АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-ц-3167/2010 р. Г оловуючий 1 інстанції - ОСОБА_1
Категорія: спадкові Доповідач - Цвірюк В.О
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2010 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого -КриловоїТ.Г.

Суддів - Цвірюка В.О., Бездітка В.В.

при секретарі - Єщенко О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою: ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 04 лютого 2010 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту ухилення від виконання обов'язку, усунення від права на спадщину, визнання права на спадщину за законом,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2009 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про встановлення факту ухилення від виконання обов'язку, усунення від права на спадщину, визнання права на спадщину за законом (а.с. 3-5).

Позивачка зазначала, що зі своїм чоловіком ОСОБА_5 перебувала в зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 1990 року по день його смерті 23 липня 2008 року (а.с. 6-7).

На праві загальної сумісної власності, їм належало по ? частці двохкімнатної ізольованої квартири АДРЕСА_1 (а.с. 10-12).

Спадкоємцями спадкового майна є: вона і його двоє дітей від першого шлюбу, відповідачі у даній справі (а.с. 8).

З 2005 року ОСОБА_5 через хворобу Паркінсона (за медичними показниками є невиліковною) перебував в безпорадному фізичному стані, за даним діагнозом взятий на диспансерний облік і визнаний таким, що не міг самостійно пересуватися та потребував постійного стороннього нагляду і матеріальної допомоги. У такому фізичному стані знаходився до дня смерті.

Відповідачі вимоги позивачки вважають безпідставними.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 04 лютого 2010 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту ухилення від виконання обов'язку, усунення від права на спадщину, визнання права на спадщину за законом-задоволено.

Встановлено факт ухилення ОСОБА_2, ОСОБА_3 від виконання обов'язку щодо утримання батькаГригор'єва ОСОБА_6.

Усунуто ОСОБА_2, ОСОБА_3 від права на спадщину після смерті батька ОСОБА_5, який помер 23 липня 2008 року.

Визнано право власності на ? частини квартири по вул. Академіка Павлова, 20 в м. Харкові за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - ОСОБА_5, який помер 23 липня 2008 року (а.с.67-69).

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 просять рішення суду скасувати, справу направити на новий розгляд посилаючись на неправильне тлумачення судом показань свідків щодо отримання спадкодавцем фізичної та матеріальної допомоги та факту ухилення спадкоємців від виконання своїх обов'язків.

Вважають, що у разі потреби такої допомоги, батько не позбавлений був отримувати її за виконавчими документами, однак до суду не звертався.

Заслухавши суддюдоповідача який доповів судовій колегії зміст оскаржуваного рішення, мотиви і доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог і доводів апеляційної скарги, вислухавши пояснення учасників процесу, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності,тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

За правилами ч.З ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом повнолітні діти, а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

Згідно з ч.5 ст. 1224 ЦК особа може бути усунена від права спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

З огляду на зміст зазначеної норми закону суд при визначені такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично чи матеріально самостійно забезпечувати умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги чи піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України про що зазначено у Постанові Пленуму Верховного суду України від ЗО травня 2008 року № 7 « Про судову практику у справах про спадкування».

Колегією суддів установлено, що зі своїм чоловіком ОСОБА_5 позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 1990 року по день його смерті23 липня 2008 року (а.с. 6-7).

У грудні 1991 року прописала чоловіка у свою (двохкімнатну ізольовану жилою площею 32 кв. м.) квартиру за адресою м. Харків: АДРЕСА_2., а 18 березня 1998 року приватизувала її по ? ч. за кожним (а.с. 9-12).

У 2001 році її чоловікові встановили медичний діагноз «дисциркуляторна енцефалопатія 11 ст., Церебральний атеросклероз, а у 2005 році хворобу Паркінсона, яка (за медичними показниками) є не виліковною (а.с. 33).

З оглянутого судом листа Головного лікаря Комунальної установи охорони здоров'я «Міська поліклініка № 20» ОСОБА_7 вбачається, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлий 23 липня 2008 року, перебував під наглядом спеціалістів поліклініки з 1993 року (а.с. 33).

В 2001-2005 роках останній скаржився на погіршення самопочуття, та не здатність самостійно ходити, був взятий на диспансерний облік з призначенням лікування і визнаний таким, що не здатен самостійно пересуватися.

ОСОБА_8 того, у липні 2008 року звертався до МБЛ № 18 за медичною допомогою з приводу відкритого перелому правого стегна.

Його дружина ОСОБА_4 прийняла на себе всі витрати на утриманню, догляду, лікуванню чоловікабезпосередньо знаходилася при ньому, кормила, виконувала усі санітарно-гігієнічні потреби, та здійснила його похорони за свій рахунок (а.с. 43-44).

Дані обставини підтвердили допитані у судовому засіданні свідки: ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_11 які проживають у квартирах поряд з позивачкою і знали її сім'ю протягом тривалого часу (а.с.53-54, 65).

У судових засіданнях відповідачі цих свідчень не спростували і при розгляді їх апеляційної скарги про це не заперечували.

Згідно показань працівника Територіального центру соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян Московського району м. Харкова ОСОБА_12 та даних, що містить лист директора установи: ОСОБА_5 находився на обслуговуванні у відділі соціальної допомоги з 21 квітня 2006 року і отримував соціальні послуги у вигляді: забезпечення продуктами, медикаментами, сплати

платежів, прибирання у квартирі, особистої гігієни, (а.с. 58).

Пенсія ОСОБА_5 складала: у 2005 році-355 грн., у 2006 році-389 грн., у 2007 році від 403 грн. до 504 грн., у 2008 році-730 грн.(а.с. 59-62).

Суд встановив, що останній потребував постійного стороннього догляду і у такому стані він перебував до дня його смерті.

За вимогою ст. 202 СК України повнолітні син, дочка зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними й потребують матеріальної допомоги, та зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків за правилами ст. 203 СК України, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

У системному зв'язку ст. 1224 ЦК України з положеннями Сімейного кодексу України відповідачі розуміли обов'язки щодо надання допомоги рідному батьку, але свідомо не виконували їх, повністю переклавши його потреби на дружину, сусідів та соціальних працівників.

При вирішенні вимог позивачки, суд першої інстанції врахував поведінку і розуміння дітей обов'язку щодо надання допомоги батькові, її необхідність для спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомість невиконання встановленого законом обов'язку.

Жодного доказу надання допомоги своєму батьку відповідачі не надали.

Після смерті чоловіка, позивачка просить визнати за нею право на спадщину за законом.

Право власності на ? ч. він набув у процесі приватизації квартири в якій мешкала його дружинаЗябрєва Л.О.

Оскільки частки подружжя є рівними, то предметом спадкування є ? частина квартири .

Суд першої інстанції встановив, що всі надані позивачем докази узгоджуються між собою і в сукупності дають суду можливість встановити дійсні відносини сторін і правильно вирішити спір.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що: Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.І. ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що суд повно та всебічно дослідив усі обставини по справі, дав їм належну оцінку і постановив законне та обґрунтоване рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, в зв'язку з чим судова колегія не вбачає правових підстав для скасування рішення суду і задоволення апеляційної скарги.

Підстав для задоволення скарги немає.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.І ст. 307,ст.ст. 308,313,315,317,319 ЦПК України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 04 лютого 2010 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення,але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий

Судді