Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„09 червня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді : Товянської О.В.

суддів : Микитюк О. Ю.,

ОСОБА_1

при секретарі : Сапінській Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до прокуратури Корольовського району м. Житомира, Державного казначейства України, Головного управління Державного казначейства в Житомирській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями правоохоронних органів

за апеляційною скаргою Прокурора Корольовського району м. Житомира на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира Житомирської області від 31 березня 2010 року,

встановила:

В квітні 2008 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаною позовною заявою. Зазначав, що в січні 2002р. проти нього була порушена кримінальна справа за ч. 1 ст. 122 КК України та взята підписка про невиїзд з місця постійного проживання. 22 листопада 2005р. кримінальну справу було закрито за недоведеністю у вчиненні злочину. За цей період його неодноразово викликали на допит, він був позбавлений права виїжджати з місця постійного проживання. Такими неправомірними діями йому заподіяно моральну шкоду, яку він оцінив у 200000грн.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира Житомирської області від 31 березня 2010р. позов задоволено частково, стягнуто з Державного казначейства України на користь ОСОБА_2 3476,97грн. моральної шкоди. В задоволенні решти вимог до прокуратури Корольовського району м. Житомира, Головного управління Державного казначейства в Житомирській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі Прокурор Корольовського району м. Житомира, посилаючись на неправильність застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, просить змінити резолютивну частину ухвали, зазначивши, що моральну шкоду, завдану незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, слід стягнути на користь ОСОБА_2 із Державного бюджету України через Державне казначейство України. Казначейство не порушувало права ОСОБА_2, а тому не повинно відповідати по його вимогах власними коштами.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як видно із матеріалів справи, в 26 січня 2002р. проти ОСОБА_2 була порушена кримінальна справа і предявлено обвинувачення за ч. 1 ст. 122 КК України, взята підписка про невиїзд з місця постійного проживання. 24.04.2002 року досудове слідство було зупинено в звязку із хворобою позивача, 07.10.2010р. провадження на один день було відновлено для проведення слідчих дій і знову зупинено з тих же підстав. 26.07.2003р. провадження по справі відновили і в цей же день закрили за недоведеністю його вини. 08.10.2010р. вказану постанову скасували. 30.11.2003р. справу відносно позивача було закрито з тих же підстав. 21.02.2005р. постанова про закриття справи була скасована. 22 листопада 2005р. кримінальну справу було закрито за недоведеністю у вчиненні ОСОБА_2 злочину.

Матеріалами справи доведено, що під слідством позивач перебував 11 місяців 23 дні.

Суд першої інстанції правильно визнав, що такими неправомірними діями ОСОБА_2 заподіяно моральну шкоду. Він зазнав певних душевних страждань, психологічних навантажень.

Відповідно до розяснень п.3,9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995р. „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничних стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Апеляційний суд погоджується із розміром моральної шкоди, яка визначена із дотриманням вимог ст. 1176 ЦК України і сторони такий розмір не оспорюють.

Проте, помилковим є стягнення моральної шкоди із Казначейства України, оскільки відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, а не за рахунок коштів казначейства.

За таких обставин апеляційний суд змінює резолютивну частину ухвали і викладає її в такій редакції : стягнути з Державного бюджету України через Державне казначейство України на користь ОСОБА_2 3476,97грн. на відшкодування моральної шкоди.

Процесуальні порушення, допущені судом першої інстанції носять формальний характер. В цій частині рішення не оскаржується. Відповідно до вимог ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 209,218,303,304,307,312-315,324,325 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила

Апеляційну скаргу Прокурора Корольовського району м.Житомира задовольнити.

Змінити резолютивну частину ухвали Корольовського районного суду м.Житомира Житомирської області від 31 березня 2010 року, виклавши її в такій редакції : стягнути з Державного бюджету України через Державне казначейство України на користь ОСОБА_2 3476,97грн. на відшкодування моральної шкоди. В решті - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: