Справа №2-а-755/09 25.05.2010 25.05.2010 25.05.2010
Справа № 22ц-1177/2010
Категорія 57 Головуючий першої інстанції Раєвич Т.М.
Суддя - доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
УХВАЛА іменем України

25 травня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах ого суду Миколаївської області в складі: головуючої - Вовненко Г.Ю., суддів - Лівійського І.В., Шаманської Н.О., при секретарі - Бобуйок І.Ф.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві тивну справу

за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Єланецькому районі Миколаївської області (далі - УПФ)

постанову Єланецького районного суду Миколаївської області від 2009 р. за позовом ОСОБА_2 до УПФ про визнання ості протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

встановила:

У листопаді 2009 р. ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до в якому просила визнати протиправною бездіяльність щодо неперерахування особі, яка має правовий статус дитини війни, доплати (підвищення) до пенсії, визначеної Законом України від 18 листопада 2004 р. «Про соціальний захист війни» (далі - Закон від 18 листопада 2004 p.), у розмірі 30% мінімальної за віком за період з 1 січня 2006 р. до 31 грудня 2007 р. та зобов'язати УПФ и перерахування такої допомоги і забезпечити виплату заборгованості. Постановою Єланецького районного суду Миколаївської області від грудня 2009 р. позов задоволено частково. Визнано бездіяльність неправомірною. Зобов'язано УПФ нарахувати та виплатити 30% підвищення до їза віком за період з 9 липня по 31 грудня 2007 р. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі УПФ, посилаючись на невірне застосування судом матеріального права, просило постанову скасувати і ухвалити нову постанову ідмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідача, дослідивши обставини справи, колегія суддів е, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач отримує пенсію за віком та належить категорії громадян, яким визначено статус дитини війни.

Положення ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р. (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

.

Однак, згідно з пунктом 17 ст. 77 Закону України від 20 грудня 2005 р. 'о Державний бюджет України на 2006 рік» дію ст. 6 Закону від 18 листопада р. зупинено на 2006 р.

До того ж, Законом України від 19 січня 2006 р. «Про внесення змін Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» із положень Закоіну України від 20 грудня 2005 р. «Про Державний бюджет України на 2006 виключено пункт 17 ст. 77 вказаного вище Закону, а новою редакцією ст. 1101 ж Закону встановлено, що пільги дітям війни, передбачені ст. 6 Закону в] 18 листопада 2004 p., запроваджуються у 2006 р. поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінеті Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Між тим, Кабінет Міністрів України протягом 2006 р. не приймг рішення на виконання вимог ст. 110 Закону України від 20 грудня 2005 р. «Ц Державний бюджет України на 2006 рік».

Отже, пільги для дітей війни, передбачені ст. 6 Закону ві| 18 листопада 2004 p., безпосередньо у 2006 р. запроваджено не було.

В подальшому пунктом 12 ст. 71 Закону України від 19 грудня «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дію ст. 6 Закону 18 листопада 2004 р. зупинено на 2007 р. із урахуванням ст. 111 названого] Закону.

Проте, рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 р № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнано такими, що ні відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 1! ст. 71 Закону України від 19 грудня 2006 р. «Про Державний бюджет України в 2007 рік», яким зупинено на 2007 р. дію ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 урахуванням ст. 111 цього ж Закону.

Законом України від 28 грудня 2007 р. «Про Державний бюджі України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», саме, підпунктом 2 пункту 41 розділу II зміст ст. 6 Закону від 18 листопада щодо розмірів підвищення пенсії дітям війни викладено в новій редакції.

Але, рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008pj 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) зміни, внесені підпунктом 2 пунктом 41 розділу II Закону України 28 грудня 2007 р. «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесенні змін до деяких законодавчих актів України» щодо розмірів підвищення пенсії д війни визнано такими, що не відповідають Конституції України неконституційними).

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнанні неконституційними, втрачакга чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про неконституційність.

Таким чином, право на здійснення перерахунку підвищення до пенсії у розмірах, визначених ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 p., мають діти війни 9 липня до 31 грудня 2007 р. та з 22 травня 2008 р.

Суд першої інстанції, який розглядав на той час справу за правилами адміністративного судочинства, повно та всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку наявним доказам, а тому прийшов до обґрунтованого висновку про те, що УПФ як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплаті пенсії та доплат до них, повинен був діяти відповідно до вимог ст. 6 Закону 18 листопада 2004 р. і здійснити відповідні перерахування (за той період, коли дії

Іш' норми не була зупинена). Однак, УПФ у порушення зазначених положень о Закону таких нарахувань не проводило, чим і допустило протиправну діяльність. На підставі чого суд обґрунтовано задовольнив позов частково, але в межах позовних вимог.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій із посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни (приймаються до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не є мегом цього спору. Проблеми надання бюджетних коштів УПФ для виконання покладених на нього обов'язків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог тому судом не розглядалися.

Безпідставними є також посилання відповідача на можливість цільового використання коштів УПФ, оскільки суди не ухвалювали рішення про Введення виплат із власних джерел фінансування останнього.

З огляду на викладене судова колегія вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу, а судове рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307 - 308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Єланецькому районі Миколаївської області відхилити, а постанову Єланецького іонного суду Миколаївської області від 21 грудня 2009 р. - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України [двох місяців після набрання нею законної сили.