ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-486/10/0408
Провадження № б/н
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"18" січня 2010 р.

Дзержинський районний суд м.Кривого Рогу у складі:

головуючого - судді Костенко В.В.

при секретарі Кулагіній І.Д.

за участю:

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до ОСОБА_5 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди та посилається на наступні обставини.

Позивач зазначає, що у звязку із виконанням трудових обовязків у важких та шкідливих умовах праці, працюючи підземним доставщиком ВМ на шахті „ Ювілейна ВАТ „ Суха Балка, він отримав професійне захворювання.

За фактом професійного захворювання було проведено розслідування комісією, яка склала за його наслідками 27.02.2004 року акт № 20 форми П-4.

За висновком профпатологічної МСЕК від 28.04.04 р.йому первинно встановлено - 15 % стійкої втрати професійної працездатності безстроково.

Як зазначено в акті розслідування хронічного професійного захворювання від 27.02.2004 року, професійне захворювання у позивача ОСОБА_4 виникло внаслідок роботи на протязі 28 років і 3-х місяців в умовах підвищеного рівня шкідливих умов праці, запиленості робочого місця, в тому числі і небезпечними речовинами.

Внаслідок отримання професійного захворювання позивач вважає йому заподіяна моральна шкода, т.я. він несе фізичні та моральні страждання , на протязі тривалого часу проходив лікування у різних медичних установах, випробував фізичний біль; захворювання стало причиною зміни звичного способу життя.

Позивач вважає, що цивільно-правову відповідальність за позовом повинен нести Фонд соціального страхування від нещасного випадку на виробництві, який відповідно до вимог Закону України „ Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності зобовзаний відшкодовувати моральну шкоду потерпілим. Заподіяну йому моральну шкоду позивач оцінює у 125000 грн., що складає 200 мін. заробітних плат на час звернення та просить стягнути цю суму з відповідача,а також понесені ним витрати на надання юридичної допомоги в сумі 300,00 грн.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_4 підтримала повністю, при цьому посилалася на обставини, вказані в позовній заяві. Також пояснила, що позивач практично втратив зір, він вимушений прикладати певні зусилля для устрою свого життя. Все це заподіює йому значні моральні і фізичні страждання. Вона вважає, що нести відповідальність за позовом повинен Фонд ССНВВПЗ, який за законом, діючим на час виявлення професійного захворювання, зобов»язаний проводити відшкодування шкоди у відношенні застрахованих осіб. Просила задовольнити позов.

Представник відповідача - ОСОБА_5 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області ОСОБА_3 проти позову заперечувала і пояснила, що Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" у разі втрати потерпілим професійної працездатності відшкодування моральної шкоди на теперішній час не передбачене, оскільки Законом України № 717 - V від 23.02.2007 р. внесено зміни до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності " , відповідно до яких всі норми даного закону , якими передбачалося виплата моральної шкоди - виключено. Таким чином, Фонд соціального страхування від нещасних випадків і професійних захворювань не повинен нести відповідальність за позовом, просив відмовити у його задоволенні.

Вислухавши думку сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Із трудової книжки , виданої 26.09.19963 року на імя ОСОБА_4, встановлено, що позивач має загальний стаж роботи 41 рік та 3 місяці, з яких у підземних умовах 39 років 3 місяці на посадах машиніста електровоза, машиніста завантажувальної машини та доставщика вибухових матеріалів в шахту ( а.с.9 -10).

Комісією , створеною ДАК „Укррудпром , ВАТ „Суха Балка, був складений Акт розслідування професійного захворювання № 20 від 27.02.2004 р. , яким встановлено, що при зверненні ОСОБА_4 до 16-ої міськлікарні м.Кривого Рогу був встановлений факт професійного захворювання, яке виникло з причин роботи на протязі 28 років 3 міс. в умовах підвищених рівнів у повітрі тринітротолуолу на протязі 40- 55% робочого часу ( а.с.16-17). Як убачається із вищеназваного акту винним у виникненні професійного захворювання було визнано керівництво шахти „ Юбілейная ВАТ „ Суха Балка, яким порушена ст.153 КЗпП України.

За висновком первинної МСЕК від 28.04.2004 р. позивачу було встановлено

15 % втрати працездатності безстроково та рекомендоване медичне лікування та диспансерне спостереження ( а.с.18).

У звязку із виявленим професійним захворюванням ОСОБА_4 були призначені Фондом одноразова допомога та призначені щомісячні виплати ( а.с.19-27).

Відповідно до наданих позивачем довідок та виписних епікризів, він тривалий час знаходився на лікуванні у медичних установах з приводу наслідків професійного захворювання ( а.с.28-31).

Суд вважає доведеними обставини, що внаслідок професійного захворювання ОСОБА_4, повязаного з виконанням ним своїх професійних обовязків на виробництві, позивачеві заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичних та душевних стражданнях , вимушених змінах у звичному способі життя; необхідності залучення додаткових зусиль на відновлення стану здоровя.

При вирішенні питання щодо заподіяння позивачеві моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини спричинення шкоди, стан здоров'я позивача, відсоток втрати професійної працездатності, наявність вини підприємства в заподіянні шкоди.

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону України "Про охорону праці", відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров"я або у разі смерті працівника, здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". По справі було встановлено, що позивач був застрахований відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та згідно висновку МСЕК йому встановлено 15% втрати працездатності , причиною чого стала робота позивача у шкідливих умовах праці.

Рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Кіровоградській області визначено, що положення частини 3 статті 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" слід розуміти, як визначення порядку, процедури та розмірів відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної (немайнової) шкоди, спричиненої умовами виробництва, в окремому випадку - тільки в випадку відсутності втрати потерпілим професійної працездатності. Тобто, рішенням Конституційного Суду № 1-рп/2004 від 27.01.2004 року встановлено обов'язок Фонду відшкодовувати моральну шкоду, заподіяну умовами виробництва, з втратою потерпілим професійної працездатності. Громадяни, яким встановлена стійка втрата професійної працездатності мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди.

Суд вважає, що в даному випадку відповідач повинен виплатити позивачу моральну шкоду у зв'язку з тим, що на той час, коли позивачу було встановлено стійку втрату професійної працездатності, а це було у 2004 році, згідно зі ст. 21, 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", відшкодовувати заподіяний громадянам збиток від нещасних випадків, включаючи і моральну шкоду, покладено було на відділення виконавчої дирекції Фонду…

Той факт, що у відповідності з Законом України "Про державний бюджет України на 2007 р." п. 22 ст. 71 зупинено дію абз. 4 ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" - в "частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від дати настання страхового випадку"", на думку суду не може бути прийнято до уваги. Згідно рішень Конституційного Суду України № 6- рп/2007 р. від 09.07.2007 р. № 10-рп/2008 р. від 22.05.2008 р., він дійшов висновку, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію, чи скасовувати їх, оскільки з об'єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок - скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина .

При визначені розміру заподіяної моральної шкоди, суд приймає до уваги , що з 28.04.2004 року безстроково ОСОБА_4 була встановлена втрата професійної працездатності у 15% ; тяжкість вимушених змін у її житті; наявність вини підприємства, підтвердженої актом про розслідування випадку професійного захворювання та , виходячи із принципів розумності та обєктивності, вважає, що компенсацію за заподіяну моральну шкоду слід призначити у розмірі 20 000 грн., що буде співрозмірним тяжкості перенесених позивачем ОСОБА_4 страждань і переживань та іншим обставинам справи , зазначена сума підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_5 виконавчої дирекції ФССНВВ, а в іншій частині позову позивачеві слід відмовити.

Згідно вимог ст. 268 ЦК України позови про відшкодуванню шкоди здоров,ю заподіяному при виконанні трудових обовязків не мають строку позовної давності.

Відповідно до ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" сторони у справі звільнено від державного мита.

На підставі ст. ст.81, 84, 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем витрати на правову допомогу в сумі 300 грн. та на користь судової адміністрації витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи в суді в сумі 15 грн.

Керуючись рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008р., ст.ст. 10, 11, 27, 60, 88, 213- 215 ЦПК України, ст.ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 20000 гривень та витрати на правову допомогу в сумі 300 грн., в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на користь територіального управління державної судової адміністрації в Дніпропетровській області 15 грн. в рахунок відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в суді.

Судові витрати щодо сплати судового збору віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу на протязі 20 днів після надання заяви про його апеляційне оскарження, яка надається до суду на протязі 10 днів після оголошення рішення або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Після закінчення строку подачі заяви про апеляційне оскарження рішення суду набирає законної чинності.

Повне рішення суду виготовлене 22.01.2010 року.

Суддя: В. В. Костенко