Апеляційний суд Житомирської області
Рішення

Іменем України

"13" грудня 2010 року

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі: головуючого судді: Худякова А.М.,

суддів: Широковой Л.В.,

ОСОБА_1,

при секретарі судового засідання Назаренко К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 7 жовтня 2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання таким, що втратив право на житло,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2010 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що їй на праві власності належить 2/3 житловому будинку №11 по вул.Лісовій в с.Барашівка Житомирського району. Посилаючись на те, що з 198 9 року в цьому будинку був зареєстрований її рідний брат ОСОБА_3, проте з часу реєстрації в будинку не проживає, позивачка просила на підставі ч.2 ст.405 ЦК України визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним житлом.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 7 жовтня 2010 року в задоволені позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, порушує питання про скасування постановленого рішення, та ухвалення нового рішення про

задоволення позову. Зокрема, апелянт вказує на те, що суд не звернув уваги на ту обставину, що спірний будинок складається з 3-х квартир, 2-і з яких належать їй і ніякого відношення до прописки відповідача покійна ОСОБА_4 не мала.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів про те, що вона є власником всього будинку, а відповідач є членом її сім'ї.

Проте з таким висновком суду погодитись неможливо, оскільки він суперечить вимогам закону та дійсним обставинам справи.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З матеріалів справи видно, що сторони по справі є зареєстрованими в житловому будинку №11 по вул.Лісовій в с.Барашівка Житомирського району.

Позивачу на праві власності належить 2/3 вказаного будинку (а.с.9-13,20).

Розглядаючи спір, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ОСОБА_3 фактично не проживає в спірному будинку без поважних причин, і був зареєстрований у 1989 році як член сім'ї власника житла - його батька ОСОБА_5 та з дозволу останнього.

Крім того, згідно акту обстеження від 25.11.2009 року, який підписали депутати сільради та сусіди, вбачається, що відповідач не проживає в спірному будинку з часу його прописки і його особисті речі в цьому будинку відсутні.

Таким чином, в зв'язку із відсутністю в спірному будинку понад один рік без поважних причин ОСОБА_3 втратив право на користування цим житлом.

На підставі викладеного, рішення суду відповідно до от.309 ЦПК України підлягає скасуванню з постановлениям нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.303,304,307,309,314-316 ЦПК України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 7 жовтня 2010 року скасувати, ухваливши нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити. Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житлом в житловому будинку №11 по вул.Лісовій в с.Барашівка Житомирського району.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Суддя