Іванківський районний суд Київської області
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2010 року Іванківський районний суд Київської області у складі головуючої судді Грищенко Т.М., при секретарі Євтушенко В.Д.., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків Київської області справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Управління праці і соціального захисту населення Іванківської РДА про визнання дій неправомірними та стягнення недоотриманих сум,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до відповідача з позовом про визнання дій відповідача неправомірними та стягнення недоплачених сум. Зокрема, одноразової допомоги на оздоровлення, посилаючись на те, що вони є потерпілими внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії, які стали інвалідом 2 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1, яке відносить до радіоактивно забрудненої території - зони добровільного гарантованого відселення, а ОСОБА_4 та ОСОБА_6 проживають на території посиленого радіологічного контролю в с. Обуховичі Іванківського району Київської області.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у звязку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва та особистого підсобного господарства - у зоні посиленого радіологічного контролю 30% від мінімальної заробітної плати, у зоні добровільного гарантованого відселення - 40% мінімальної заробітної плати. Відповідач виплачував щомісячно їм відповідно по 1 грн. 60 коп. та 2 грн. 10 коп., як це передбачено постановою КМ України № 836 від 26.07.1996 року.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", їм, як інвалідам 2 групи повинна виплачуватись щорічна допомога на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат. Щорічна допомога виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

В 2007-2010 роках позивачі отримували, як інваліди 2 групи, потерпілі внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії) зазначені виплати значно нижчі, ніж це передбачене ст.48 Закону ( по 120 грн. щороку на оздоровлення).

Позивачі вважають дії відповідача при розрахунку їм зазначених вище сум неправомірними. Зазначені вище недоплачені суми позивачі і просять стягнути з відповідача, а саме: визнати дії відповідача неправомірними, стягнути з відповідача недоотримані суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2007-2009 роки, та недоотримані кошти у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства

з липня 2007 року.

Позивачі у судове засідання не зявилися. Про день і час слухання справи повідомлені вчасно, у позові просили справу розглянули без їх участі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився. Про день і час слухання справи повідомлено вчасно. Надіслали суду письмове заперечення проти позову, в якому посилається на те, що управління праці і соціального захисту населення діяло відповідно до чинного законодавства, зокрема, постанови КМУ № 836, якою визначалися розміри таких виплат, і наступних ( на кожен рік) постанов КМУ, якими визначатися такі розмірі. Кабінет Міністрів мав на це право згідно ст. 62 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка визначає, що порядок застосування цього Закону проводиться у порядку, визначеному КМУ. рішення якого є обовязковими для виконання. Саме постановою № 836 від 26.07.1996 року і визначався цей порядок. Також діяли відповідно до постанови КМ України № 562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Жодні із прийнятих пізніше законів не передбачали змін для обрахування розміру соціальних виплат, всі ці постанови є чинними. Відповідно до чинного бюджетного законодавства управління не має можливості задовольняти вимоги позивачів через відсутність відповідних бюджетних призначень. Оскільки Управління праці і соціального захисту населення РДА не встановлює розмір розрахункових величин для обрахування соціальних виплат та доплат, так як це є повноваженням КМУ, і не може самостійно зменшувати чи збільшувати ці виплати, тому не може нести за це будь-яку відповідальність, представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити, застосувавши трирічний строк позовної давності'.

Судом встановлено, що позивачі є потерпілими внаслідок аварії ЧАЕС 1 категорії інвалідами 2 групи, що підтверджено відповідними посвідченнями, довідками МСЕК, довідки

УПСЗН ( а.с. ________). Позивачі ОСОБА_7 та ОСОБА_4 проживають в ІНФОРМАЦІЯ_2, яке відноситься відповідно до постанови КМУ № 106 від 23.07.1991 року 4 зони радіоактивного забруднення (зони посиленого радіологічного контролю), позив ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1, яке відноситься зони радіоактивного забруднення ( зони гарантованого добровільного відселення). підтверджено паспортними даними позивачів та довідками з місця проживання ( а.с.

Позов предявлений 04.08.2010 року, тобто межі трирічного строку позовної давне рахуються з 04.08.2007 року.

Мінімальна заробітна плата з 01.04.2007 року - 420 грн., 01.07.2007 року становила 440 грн. - з 01.10.2007 року - 460 грн., з 01.01.2008 року - 515 грн., з 01.04.2008 року - 525 грн., з 01.07.2010 року - 545 грн., з 01.10.2008 року - 605 грн., з 01.01.2009 року - 605 грн., з 01.04.2009 року - 605 грн., 01.07.2009 року - 630 грн., з 01.10.2009 року - 650 грн., з 01.11.2009 року - 744 грн.. з січня 2010 року 869 грн., з 01.04.2010 року - 884 грн., з 01.07.2010 року - 888 грн.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян. - постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» повинна виплачуватися щорічна допомога -. оздоровлення інвалідам 2 групи, потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії - у розміру мінімальних заробітних плат.

Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання - органами соціального захисту населення. Розмір мінімальної заробітної плати визначається момент виплати. Відповідно до виданих відповідачем (УПСЗН) довідок позивачам була виплаче у жовтні 2007 року ОСОБА_8, ОСОБА_4А.) та у листопаді 2007 року ( ОСОБА_3 ОСОБА_1 , ОСОБА_2В.) допомога на оздоровлення за 2007 рік у розмірі 120 грн. - кожному, у травні 2008 року у розмірі 120 грн. кожному за 2008 рік, за 2009 рік ОСОБА_6 т- Шумаку М.А. у вересні 2009 року, а ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2 у листопад 2009 року.

Розмір мінімальної заробітної плати за 2007 рік з 01.10.2010 року ( жовтень, листопада становив 460 грн., з 01.04.2008 року ( травень) - 525 грн., тобто недоплачена сума кожному позивачів становить:

За 2007 рік 460 грн. х 5 - 2300 - 120 = 2180 грн.

За 2008 рік 525 грн. х 5 = 2625 - 120 грн. = 2505 грн.

За 2009 рік ОСОБА_6 та ОСОБА_4 ( виплата у вересні 2009 року , мінімальна заробітна плата 630 грн.): 630 грн. х 5 =3150 грн. - 100 грн. = 3050 грн., всього 7735 грн.

ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2 ( виплата у листопаді 2009 року мінімальна заробітна плата становить 744 грн.): 744 грн. х 5= 3720 - 120 = 3600 грн. кожному них, всього 8285 грн. кожному.

Згідно ст.ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи», позивачам ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_9 . як особам, які проживають на території посиленого радіологічного контролю має виплачуватися щомісячна грошова допомога у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства у розмірі 30% від мінімальної заробітної плати, позивачам ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2, як особам, що проживають на території зони добровільного гарантованого відселення - 40% від мінімальної заробітної плати. Позивачам виплачувались кошти у розмірі відповідно 1 грн. 60 коп. та 2 грн. 10 коп., як це передбачено постановою КМУ України № 836 від 26.07.1996 року (а.с. ).

У 2007 році дія ст. 37 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в частині виплати компенсаційної допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати була зупинена, відповідно до Закону України від 19 грудня 2006 року N 489-V "Про Державний бюджет України на 2007 рік".

Однак рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року N 6-рп/2007 вказане зупинення дії ст.37 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було визнано неконституційним.

У 2008 році дію ст. 37 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" також було зупинено в частині застосування мінімальної заробітної плати.

Однак вищезазначені зміни до Закону також рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008 були визнані неконституційними.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Тобто рішення Конституційного Суду України мають перспективи)' дію.

Таким чином, починаючи з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року (після прийняття Конституційним Судом України рішення від 09.07.2007 №6-рп 2007), а також з 22.05.2008 року по

31.12.2008 року (після прийняття Конституційним Судом України рішення від 22.05.2008 №10- рп/2008) законодавче регулювання відносин з виплати коміпесаційних доплат визначалось ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції від 06.06.1996 року №230/96-ВР), оскільки обмеження щодо її застосування було скасовано, а жодних інших обмежень Верховна Рада України не встановлювала.

Отже, у цей період з 09.07.2007 року по 3! .12.2007 року та з 22.05.2008 року пенсіонерам, які проживають на території добровільного гарантованого відселення, повинна була виплачуватись доплата у розмірі двох мінімальних заробітних плат, на території посиленого радіологічного контролю - однієї мінімальної заробітної плати. Невиконання суб'єктом владних повноважень вимог закону тягне за собою визнання його дій неправомірними. В даному випадку, неправомірними є лише дії по відношенню до виплат, що мали здійснюватися позивачці за період з 04.08.2007 року ( трирічний строк позовної давності з дня подачі позову) по 31.12.2007 року та з

22.05.2008року.

З ст. 62 Закону слідує, що Кабінет Міністрів України дає роз'яснення порядку застосування Закону, і аж ніяк не встановлює розмір компенсацій, и змінює той, що вже вказаний в Законі.

Постановами № 836 від 26.07.1996 року та № 562 від 12.07.2005 року встановлено конкретні розміри щорічної допомоги на оздоровлення в твердій грошовій сумі, що суперечить Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи», який встановив розмір допомогу як величину кратну мінімальній заробітній платі.

В даному випадку мають враховуватися засади пріоритетності Законів України над урядовими нормативними актами та вимоги ст. 92 Конституції України, згідно якої виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина ( п.1) та основи соціального захисту ( п.6).

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України. Виплата коштів у розмірі, який значно менший ніж той, що встановлений ст. 37, 48 Закону, є неправомірною.

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю України є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обовязком держави ( ст.3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними ( ст. 21), їх зміст І обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений ( ст.22).

Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і- свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України (лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк).

Окрім того, встановлений ч.2 ст. 95 Конституції України . ч,2 ст. 38 Бюджетного Кодексу України перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обовязків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема. Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

За змістом положень ч,2 та 3 ст. 22 Конституції України конституційні права гарантуються, а держава повинна утримуватися від прийняття будь-яких актів, які призводили б до скасування чи звуження змісту та обсяг існуючих прав і свобод.

Отже, встановлення Законами України «Про державний бюджет України на 2007 рік» та на інші роки розміру компенсації громадянам, які проживають в радіоактивно забрудненій зоні, виходячи з розміру видатків, виділених на цю мету про формуванні показників Державного бюджету, обмежило обсяг прав даної категорії громадян, визначених Законом, залишився зміст права на отримання компенсації. Закони про Державний бюджет України на відповідні роки звузили обсяг цього права, встановивши інший (менший) розмір такої виплати, і водночас фактично скасували конституційну гарантію забезпечення належних умов для існування громадян, які проживають в зоні гарантованого добровільного відселення.

Таким чином, враховуючи те, що постанови КМ України № 836 від 26.07.1996 року та № 562 від 12.07.2005 року, згідно з якими позивачам виплачувались грошові допомоги на оздоровлення та компенсації у звязку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва, прийняті без урахування змін щодо розміру мінімальної заробітної плати,' встановленої на 2007-2010 роки, а також того, що Закони мають пріоритетну дію над урядовими нормативними актами, тому позов слід задовольнити: визнати дії відповідача незаконними та зобовязати відповідача виплатити позивачам недоплачені суми допомоги у звязку з обмеженням споживання продуктів місцем, виробництва та недоплачену суму щорічно допомоги на оздоровлення у розрахованих в:-:, розмірах.

На підставі викладеного, ст. 37, 48 Закону України «Про статус і соціальний значення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», керуючись ст. З, 5, 10, 5. - 64, 212-215, 218 ЦПК України, ст. 4 п. 18, ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Державне мито», суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Іванківської РДА Київської області, щодо відмови ОСОБА_1, ОСОБА_2,- ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 виплаті недоотриманих сум, передбачених ст. 37, 48 Законом України «Про статус і соціального захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірними.

Зобовязати перерахувати та стягнути перераховані кошти з управління праці соціального захисту населення Іванківської райдержадміністрації, а саме недотриману є;, одноразової щорічної допомоги на оздоровлення за 2007-2009 роки, виходячи з розмір; мінімальних заробітних плат на момент виплати з урахуванням виплачених сум на кори. ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Зобовязати перерахувати недоплачені суми щомісячної грошової допомоги у звязку обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсоби господарства за період з 11.08.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року: на користь ОСОБА_4,ОСОБА_5, виходячи з розміру 30% мінімальна заробітної плати щомісяця кожному, на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, виходячи з розміру 40% мінімальна заробітної плати щомісяця кожному з урахуванням вже виплачених сум.

В решті позовних вимог відмовити.

Від сплати судового збору сторони звільнити.

Рішення може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Іванківський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: