Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
Справа № 2-1511/2010
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2010 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

в складі:

головуючої судді Андрущенко-Луценко С.В.,

при секретарі Литвиненко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миргороді

справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк»

до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

20.08.2010 року Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк» звернулося до Миргородського міськрайонного суду із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В судовому засіданні представник ПАТ «ПроКредит Банк» ОСОБА_4, що діє на підставі довіреності (а.с.48) позов підтримала. Пояснила, що 10.07.2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір за яким відповідач отримав кредит в сумі 75000 грн. на строк користування 48 місяців зі сплатою відсотків 21 % річних. В забезпечення зобовязань за даним кредитним договором 10.07.2007 року було укладено договори поруки між позивачем та ОСОБА_2, ОСОБА_3. Відповідачем ОСОБА_1 умови кредитного договору не виконуються. Просить суд стягнути з відповідачів на користь позивача 115421 грн. 67 коп. заборгованості за кредитним договором та понесені позивачем при зверненні з позовом до суду судові витрати.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.52).

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав частково. Пояснив, що дійсно 10.07.2007 року між його сином ОСОБА_1 і ПАТ «ПроКредит Банк» було укладено кредитний договір на суму 75000 грн.. Він є поручителем за даним кредитним договором на підставі договору поруки від 10.07.2007 року. Спочатку його син виконував вимоги вищезгаданого кредитного договору, але потім втратив роботу і, як наслідок, виникли проблеми з погашенням кредиту. Розуміючи свою неплатоспроможність, він та його син ОСОБА_1 неодноразово, починаючи з 2009 року, зверталися до ПАТ «ПроКредит Банк» з повідомленням про неможливість погашення кредиту та проханням звернутися до суду з позовом з приводу стягнення з них коштів по даному кредитному договору. Вважає, що позивач навмисно своєчасно не звернувся до суду з позовом, що призвело до нарахування великих відсотків та пені по кредиту, а отже така сума виникла з вини позивача. Таким чином, позов визнає лише на суму 51 177 грн. 22 коп. суму бору по капіталу.

Відповідачка ОСОБА_3 позов визнала частково, лише на суму 51 177 грн. 22 коп. суму боргу по капіталу. Пояснила, що дійсно є поручителем, згідно договору поруки від 10.07.2007 року, за кредитним договором, що був укладений між ПАТ «ПроКредит Банк» та її чоловіком ОСОБА_1.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Встановлено, що 10.07.2007 року між ПАТ «ПроКредит Банк» і відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №11.8525 від 10.07.2007 року, за яким відповідач отримав кредит в сумі в сумі 75000 грн. на строк користування 48 місяців зі сплатою відсотків 21 % річних (а.с.9-10). Додатком до кредитного договору є графік повернення кредиту та сплати відсотків, узгоджений між сторонами (а.с.11).

В забезпечення зобовязань за даним кредитним договором 10.07.2007 року було укладено договори поруки №11.8525-ДП1 між ПАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_2 (а.с.16), №11.8525-ДП2 між ПАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_3 (а.с.20).

За умовами договорів поруки поручителі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, взяли на себе зобовязання перед Кредитором відповідати по зобовязанням позичальника ОСОБА_1, які виникають з умов кредитного договору №11.8525 від 10.07.2007 року.

Згідно ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

Пунктом 1.1 кредитного договору №11.8525 від 10.07.2007 року передбачено, що позичальник зобовязаний повернути наданий кредит і сплатити відсотки та платежі за кредитом у встановлений даним договором строк і виконати свої обовязки за даним договором в повному обсязі (а.с.9)

Умови Договору відповідачем ОСОБА_1 порушено, про що свідчить розрахунок заборгованості, наданий ПАТ «ПроКредит Банк» (а.с.13).

Офіційні данні щодо звернення сторони відповідача до позивача з приводу врегулювання кредитної справи у ПАТ «ПроКредит Банк» відсутні (а.с.57).

Строк дії кредитного договору між ОСОБА_1 і позивачем не закінчився, але відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Отже позивач набув право на дострокове повернення суми кредитних коштів та інших виплат за даним договором.

Згідно ст.ст.553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

У відповідності до вимог Закону позивач направляв відповідачам відповідні вимоги про виконання зобовязань по кредитному договору (а.с.14,15, 17-19, 21,22).

Ст.536 ЦК України передбачено обовязок боржника сплачувати проценти. До стягнення підлягає також і заборгованість по пені за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків.

Зважаючи на вище викладене позов підлягає до задоволення, оскільки відповідач ОСОБА_1 порушив умови кредитного договору і не виконує зобовязань перед позивачем.

Судові витрати підлягають до стягнення на користь позивача на підставі ст. 88 ЦПК України.

Відповідно, до ч.3 ст.554 ЦК України, особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки, а тому заборгованість по кредиту підлягає до стягнення з усіх боржників.

Керуючись ст.ст. 10; 11; 60; 88; 169, 208; 214; 215; 218 ЦПК України; ст.ст. 536; 553; 554; 1049; 1054; 1050 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ПАТ «ПроКредит Банк» задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» 115421 грн. 67 коп. (сто пятнадцять тисяч чотириста двадцять одну гривню шістдесят сім копійок) заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» судовий збір, сплачений при подачі позовної заяви, по 384 грн. 74 коп.(триста вісімдесят чотири гривні сімдесят чотири копійки) з кожного.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк», в рахунок відшкодування судових витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в суді, по 40 грн. (сорок гривень) з кожного.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Миргородський міськрайонний суд, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду, протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя