Кіровський районний суд м.Дніпропетровська
Справа № 2-1342/2010
18 березня 2010 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська
головуючої судді Васіної Л.А.
при секретарі Гаврилові О.М.
позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень Державного підприємства «Придніпровська залізниця» про визначення часток у спільній власності, -
ОСОБА_1 звернулася до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська із позовом до Дніпропетровської дирекції залізничних перевезень Державного підприємства «Придніпровська залізниця», у якому просить суд:
- визначити долі кожного співвласника у спільній сумісній власності на квартиру №643 в будинку №24-а на вулиці Робочій у місті Дніпропетровську в розмірі ? частини за ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
В обґрунтування заявленого позову ОСОБА_1 посилається на те, що 11 липня 1995 року Дніпропетровським державним підприємством по перевезенням вантажів та пасажирів Придніпровської залізниці було видано свідоцтво (розпорядження №2744) про право власності на житло, в якому вказано юридичний статус квартири №643, що знаходиться за адресою місто Дніпропетровськ, вулиця Робоча, будинок 24а, як спільна сумісна власність громадянки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про що здійснено запис під №2369-43 у реєстрову книгу Дніпропетровського МБТІ. Загальна площа квартири становить 67, 34 кв. метри.
ОСОБА_2 проживала і була прописана у даній квартирі з 24.01.1995 року до дня смерті 25.08.2008 року, що підтверджується довідкою виданою житлово експлутаційною конторою. У заповіті ОСОБА_2 заповіла все своє майно позивачу. ОСОБА_1 звернулася у шестимісячний строк до нотаріальної контори з заявою, про прийняття спадщини та відповідними копіями документів, адже позивачка має право прийняти спадщину після смерті спадкодавця. Нотаріус Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори дав рекомендацію звернутися до суду, оскільки нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення частки померлого у спільному майні.
Посилаючись на вищевикладене позивачка просить визначити, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 належить по ? частині квартири №643 в будинку №24а, на вулиці Робочій у місті Дніпропетровськ на підставі свідоцтва про право власності на житло.
У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, та просила задовольнити їх.
Представник відповідача, Дніпропетровської дирекції залізничних перевезень Державного підприємства «Придніпровська залізниця», у судове засідання не зявився по час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд до відома не поставив. Однак ним у ході розгляду справи подано клопотання, у якому просить розглянути справу без участі представника ДП «Придніпровська залізниця». Прийняття рішення за даною справою залишають на розсуд суду.
Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, заслухавши доводи позивачки, вивчивши клопотання відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Судом по справі встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 11.07.1995 року, Дніпропетровське державне підприємство по перевезенням вантажів та пасажирів Придніпровської залізниці посвідчує, що квартира яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 дійсно належить на праві спільної сумісної власності гр. ОСОБА_2, та членам її сімї ОСОБА_1. Квартира приватизовано згідно з Законом країни «Про приватизацію державного житлового фонду». Загальна площа квартири становить 67, 34 кв. м.. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням від 10.07.1995 року № 2744. Квартира АДРЕСА_2, МБТІ зареєстрована на праві спільної сумісної власності на підставі «Свідоцтва про право власності на житло» і записана у реєстрову книгу за № 2369-43. (а. с. 06)
Частиною 2 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обовязковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).
В свідоцтві про право власності на квартиру № 643 за адресою: будинок № 24а, вулиця Робоча, місто Дніпропетровськ тільки зазаначено, що приватизована квартира належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності. При приватизації квартири не були виділені частки у спільному сумісному майні.
25.08.2008 року ОСОБА_2 померла. (а. с. 08)
Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із належної за життя на праві спільної сумісної власності часток квартири № 643 за адресою: будинок № 24а, вулиця Робоча, місто Дніпропетровськ.
ОСОБА_2 29.10.1996 року, на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і в азгалі все те, що їй буде належати на день смерті, і на що вона за законом матиме право заповідає ОСОБА_1. Цей заповіт посвідчено ОСОБА_3 державним нотаріусом Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 4-1656. (а. с. 09)
ОСОБА_1 у встановлений строк звернулась до Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, але їй було відмовлено, оскільки не виділена частка спадкового майна у спільній сумісній власності, яка належала померлій ОСОБА_2 (а. с. 11)
Відповідно до п. 224 розділ 22 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5, державний нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину після одного з власників лише після виділення часток померлого із спільного майна в судовому порядку.
Статтею 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Часка кожного співвласника у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_3 є рівною, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 приватизували квартиру, однаково володіли та користувалися житлом, між ними не було укладено угоди стосовно власності на квартиру, тому частки є рівними. Виходячи із кількості співвласників вищевказаної квартири, частка померлої ОСОБА_2 за життя склала 1/2 цієї квартири, частка ОСОБА_1 складає ? частка квартири.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
На підставі викладеного та керуючись ст. 368, 370 ЦК України, ст. ст. 10-12, 27, 30, 58-62, 209, 212-215, 226 ЦПК України,
Позовну заяву ОСОБА_1 до Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень Державного підприємства «Придніпровська залізниця» про визначення часток у спільній власності - задовольнити повністю.
Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_4.
Встановити, що квартира АДРЕСА_5 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
Визначити частки у праві спільної часткової власності і встановити, що ОСОБА_1 належить на праві приватної власності 1/2 частина квартири АДРЕСА_5, а померлій 25.08.2008 року ОСОБА_2 належала на праві приватної власності 1/2 частка квартири АДРЕСА_5.
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідачів, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження, та протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження - апеляційної скарги.

Суддя Л.А. Васіна