Справа № 2-303/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2010 року Кіровський районний суд м. Кіровограду у складі:

головуючого - судді Галагана О.В., при секретарі -Непик Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «Торговий дім ОСОБА_2» обласного про зміни підстав звільнення, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ: ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Торговий дім ОСОБА_2» та просив стягнути з відповідача 8700грн заборгованості по заробітній платі, 26000грн. компенсації за вимушений прогул, 4500грн. моральної шкоди.

Під час розгляду справи позовні вимоги ним були уточнені та збільшені, просив :

- змінити підставу його звільнення з п.п. 3-4 ст. 40 КЗпП України на п.1 ст.36 КЗпП та у внести відповідне виправлення до запису про звільнення до трудової книжки;

- стягнути з відповідача безпідставно невиплачену заробітну плату за період з 26.06.2007року по 01.08.2008року включно з розрахунку 2900грн. за один місяць;

- стягнути з відповідача 10000 моральної шкоди;

- постановити окрему ухвалу з приводу незаконних дій посадових осіб ТОВ «Торговий дім ОСОБА_2» з направленням її до прокуратури.

При розгляді справи уточнені та збільшені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зазначав, що наказом відповідача № 99 від 26 червня 2007 року був прийнятий на посаду менеджера з продажу. Із-за розбіжностей в організації та оплаті праці з керівництвом ТОВ «Торговий дім ОСОБА_2», останнім було запропоновано написати заяву про звільнення за власним бажанням. За відмову від такої вимоги роботодавця був фактично відсторонений від займаної посади за його вольовим рішенням на місце позивача було призначено іншого працівника, а позивачу було заявлено про звільнення без ознайомлення з відповідним наказом. Розрахунок не було проведено, трудова книжка не

видана.

Вказував, що останню зарплату одержав за квітень 2008 року в сумі 2900 гривен.

З 1 серпня 2008 р. був звільнений, трудова книжка до цього часу не видана. З 01.08.2008р. приблизно по 15.08.2008року за розпорядженням керівництвТгїереДавав маршрут пересування між торговими точками, розташованих в Кіровоградській області

іншому працівнику.

При звільненні позивача за п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул, відповідач виходив з того, що позивач 01.08.2010 р. не був на робочому місці на протязі трьох годин.

Не погоджуючись з такою підставою звільнення, вказав, що в його посадові обов'язки входило щоденне відвідування торгових точок за межами місяця Кіровограда з метою отримання замовлень на постачання товарів. Для здійснення своїх обов'язків позивачем використовувався автомобіль його батьків. На робоче місце в офісі відповідача у м. Кіровоград з'являвся лише на незначний проміжок часу вранці та увечері, решту часу він в офісі не за находися і знаходитися повинен не був. Тобто, поданий відповідачем до суду акт про невихід позивача на роботу 01.08.2010 р., а також акт про його відсутність того дня за місцем свого проживання не є належними доказами відсутності ОСОБА_1 на робочому місці на протязі більш ніж трьох годин в сукупності, що являє собою прогул. ТОВ «Торговий дім ОСОБА_2» не надано жодних доказів того, що 01.08.2010 р. на протязі робочого дня позивач не відвідував торгових точок згідно графіку.

Вважає, що при звільненні відповідачем грубо порушено вимоги ч. 1 ст. 149 КЗпП України, згідно з якими до застосування дисциплінарного стягнення власник або

уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Проте, від позивача відповідач жодних письмових пояснень не витребував, про розгляд питання щодо застосування до нього дисциплінарного стягнення не повідомляв, Наказ про звільнення позивача за прогул було винесено відповідачем того самого дня.

Щодо визначення розміру сум, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, то зазначав, що фактично отримував кошти в значно більшому розмірі ніж зазначено в штатному розкладі (525грн. в 2008році), а саме 2900 грн.

Щодо збільшеного розміру моральної шкоди то вказував, що в наслідок неправомірних дій відповідача, що виразилися у свідомому порушенні ним трудових прав позивача та приписів трудового законодавства України, він зазнав значних моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Зокрема внаслідок відсутності у позивача його належним чином оформленої трудової книжки він до сьогодні позбавлений можливості офіційної реалізації гарантованого йому Конституцією України права на труд, що включає в себе можливість отримувати винагороду, а також відповідний оплачений підприємством стаж для пенсії. Він не має доходу, не може сам себе забезпечити, змушений проживати на утриманні в своїх батьків, доходи яких невеликі. Наведене завдало позивачу постійного психологічного дискомфорту та депресивного стану, негативно позначається на його відносинах з близькими, друзями, знайомими. Тому, завдану моральну шкоду позивач оцінює в 10000 грн.

Представники відповідача проти позову заперечили частково, вказали на можливість

виключення з трудової книжки п.З ст. 40 КЗпП України, як підстави для звільнення. В решті

позов не визнали та просили "в^Тюго~зад6воленні відмовити. Зазначали, що відповідно до

наказу № 99 від 26.06.2007року гр. ОСОБА_1 був прийнятий на роботу до ТОВ

„торговий дім ,Еліт-Трейд" на посаду менеджера з продажу. В його функціональні

обов'язки входило відвідувати діючих клієнтів згідно до встановлених планів відвідувань, які встановлюються супервайзером, при цьому повинен дотримуватись послідовності відвідування торгових точок, встановленої маршрутними картами, не припиняти без відома та дозволу супервайзера обслуговування кожного окремого клієнта. Тобто, кожен супервайзер знає де, на конкретний час знаходиться менеджер з продажу. Крім того кожного робочого дня менеджери з продажу повинні два рази на день приїжджати до офісного приміщення о 8.00 год. для отримання окремих вказівок та о 17.00-18.00год для надання звіту про виконану роботу та здачі заявок оператору від клієнтів.

На протязі робочого дня крім чітко визначеного маршруту менеджер з продажу знаходиться в телефонному режимі.

01.08.2008 року гр. ОСОБА_1 на роботі не з'явився згідно встановленого графіку, на телефонні дзвінки не відповідав. Після чого був складений акт про невихід на роботу. Так, як порушення трудового розпорядку дня було не одноразово вчинені гр. ОСОБА_1, про що йому робились усні зауваження, тому одразу було винесено наказ про звільнення ОСОБА_1 за п. 3-4 ст. 40 КЗпП України.

До 05.08. 2008 року ОСОБА_1 на робу не з'явився, про що було складено додатковий акт та позивачу було направлено письмове повідомлення.

Щодо розміру отримуваної заробітної плати, то розмір отримуваних коштів підтверджується штатним розкладом, довідкою виданою Черкаським відділенням КМФ „Укрсиббанку", № 03-11/23-143 від 12.05.2010 року та № 103-11/23-142 від 12.05.2010 року. Про надходження грошових коштів на зарплату картку ОСОБА_1

Відносно трудової книжки, то відповідно до п. 4.2 Інструкції про трудові книжки пересилати трудову книжку поштою можна тільки за письмовою заявою працівника, якої від позивача не надходило.

Також, позивач не звертався із заявою про остаточний розрахунок при звільненні, як то передбачено ст. 116 КЗпП України.

Представники відповідача вказали на недоведеність позивачем заподіяння йому моральної шкоди ТОВ «Торговий дім ОСОБА_2».

Представник відповідача вказав, що з трудової книжки позивача буде виключено і п.З ст.40 КЗпП України за недоведеністю систематичного невиконання працівником без ' поважних причин покладених на нього обов'язків.

Суд заслухавши пояснення сторін по справі, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Встановлено, що позивач працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Торговий дім ОСОБА_2» з 26.06.2007року на посаді менеджера з продажу (торговий представник), будучи прийнятим на роботу за наказом №99 від 26.06.2007року. Оплату праці визначено згідно до штатного розкладу - у 2007році 500грн., у 2008році- 525грн. (а.с.2, 58,59). Основним місцем роботи було визначено м. Кіровоград.

Згідно наказу №63 від 01.08.2008 року позивача з 01.08.2008 р. звільнено з роботи по

п.п. 3-4 ст.40 КЗпП України.

Представник відповідача вказав, що п.З ст.40 КЗпП України, як підстава для звільнення з трудової книжки позивача буде виключено за недоведеності систематичного невиконання працівником без поважних причин покладених на нього обов'язків. Таким чином підставою звільнення позивача був невихід ним на роботу 01.08.2008 р. без поважних причин. Про невихід на роботу позивача був складений акт від 01.08.2008року №271 про

невихід працівника на роботу.

Відповідно довідки про розрахунок заробітної плати заборгованість відповідача перед

позивачем становить 865грн.81коп. (а.с.10,129-131).

Розмір отримуваної заробітної плати позивача підтверджено випискою по клієнтському картковому рахунку щодо надходження на зарплатну картку ОСОБА_1 коштів. Так, ним було отримано у липні - серпні 2007року - 383,39грн,у вересні - 388,55грн, у жовтні - 439,47грн. у листопаді - 466,19грн. тощо (а.с.143-159). Відтак суд вважає, що позивач не довів, що його заробітна плата становила у більшому розмірі ніж було визначено

штатним розкладом.

У судовому засіданні позивач стверджував, що йому нічого не було відомо про направлення відповідачем йому рекомендованої кореспонденції поштою, в тому числі і про . направлення наказу про звільнення з роботи, та нічого не було відомо про наявність такої

кореспонденції на пошті.

Посилання представника відповідача на те, що саме з вини позивача, який не отримував поштову кореспонденцію, якою йому надсилався наказ про звільнення, позивачу не було вручено наказ про звільнення, не узгоджується із вимогами ч.З ст.149 КЗпП України, згідно якої саме власник або уповноважений ним орган зобов'язаний оголосити працівникові під розпис наказ про застосоване дисциплінарне стягнення. Окрім того, представником відповідача не було доведено той факт, що позивачу поштою надсилались чи вручались повідомлення про необхідність отримання рекомендованої поштової кореспонденції, оскільки надані в судове засідання конверти в яких, як стверджував представник відповідача надсилався наказ та інформація про необхідність отримання трудової книжки та повного розрахунку були вскриті, а відтак встановити їх дійсний зміст на

час відправлення неможливо.

Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не

оспорювану ним суму.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно п. 4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. № 58, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення; при затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу; днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки; якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то роботодавець в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання І трудової книжки. Аналогічна норма міститься і в ст. 47, ч.4 ст. 235 КЗпП України.

В судовому засіданні 13.05.201 Ороку представником відповідача було запропоновано ) видати позивачу трудову книжку та 865грн. 81коп боргу по заробітній платі, проте він відмовився їх отримати.

На підставі викладеного суд вважає доведеним порушення відповідачем норм трудового законодавства, а відтак він повинен здійснити повний розрахунок з ОСОБА_1 виплативши йому всю заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та видачі трудової книжки .^Розрахунок середнього заробітку відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100, буде наступним : період 02.08.2008року по 13.05.201 Ороку містить 446робочих днів, тобто 44625,16(середньоденна заробітна плата)= 11221рн. 36коп. Вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Суд відмовляє у зміні підстав звільнення позивача записаних в трудовій книжці, ,оскільки КЗпП України передбачено зміна формулювання причин звільнення, а не внесення таких змін.

Суд відмовляє у стягненні з відповідача на користь позивача моральної шкоди, оскільки останній не довів спричинення йому такої шкоди та не звертався до відповідача за І отриманням коштів та трудової книжки на протязі тривалого часую.

На підставі викладеного, Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.93 р., ст.ст. 47,116,117,235,237-1,238 КЗпП України, ст. 23,1167 ЦК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ТОВ «Торговий дім «Еліт Трейд» на користь ОСОБА_1 - 11221рн. 36коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та видачі трудової книжки з утриманням з цієї суми обов'язкових податків та платежів.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ТОВ «Торговий дім «Еліт Трейд»» на користь держави 232грн.21коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Кіровського О. В. Галаган

районного суду

м.Кіровограда