АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Категорія: право власності Доповідач: Цвірюк В.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Крилової Т.Г.

Суддів - Цвірюка В.О.,Бурлака І.В. при секретарі - Єндовицькій І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою: ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 20 липня 2010 року по справі за позовом: ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: Третя Харківська Державна нотаріальна контора, КП «Харківське міськБТІ» про встановлення факту сумісного проживання та визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2007 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, треті особи: Третя Харківська Державна нотаріальна контора, КП «Харківське міськБТІ» про встановлення факту сумісного проживання та визнання права власності і просила встановити той факт: що з 1992 року з ОСОБА_3 вона як жінка яка проживала з ним однією сім'єю, але не перебувала у шлюбі, набула право спільної сумісної власності на 15/100 частин квартири № АДРЕСА_1 в порядку ст. 74 Сімейного кодексу України (а.с. 6).

Позивачка зазначала, що 29 травня 2007 року у віці 66 років помер ОСОБА_3, з яким вона протягом 15-ти останніх років проживала однією сім'єю, у незареєстрованому шлюбі (а.с. 44).

На підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 5-ю ХДНК від 22.05.1998 року за № 3- 1114 за ОСОБА_3 на праві приватної власності було зареєстровано 30/100 частини квартири № АДРЕСА_2, у вигляді однієї кімнати, житловою

площею 24,3 кв.м. з відповідною частиною місць спільного користування у шести кімнатній,

(житловою площею-80,9 кв.м., загальною-120,7 кв.м., корисною-120,7 кв.м.) комунальній квартирі (а.с. 8).

В 1992 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 утворилася сім'я, яка існувала до 29 травня 2007 рокудня смерті останнього. В цей період вони мали сумісний бюджет та вели спільне господарство.

З моменту придбання ними спірної квартири, вона сплачувала квартирну плату та комунальні послуги, що підтверджується квитанціями на її ім'я (а.с. 18-24).

В подальшому позивачка уточнила свої вимоги та просила визнати за нею право власності на 34 частку вищезазначеного майна, тобто на 15/100 частин спірної квартири як майно подружжя, та 34 частину від 15/100 частин в порядку спадкування за після смерті ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_1 проти позову заперечував мотивуючи тим, що його батько перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, спірну квартиру придбав за кошти від продажу належної йому квартири за адресою АДРЕСА_3 , тому вимоги позивачки безпідставні (а.с.86).

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20 липня 2010 року позов ОСОБА_2 - задоволено.

Встановлено факт проживання ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3 однією сім'єю з 1992 року по день його смерті 29 травня 2007 року як жінки, яка не перебувала з ним у шлюбі.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 45/200 частин квартири № З у будинку № 7 по вул. Примерівській у м. Харкові.

Позов ОСОБА_1 задоволеночастково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 15/200 часток в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_3, померлого 29 травня 2007 року.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати, задовольнити його вимоги в повному обсязі, а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити посилаючись на безпідставність її вимог щодо спірного спадкового майна, нині померлого його батькаОСОБА_3

Свої доводи мотивує тим, що при встановленні факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу ст. 74 Сімейного кодексу України, діють норми ст. 1264 Цивільного

кодексу України, якими передбачено четверту чергу спадкоємців за законом.

*

Позивачка та її представник не ставили питання про зміну порядку своєї черги з четвертої на першу. Однак суд, визнав за нею право власності на спадкове майно як за особою, що перебувала в зареєстрованому шлюбі зі спадкодавцем. У зв'язку з цим вважає, що суд вийшов за межу позовних вимог.

Крім того, апелянт не визнає позивачку такою, що проживала з його батьком однією сім'єю тому її вимоги щодо спадкового майна захисту не підлягають.

Заслухавши суддюдоповідача який доповів колегії суддів зміст оскаржуваного рішення, мотиви і доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість

рішення суду в межах заявлених позовних вимог і доводів апеляційної скарги, вислухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволення частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності,тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що з 1992 року ОСОБА_2 і ОСОБА_3 проживали однією сім'єю, але не перебували у шлюбі між собою.

22 травня 1998 року згідно договору купівлі-продажу, ОСОБА_3 купив у ОСОБА_4 30/100 частини квартири № АДРЕСА_1 за 1 770 грн. Факт першого внеску у розмірі 500 грн. особисто ОСОБА_2 та сплату нею решти обумовленої договором грошової суми ОСОБА_4 підтвердила в якості свідка.

Із показань свідка ОСОБА_5 та письмових пояснень сусідів позивачки вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали однією сім'єю , вели спільне господарство, мали взаємні права та обов'язки.

При житті ОСОБА_3 так і після його смерті, ОСОБА_2 мешкає в спірній квартирі, прописана в ній, та розраховується по комунальним платежам (а.с.18-24).

Із медичних карток ОСОБА_3 за №1318 від 15.03.1993 р., № 2386 від 16.12.2006 р., № 2518 від 02.18.2006 року, № 197 від 21.02.2000 року, № 868 від 13.05.2003 року, № 533 від 11.03.2007 року ХНКЛ № 9 вбачається, що ОСОБА_2 ( в графі рідні та їх адреса) титульних листків, записана як дружина хворого ОСОБА_3С.(а.с. 131,132,134).

Згідно ст. 74 СК України: Якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Таким чином суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що на час придбання спірної квартири ОСОБА_2 мешкала з ОСОБА_3 як дружина і чоловік, тому їм належить по Ѕ частині спільного майна, тобто по 15/100 частин спірної квартири. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина яка складається із 15/100 частин спірної квартири і спадкоємцем цієї частки є його синОСОБА_1, який подав заяву про прийняття спадщини.

Що стосується спадкових прав ОСОБА_2 то вона не зверталася про внесення її до першої черги спадкоємців за законом.

Передбачене законом коло спадкоємців першої черги є вичерпним.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України такими спадкоємцями в рівних частках є діти спадкодавця, той з подружжя, хто пережив спадкодавця, його батьки.

Статтею 1264 ЦК України захищаються права тих осіб, яких спадкодавець вважав своєю сім'єю і які проживали з ним впродовж тривалого часу. Цей строк встановлюється в п'ять років до часу відкриття спадщини.

Разом з тим, матеріали справи не містять даних про зміну позивачкою черговості одержання права на спадкування і таке право нею не втрачено.

Таким чином колегія суддів дійшла висновку, що спадковими є 15/100 частини спірної квартири, тому рішення суду першої інстанції в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на 45/200 часток квартири № АДРЕСА_4 та визнання за ОСОБА_1 права власності на 15/200 часток в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 померлого 29 липня 2007 року слід скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким визнати за ОСОБА_2 право власності на 15/100 частин квартири № АДРЕСА_4.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 15/100 частин в квартирі № АДРЕСА_5 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 померлого 29 травня 2007 року.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Посилання апелянта про те, що його батько був одруженим на момент створення нової сім'ї спростовується документом, виданим Дзержинським районним ЗАГС м. Харкова від 30.04.1991 року про розірвання його шлюбу з дружиною ОСОБА_7 (а.с.139).

В іншій частині доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303,304,п.З ч.І ст. 307,314,315, 317,319 ЦПК України колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 20 липня 2010 року -змінити.

В частині визнання за ОСОБА_2 права власності на 45/200 часток квартири № АДРЕСА_1 та визнання за ОСОБА_1 права власності на 15/200 часток в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 померлого 29 липня 2007 року скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким визнати за ОСОБА_2 право власності на 15/100 частин квартири № АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 15/100 частин в квартирі № АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 померлого 29 травня 2007 року.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення але може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: