Справа № 2-845/2010
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2010 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Чех Н.А.

при секретарі Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, третя особа: Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва про зобов'язання укладення договору найму жилого приміщення,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що він зареєстрований та проживає в однокімнатній квартирі № 24 по вул. П. Запорожця, в будинку № 14/3 в м. Києві, яка має жилу площу 19,6 кв. м. Дана квартира знаходиться на балансі Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації. В це приміщення він поселився разом зі своїм батьком ОСОБА_2 в жовтні 1993 року згідно ордеру № 194 від вересня 1993 року, в ордер він був включений в якості члена сім'ї наймача. На той період часу це приміщення мало статус кімнати у гуртожитку. Ще до цього часу, а саме в листопаді 1992 року його батько був зарахований на квартоблік у Ватутінському райвиконкомі м. Києва, також батько перебував на обліку у відділі ЖБК Київського міськвиконкому. Ордер № 194 від вересня 1993 року було видано згідно рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 14.08.1980 року № 1091. Згідно вказаного рішення Київському міському відділу охорони здоров'я було надано дозвіл на тимчасове використання цього будинку в якості гуртожитку для медичних працівників, батько працював в системі управління охорони здоров'я м. Києва. В квітні 2006 року його батько помер. В березні 2008 року він став повнолітнім та почав збирати документи з метою приватизації своєї квартири, але зіткнувся з тим, що не може цього зробити у зв'язку з відсутністю договору найму жилого приміщення між ним та його власником. В 2009 році звернувся до Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації з приводу укладення з ним відповідного договору найму жилого приміщення, але отримав відмову з рекомендацією що це питання можливо вирішити у судовому порядку. Тому звернувся з даним позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги, просив їх задовольнити відповідно до статті 106 Житлового кодексу України. Додатково пояснив, що позивач зареєстрований та постійно проживає в спірній квартирі, повністю виконує обов'язки по утриманню житла та сплаті квартплати і комунальних послуг.

Представник відповідача в судовому засіданні визнав уточнені позовні вимоги, не заперечував проти їх задоволення.

Третя особа до суду не з'явилася, про причини неявки суд не повідомляла, про день та час розгляду справи сповіщалася належним чином.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

В суді встановлено, що згідно рішення Ватутінського райвиконкому № 1358 від 12.11.1992 року ОСОБА_2 було взято на квартирний облік для надання жилої площі. Відповідно до ордеру № 254 від 12.07.1993 року, виданого Управлінням охорони здоров"я м. Києва, ОСОБА_2, як працюючому фельдшером, на сім"ю з двох осіб, яка складалася з нього та його сина ОСОБА_1 (позивача по справі), була надана жила площа, розміром 19,5 кв. м., в гуртожитку медпрацівників за адресою: м. Київ, вул. П.Запорожця, 14/3, кімната № 24. За даною адресою вони зареєструвалися 15.10.1993 року. На запит суду Деснянською районною у м. Києві держаною адміністрацією було надано відповідь, що згідно розпорядження Ватутінської районної державної адміністрації м. Києва № 1358 від 12.11.1992 року ОСОБА_2, працюючого на станції швидкої медичної допомоги та проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 (гуртожиток), було прийнято на квартирний облік, як одинака, на загальних підставах. Відповідно до розпорядження Деснянської районної державної адміністрації м. Києва № 197 від 02.11.2001 року, ОСОБА_2, було знято з квартирного обліку на підставі п. 25 "Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов", затверджених ОСОБА_3 Міністрів Української РСР від 11.12.1984 року № 470 як такого, що не пройшов перереєстрацію, справу № 10088 було закрито. З свідоцтва про смерть, виданого 02.05.2006 року, встановлено, що ОСОБА_2 помер 30.04.2006 року у віці 49 років, про що зроблено відповідний актовий запис № 8116. З часу досягнення повноліття, з 2008 року позивач звертався до Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації з приводу укладення з ним договору найму на спірну квартиру, але отримував відмову, мотивовану тим, що рішенням виконавчого комітету Київської міської ОСОБА_3 народних депутатів від 04.08.1980 року № 1091 Київському міському здороввідділу був наданий дозвіл на тимчасове використання будинку № 14/3 по вулиця П. Запорожця, в м. Києві, як гуртожитку для працівників. Розпорядження Київської міської державної адміністрації від 28.05.1999 року № 813 "Про гуртожитки в жилих будинках м. Києва" про надання дозволу на використання будинку як гуртожитку, визнано таким, що втратило чинність. Пунктом 2 цього розпорядження, районні у м. Києві державні адміністрації за місцем знаходження жилих будинків, які використовувалися під гуртожитки, зобов'язували видавати сім'ям та одиноким громадянам, які постійно проживають, прописані та перебувають на квартирному обліку ордери серії Б на займані жилі приміщення. Оскільки позивач не перебуває на квартобліку в Дніпровському районі, то питання стосовно укладення з ним договору найму може бути вирішено тільки в судовому порядку.

Відповідно до статті 106 ЖК України повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім'ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. В даному випадку судом встановлено, що позивач був внесений до ордеру № 254 від 12.07.1993 року, виданого ОСОБА_2, як член сім'ї наймача, зареєстрований в спірній квартирі та проживає до цього часу.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 63, 106 ЖК України, ст.ст. 60, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити.

Зобов'язати Дніпровську районну у м. Києві державну адміністрацію змінити договір найму житлового приміщення на квартиру № 24, в будинку № 14/3 в м. Києві, визнавши наймачем цього приміщення ОСОБА_1, замість померлого наймача ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Суддя: