Справа № 2-135/10
Провадження № 2-135/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

26.04.2010 року

Заводський районний суд м.Миколаєва у складі головуючого судді Павлової Ж.П., секретаря Іваненко Г.В., представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ВАТ "Миколаївбудсервіс", КЖЕП „Соборний", Управління з використання та созвитку комунальної власності Миколаївської міської ради про визнання розпорядження про переоформлення особистого рахунку та приватизації квартири незаконними, визнання свідоцтва про право власності на

квартиру не дійсним,

ВСТАНОВИВ

22.05.2009р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ВАТ „Миколаівбудсервіс", КЖЕП „Соборний", Управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської . міської ради про визнання розпорядження про переоформлення особистого рахунку та приватизації квартири незаконними , визнання свідоцтва про право власності на квартиру не дійсним, зарахування квартири до комунальної власності міської ради та поновлення правв позивача як наймача квартири.

В заяві позивач вказував на те, що в кв.№ 7 по вул. Бузькому Бульвару, 3 він проживав та був зареєстрований ще з 1988 року після досягнення ним 16 літнього віку. Після смерті матері, в 1989 році на нього було переоформлено особовий рахунок квартири. З 1990 по 1994 рік він відбував покарання, призначене йому Заводським районним судом м.Миколаєва та був знятий з реєстрації вказаної квартири. З 1994 року після прибуття з місць позбавлення волі знову був зареєстрований у кв.№ 7 по вул. Бузькому Бульвару, 3.

В 2007 році він був знову засуджений до 4 років позбавлення років. Відбуваючи покарання, в вересні 2008 року він дізнався про те, то його брат ОСОБА_3 разом із своїм сином ОСОБА_4 приватизували вказану квартиру ще в травні 1993 року , без врахування його участі та без його згоди.

Посилаючись на те , що Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що передача займаної квартири в загальну спільну власність передається з письмової згоди всіх повнолітніх членів сім"ї, які постійно проживають у вказаній квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло , яким був він, просив визнати розпорядження №953 ЖКУ ЧСЗвід 08.10.1992 року про переоформлення особового рахунку квартири з нього на ОСОБА_3 та свідоцтво про право власності на вказану квартиру не дійсними, зарахувати вказану квартиру у власність міської ради,поновити його права як наймача квартири.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги уточнив.

Просив поновити строк позовної давності, посилаючись на те , що він був пропущений з поважних причин, оскільки про приватизацію вказаної квартири позивач дізнався лише у

вересні 2008 році.Просив визнати приватизацію квартири незаконною, а свідоцтво про право власності на ім"я ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не дійсним.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не зявились.

Представник ВАТ „ Миколаївдомсервіс" в судове засідання не з"явилась. В заяві просила розглядати справу за їх відсутності, а рішення винести на розсуд суду.

Представник Управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради в судове засідання з"явилась. Просила відмовити в задоволенні позову , посилаючись на пропуск позивачем строку позовної давності, а також на те, що будинок, в якому знаходиться спірна квартира не належить до житлового фонду Миколаївської міської ради, раніш'е належав до фонду ДАХК „ЧСЗ".

З відома представника позивача суд ухвалив про заочний розгляд справи.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що спірна квартира №7 розташована в будинку №3 по Бугському Бульвару в м.Миколаєві. Після смерті матері позивача , ОСОБА_6, в 1989 році на ОСОБА_2 було переоформлено особовий рахунок квартири. З 1990 по 1994 рік позивач відбував покарання, призначене йому Заводським районним судом м.Миколаєва, що підтверджується протоколом про затримання від 27.11.1990 року та вироком від 19.02.1992 року. У зв'язку із засудженням, у серпні 1992 року ОСОБА_2 було знято із реєстрації у вказаній квартирі, що підтверджується довідкою, форми Б, виданої ЖЕК №1, а особовий рахунок на вказану квартиру було переоформлено на його брата ОСОБА_3

20.12.1994 року після прибуття з місць позбавлення волі , ОСОБА_2 знову був зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Але як встановлено судом, в період знаходження ОСОБА_2 в місцях позбавлення волі, 23 квітня 1993 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звертаються з заявою до органу приватизації ЖКУ ДАХК „ЧСЗ" про оформлення у власність вказаної квартири. До заяви додають довідку про склад сім"ї наймача, в якій вказано , що зареєстровані у спірній квартирі лише ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Згідно п. 2 ст.8 Закону України від 19.06.1992 року "Про приватизацію державного житлового фонду " передача квартир до спільної сумісної чи часткової власності здійснюється з письмової згоди всіх повнолітніх членів сім*ї, які постійно проживають в даній квартирі, в тому числі тимчасово відсутні, за якими зберігається право на житло, з

обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири. Згідно п.п. 20-21 Положення про порядок передачі квартир у власність громадян, затвердженого 15.09.1992р. №56 при оформленні заяв на приватизацію квартири в довідці про склад сім* ї вказуються члени сімї наймача, прописані та які мешкають разом із ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло.

Таким чином встановлено, що зняттям із реєстрації позивача, без його згоди переоформленням особового рахунку на спірну квартиру , право на приватизацію ОСОБА_2 було порушено.

Крім того, суд вважає, до позивачем з поважних причин пропущений строк позовної давності для звернення з вказаним позовом до суду.

Керуючись ст.ст.10,60, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ

Позов задовольнити, поновивши строк позовної давності.

Визнати приватизацію квартири АДРЕСА_1 відповідно до розпорядження №245 від 25.05.1993року ЖКУ ДАХК ""ЧСЗ незаконною.

Визнати свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім"я ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не дійсним.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути скасоване судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача в 10 денний строк з дня отримання копії рішення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд в порядку, визначеному ст.294/ЩПК України.

Суддя: Ж.П. Павлова