Кіровський районний суд м.Дніпропетровська
Справа №2-633/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2010 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Бабка Г.Г.

за участю позивача - ОСОБА_1

представників позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

третьої особи - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Придніпровська залізниця» в особі Відокремленого структурного підрозділу «Локомотивне депо Синельникове», третя особа начальник Відокремленого структурного підрозділу «Локомотивне депо Синельникове» Державного підприємства «Придніпровська залізниця» ОСОБА_5, про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що відповідно до наказу Відокремленого структурного підрозділу «Локомотивне депо Синельникове» ДП «Придніпровська залізниця» №1048 від 24.09.1996 року його було прийнято на роботу машиністом тепловозу оборотного депо Новомосковськ. В квітні 2009 року його було ознайомлено з наказами начальника Локомотивного депо Синельникове від 30.04.2009 року №462 та №74, згідно яких його було звільнено за систематичне невиконання посадових обовязків згідно з п.3 ст.40 КЗпПУ. Наказ №462 був мотивований тим, що 28.04.2009 року по завершенню зміни він не здав маршрут машиніста та швидкостемірну стрічку черговому по депо, чим порушив п.9 наказу №567/ТЧ та п.17 наказу №186/ТЧ від 12.02.2009 року. Вважає вказані накази незаконними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки останні не містять конкретних порушень трудової дисципліни, які б були передбачені його посадовою інструкцією чи правилами внутрішнього трудового розпорядку. Так посадова інструкція локомотивної бригади не покладає на машиніста тепловозу обовязок щодо здачі маршруту машиніста та швидкостемірної стрічки. Крім того, ч.2 ст.149 КЗпПУ надає право власникові вибирати вид стягнення, але зобовязує його враховувати при цьому цілу низку факторів: ступінь тяжкості вчиненого проступку, заподіяну порушенням шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, попередню роботу працівника. Так, в 2007 році його було закріплено за тепловозом на ст.Самаровка, тобто чергова зміна починала роботу на ст.Самаровка. Оскільки він проживає в м.Дніпропетровську, а черговий по депо знаходиться в м.Новомосковську, на його прохання та за усною домовленістю з машиністом-інструктором ОСОБА_6 він почав проходити медичні огляди не в м.Новомосковську, а на ст.Самаровка та передавати маршрут машиніста та швидкостемірну стрічку через наступну зміну, оскільки останні проживали в м.Новомосковську. Так він працював в 2007-2009 роках і жодного разу до нього з боку керівництва не виникало питань. Дійсно по завершенню зміни 28.04.2009 року о 08-00 г. він здав тепловоз машиністу ОСОБА_7 і зробивши відповідні записи в журнал про здачу локомотива, поїхав до дому та через втому і погане самопочуття не передав по зміні маршрут машиніста та швидкостемірну стрічку. Вже дома, побачивши вказані документи, вирішив підвезти їх працюючій зміні під її закінчення. 28.04.2009 року о 19-00 г. він передав зазначені вище документи машиністу працюючої тоді зміни ОСОБА_7, який в свою чергу передав їх по депо одразу після повернення в м.Новомосковськ. Вважає, що відповідачем не враховані вимоги ст.149 КЗпПУ при застосуванні до нього такого заходу дисциплінарного впливу як звільнення, оскільки не враховано ступінь тяжкості проступку, обставини за яких він не здав маршрут машиніста та швидкостемірну стрічку, відсутність заподіяної шкоди вказаними обставинами та його попередню роботу. В результаті вказаних дій відповідача щодо звільнення йому заподіяна моральна шкода. Втрата роботи означала для нього відсутність коштів для забезпечення життєво необхідних потреб для існування сім?ї, навчання дітей. Він змушений застосовувати додаткові зусилля до вишукування джерел існування. Вказане ставить його в ніякове положення перед рідними та близькими, знайомими, товаришами по роботі. Через моральні переживання з приводу незаконного звільнення, у нього зявилося безсоння й головний біль. Компенсацію у рахунок відшкодування моральної шкоди він оцінює в розмірі 3000 грн. Таким чином, просив визнати незаконними та скасувати накази начальника Локомотивного депо Синельникове від 30.04.2009 року №462 та №74, поновити його на посаді машиніста тепловозу оборотного депо Новомосковськ Відокремленого структурного підрозділу «Локомотивне депо Синельникове» ДП «Придніпровська залізниця» та стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 3000 грн.

В ході розгляду справи доповнив позовні вимоги та просив також стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.05.2009 року по 11.09.2009 року в розмірі 13859 грн. 06 коп.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та, посилаючись на викладені в позові підстави, просили останній задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі. В наданих до суду письмових запереченнях та в поясненнях зазначила, що відповідно до наказів від 29.05.2008 №47/С та від 14.10.2008 року №90/С догани позивачу оголошувались на підставі ст.147 КЗпПУ за порушення «Посадової інструкції локомотивних бригад», затвердженої наказом «Укрзалізниці» від 22.11.2004 року №ЦТ-0106, що свідчить про неналежне виконання позивачем посадових обовязків. Відповідно до наказу від 30.04.2009 року №462, який позивач вважає таким, що не містить конкретних порушень трудової дисципліни, які б були передбачені посадовою інструкцією машиніста та правилами внутрішнього трудового розпорядку, останнього було звільнено за порушення вимог наказу від 06.06.2008 року №567/ТЧ «Про порядок видачі швидкостемірних стрічок та маршрутів машиніста локомотивними бригадами депо Синельникове» та наказу від 12.02.2009 року №186/ТЧ «Про організацію готовності локомотивних бригад до поїздки». Позивач не дає обґрунтування чому на його думку дані порушення не є порушенням його посадових обовязків, адже відповідно до п.1.1 «Інструкції локомотивних бригад», затвердженої наказом «Укрзалізниці» від 22.11.2004 року №ЦТ-0106 працівники локомотивних бригад є особи, які призначені до керування та обслуговування електровозів, тепловозів, паровозів, електропоїзду, дизель-поїзду автомотриси: машиністи, помічник машиніста, а також особи, що працюють дублерами. У своїй роботі локомотивні бригади керуються Правилами технічної експлуатації залізниць України, Інструкцією з експлуатації гальм рухомого складу та Інструкцією про порядок користування АЛС і пристроями контролю пильності машиніста, законодавчими та іншими нормативними актами з безпеки руху та охорони праці, правилами та інструкціями з технічного обслуговування і ремонту локомотивів, чинними наказами, вказівками та інструкціями Державної адміністрації залізничного транспорту України «Укрзалізниці», управлінь залізниць, дирекції залізничних перевезень, локомотивних депо, а також вимогам цієї Інструкції. Відповідно до п.3.1 останньої працівники локомотивної бригади повинні знати і чітко виконувати вимоги Правил технічної експлуатації залізниць України, Інструкції з сигналізації залізниць України, Інструкції з руху поїздів та маневрової роботи на залізницях України, Інструкції з експлуатації гальм рухомого складу на залізницях України, чинних інструкцій, наказів, вказівок та інших нормативно-правових актів, віднесених до кола обовязків працівників локомотивних бригад, правил та інструкцій з безпеки руху, охорони праці та пожежної безпеки при експлуатації, ремонті локомотивів. Відповідно до п.5 Інструкції локомотивна бригада несе відповідальність за забезпечення безпеки руху поїздів та маневрової роботи; вимог нормативних документів з охорони праці; виконання графіку руху поїздів; правильного режиму роботи локомотивів та вузлів, достовірності заповнення облікових документів, виконання вимог цієї інструкції. Згідно з «Правилами внутрішнього трудового розпорядку для працівників локомотивного депо Синельникове», затверджених на конференції трудового колективу локомотивного депо Синельникове (протокол №2 від 14.04.2006 року), відповідно до п.3.7 робітники і службовці зобовязанні не уклінно дотримуватись порядку і правил, встановлених діючим законодавством, Правилами технічної експлуатації залізниць, інших наказів, інструкцій та нормативних актів, діючих на залізничному транспорті. Відповідно до п.9 наказу від 06.06.2008 року №567/ТЧ «Про порядок здачі швидкостемірних стрічок та маршрутів машиніста локомотивними бригадами депо Синельникове» локомотивні бригади, які працюють на віддалених станціях, повинні здавати маршрути і швидкостемірні стрічки черговому по оборотному депо Новомосковськ після закінчення нічної зміни разом з маршрутом і швидкостемірною стрічкою денної зміни. Позивач не надав доказів щодо підтвердження викладених в позові обставин. При прийнятті рішення про його звільнення враховувалась попередня робота та те, що останній двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності у виді оголошення догани, позбавлявся преміальної оплати за допущені недоліки в роботі в квітні, травні, жовтні 2008 року, березні 2009 року.

Третя особа начальник Відокремленого структурного підрозділу «Локомотивне депо Синельникове» Державного підприємства «Придніпровська залізниця» ОСОБА_5, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та, посилаючись на ті ж самі доводи, що і представник відповідача, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно наказу №1048 від 24.09.1996 року позивача було прийнято на роботу машиністом тепловозу оборотного депо Новомосковськ (а.с.7,54).

Згідно п.3.7 «Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників локомотивного депо Синельникове», затверджених на конференції трудового колективу локомотивного депо Синельникове (протокол №2 від 14.04.2006 року), робітники і службовці зобовязанні неуклінно дотримуватись порядку і правил, встановлених діючим законодавством, Правилами технічної експлуатації залізниць, інших наказів, інструкцій та нормативних актів, діючих на залізничному транспорті (а.с.49 зв.).

Згідно п.1.1 «Інструкції локомотивних бригад», затвердженої наказом «Укрзалізниці» від 22.11.2004 року №ЦТ-0106 працівниками локомотивних бригад є особи, які призначені до керування та обслуговування електровозів, тепловозів, паровозів, електропоїзду, дизель-поїзду автомотриси: машиністи, помічник машиніста, а також особи, що працюють дублерами. У своїй роботі локомотивні бригади керуються Правилами технічної експлуатації залізниць України, Інструкцією з експлуатації гальм рухомого складу та Інструкцією про порядок користування АЛС і пристроями контролю пильності машиніста, законодавчими та іншими нормативними актами з безпеки руху та охорони праці, правилами та інструкціями з технічного обслуговування і ремонту локомотивів, чинними наказами, вказівками та інструкціями Державної адміністрації залізничного транспорту України «Укрзалізниці», управлінь залізниць, дирекції залізничних перевезень, локомотивних депо, а також вимогам цієї Інструкції. Відповідно до п.3.1 останньої працівники локомотивної бригади повинні знати і чітко виконувати вимоги Правил технічної експлуатації залізниць України, Інструкції з сигналізації залізниць України, Інструкції з руху поїздів та маневрової роботи на залізницях України, Інструкції з експлуатації гальм рухомого складу на залізницях України, чинних інструкцій, наказів, вказівок та інших нормативно-правових актів, віднесених до кола обовязків працівників локомотивних бригад, правил та інструкцій з безпеки руху, охорони праці та пожежної безпеки при експлуатації, ремонті локомотивів. Відповідно до п.5 Інструкції локомотивна бригада несе відповідальність за забезпечення безпеки руху поїздів та маневрової роботи; вимог нормативних документів з охорони праці; виконання графіку руху поїздів; правильного режиму роботи локомотивів та вузлів, достовірності заповнення облікових документів, виконання вимог цієї інструкції (а.с.55-60).

Відповідно до п.9 наказу від 06.06.2008 року №567/ТЧ «Про порядок здачі швидкостемірних стрічок та маршрутів машиніста локомотивними бригадами депо Синельникове» локомотивні бригади, які працюють на віддалених станціях, повинні здавати маршрути і швидкостемірні стрічки черговому по оборотному депо Новомосковськ після закінчення нічної зміни разом з маршрутом і швидкостемірною стрічкою денної зміни (а.с.65).

Відповідно до п.1 наказу від 12.02.2009 року №186/ТЧ «Про організацію готовності локомотивних бригад до поїздки» працівники локомотивної бригади повинні знати й точно виконувати вимоги правил технічної експлуатації на залізницях України, інструкції з руху поїздів та маневрової роботи на залізницях України, діючих інструкцій, наказів, вказівок та інших нормативних актів з безпеки руху, віднесених до кола обовязків робітників локомотивних бригад. Відповідно до п.17 наказу після виконання поїздки локомотивна бригада повинна здати наряднику локомотивних бригад заповненні маршрути, швидкостемірні стрічки за виконану поїздку, формуляр машиніста, бланки попереджень про обмеження швидкості руху та іншу документацію (а.с.66-67).

Згідно довідки позивач був ознайомлений з наказами по депо від 06.06.2008 року №567/ТЧ та від 12.02.2009 року №186/ТЧ (а.с.78).

Відповідно до довідки з місця роботи, позивач за період з квітня 2008 року по квітень 2009 року позбавлявся преміальної оплати за допущені недоліки у роботі в квітні, травні, жовтні 2008 року, березні 2009 року (а.с.27).

Як вбачається з наказу від 29.05.2008 року №47/С позивача на підставі ст.147 КЗпПУ було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану за неналежне виконання посадових обовязків та порушення вимог п.3.13 «Інструкції локомотивних бригад», затвердженої наказом «Укрзалізниці» від 22.11.2004 року №ЦТ-0106, за втручання в роботу приладів безпеки при виконанні маневрової роботи по ст.Самаровка (а.с.69-70).

Наказом від 14.10.2008 року №90/С позивача на підставі ст.147 КЗпПУ було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану за порушення вимог п.5 «Інструкції локомотивних бригад», затвердженої наказом «Укрзалізниці» від 22.11.2004 року №ЦТ-0106, за недостовірне ведення облікових документів (а.с.72-74).

Згідно наказів від 30.04.2009 року №462/ТЧ та від 30.04.2009 року №74/ОС позивача відповідно до ст.147 КЗпПУ було звільнено за систематичне невиконання посадових обовязків на підставі п.3 ст.40 КЗпПУ та ознайомлено з наказом під розписку (а.с.75-77).

Згідно витягу з протоколу №36 засідання профспілкового комітету локомотивного депо Синельникове від 30.04.2009 року вбачається, що на вказаному засіданні за участю позивача було розглянуто подання начальника депо про звільнення ОСОБА_1 за п.3 ст.40 КЗпПУ та ухвалено рішення про надання згоди на це (а.с.68).

Відповідно до п.3 ст.40 КЗпПУ трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Відповідно до ч.1 ст.43 КЗпПУ розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.3 ст.40 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Відповідно до ч.1 ст.147 КЗпПУ за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.

Відповідно до ст.147-1 КЗпПУ дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті.

Відповідно до ст.148 КЗпПУ дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповнова-женим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Відповідно до ч.ч.1,3,4 ст.149 КЗпПУ до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Згідно п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» з наступними змінами, у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно зясувати, в чому конкретно проявились порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3,4,7,8 ст.40 КЗпПУ, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст.ст.147,147-1,148,149 КЗпПУ правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений законом для цього строк.

Згідно п.23 вказаної Постанови за передбаченими п.3 ст.40 КЗпПУ підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника з порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минуло не більше одного року.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням

фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які

вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд вважає доведеним відповідачем факт систематичного невиконання позивачем своїх посадових обовязків, зокрема вимог «Інструкції локомотивних бригад», затвердженої наказом «Укрзалізниці» від 22.11.2004 року №ЦТ-0106, наказу від 06.06.2008 року №567/ТЧ «Про порядок здачі швидкостемірних стрічок та маршрутів машиніста локомотивними бригадами депо Синельникове», наказу від 12.02.2009 року №186/ТЧ «Про організацію готовності локомотивних бригад до поїздки», про що свідчать накази від 29.05.2008 року №47/С та від 14.10.2008 року №90/С.

У всіх випадках притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у останнього відповідно до ст.149 КЗпПУ відбирались пояснення з приводу допущених порушень, згідно яких ОСОБА_1 визнавав факт допущення ним порушень своїх посадових обовязків. Вказані питання розглядались за участю позивача на оперативних нарадах при начальнику депо.

Передбачені ст.151 КЗпПУ строки зняття цих дисциплінарних стягнень на момент прийняття рішення про звільнення позивача не сплинули та останні достроково не знімались.

Також, суд вважає, що відповідачем було враховано ступінь тяжкості вчиненого позивачем проступку, оскільки позивачем неодноразово припускались порушення своїх посадових обовязків щодо забезпечення безпеки руху поїздів, враховано попередню роботу позивача, який раніше двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності у виді оголошення догани, позбавлявся преміальної оплати.

Доказів щодо несвоєчасної здачі маршруту машиніста та швидкостемірної стрічки 28.04.2009 року через погане самопочуття, позивач в судовому засіданні не надав. А його посилання на існування усної домовленості між ним та машиністом-інструктором ОСОБА_6 щодо здачі маршруту машиніста та швидкостемірної стрічки через наступну зміну, спростовується показаннями свідка ОСОБА_6, який будучи допитаним в судовому засіданні заперечував факт наявності такої домовленості з позивачем та дозволу на це керівництва депо.

Також заперечував вказаний факт в свої поясненнях в судовому засіданні начальник Відокремленого структурного підрозділу «Локомотивне депо Синельникове» Державного підприємства «Придніпровська залізниця» ОСОБА_5, який пояснив, що така згода під час його перебування на посаді начальника депо не надавалась, позивач повинен був діяти у відповідності до вимог посадових інструкцій та наказів.

З урахуванням зазначених вище положень закону та встановлених судом обставин, суд вважає, що звільнення позивача на підставі п.3 ст.40 КЗпПУ проведено законно, з додержанням вимог трудового законодавства, зокрема ст.ст.43,147,147-1,148,149 КЗпПУ, з дотриманням передбачених законом строків та порядку. В звязку з цим, приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та в їх задоволенні слід відмовити повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.40,43,147,147-1,148,149,151 КЗпПУ, ст.ст.10,11,57,58,60, 61, ч.4 ст.88, ст.ст.212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Державного підприємства «Придніпровська залізниця» в особі Відокремленого структурного підрозділу «Локомотивне депо Синельникове», третя особа начальник Відокремленого структурного підрозділу «Локомотивне депо Синельникове» Державного підприємства «Придніпровська залізниця» ОСОБА_5, про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подачі протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження апеляційної скарги.

Суддя С.Ю.Казак