна будь-які правочини. що не суперечать закону.

Підстави, на які посилається ОСОБА_3 для визнання договору іпотеки недійсним, дій ОСОБА_5, нотаріуса та Банку не стосуються.

Частина 6 ст.203 ЦК України передбачає, що правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

У даному випадку ОСОБА_3 хоча і підписувала договір іпотеки, але не відносно майна, яке належить їй, а зовсім інший особі - ОСОБА_5, а тому ОСОБА_5 це не стосується.

Згідно ст. 224 ЦК України правочин, вчинений без дозволу органу опіки та піклування (стаття 71 цього Кодексу, є нікчемним.

При цьому ст. 71 Кодексу регулює права опікуна.

ОСОБА_5 відносно ОСОБА_6 опікуном не являється.

Закон «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» набрав чинності лише з 01.01.2006 року, а Закон «Про охорону дитинства» стосується обов'язків батьків щодо неповнолітніх дітей.

Що стосується доводів відносно відсутності боргу фірми перед Банком, а. відповідно, і безпідставність звернення стягнення на заставлене майно - спірну квартиру, то це питання вирішено рішенням суду від 03.08.2007 року, яке набрало законної сили.

Не приймаються судовою колегією і доводи ОСОБА_3 щодо порушення вимог ст. 156 ЖК України. У даному випадку права членів сімї власника, майна є похідними від прав власника, а ОСОБА_5 розпорядилася належним їм майном на свій розсуд.

Отже, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303. 304. 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Дзержинського районною суду м. Харкова від 04 березня 2010 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий:

Судді: