Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа № 2-3836 /2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2010 року м.Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

за участю секретаря Скоробогатової А.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Ковальова В.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до територіальної громади м.Нікополя в особі Нікопольської міської ради та комунального підприємства „Житлово-експлуатаційна контора № 10", третя особа - Сектор громадянства та реєстрації фізичних осіб при Нікопольському МВ (по обслуговуванню м.Нікополя та Нікопольського району) УМВС Дніпропетровської області, про встановлення факту проживання однією сім"єю, зміни договору найму житлового приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім"єю, зміни договору найму житлового приміщення.

На підтвердженння своїх вимог він посилається на наступне.

ОСОБА_4 є його двоюрідним дідом. Власної квартири в нього не було, він мешкав та був зареєстрований один в квартирі АДРЕСА_1. Вказана квартира складається з однієї кімнати, житловою площею 16,90 кв.м., загальною площею 29,40 кв.м.. До теперішнього часу квартира не приватизована, є державною власністю. В 2007 році дідусь звернувся до нього з проханням допомагати йому по господарству, запропонувавши переселитися до нього. Він погодився, оскільки на той час жити йому було ніде. Оформити договір по життєвого утримання з дідом було неможливо, бо квартира йому не належала. Тому він просто став доглядати за дідом. Вони з ним почали мешкати однією сім"ею, він розпоряджався дідовою пенсією, в них був сумісний бюджет. Господарство здебільшого вів він, купував необхідні продукти харчування, одяг, предмети першої необхідності, готував їжу, прибирав в квартирі, прав білизну тощо. Однак, в зв"язку з тим, що його робота була пов"язана з постійними відрядженнями, гроші він залишав вдома, дід знав, де вони лежать, і в його відсутність самостійно ходив в магазин за продуктами. Дід неодноразово пропонував йому зареєструвати його в своїй квартирі, але він весь час відкладав рішення даного питання. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Після його смерті він залишився проживати у вищевказаній квартирі, оплачує комунальні послуги, стежить за технічним станом квартири. Іншого житла в нього немає. В квітні 2010 року він звернувся з заявою до ЖЕКу з проханням реєстрації в квартирі, але йому було відмовлено, бо він не зміг довести родинні відносини з померлим дідом. Він звернувся до Нікопольської міськради, але йому теж відмовили і порекомендували звертатись до суду.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала і просила суд його

задовольнити.

Представник відповідача - територіальної громади м.Нікополі в особі Нікопольської міської ради - в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував.

Відповідач - комунальне підприємство „Житлово-експлуатаційна контора № 10" - в судове засідання не прибув, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву, в якій просить справу розглядати в його відсутність, з рішенням суду погодяться (а.с. 19).

Третя особа - Сектор громадянства та реєстрації фізичних осіб при Нікопольському МВ (по обслуговуванню м.Нікополя та Нікопольського району) УМВС Дніпропетровської області - в судове засідання не прибула, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, надіслала до суду заяву, в якій просить справу розглядати в їх відсутність (а.с.20).

Вислухавши представника позивача, представника відповідача, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.З СК України, сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов"язані спільним побутом, мають взаємні права та обов"язки. Сім"я створюється на підставі шлюбу, кровного

споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст.65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою

згодою всіх членів сім"ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою

дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім"ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім"ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім"ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

У відповідності до ст.64 ЖК України, до членів сім"ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.

Членами сім"ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають

разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Члени сім"ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов"язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 мешкав та був зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 (а.с.7). До теперішнього часу квартира не приватизована, є комунальною власністю. В 2007 році на прохання ОСОБА_4 позивач став проживати з ним сумісно за вищевказаною адресою (а.с.9). Оформити договір пожиттєвого утримання з ОСОБА_4 позивач не мав змоги, бо квартира була неприватизована. Позивач просто став доглядати за ОСОБА_4 і мешкати однією сім"єю. Позивач розпоряджався пенсією ОСОБА_4, в них був сумісний бюджет. Господарство здебільшого вів позивач, купував необхідні продукти харчування, одяг, предмети першої необхідності, готував їжу, прибирав в квартирі, прав білизну тощо. ОСОБА_4 неодноразово пропонував позивачеві зареєструвати його в своїй квартирі, але він весь час відкладав рішення даного питання. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер (а.с.26-28). Після його смерті позивач залишився проживати у вищевказаній квартирі, оплачував комунальні послуги, стежив за технічним станом квартири (а.с.9). Іншого житла в позивача немає. В квітні 2010 року позивач звернувся з заявою до ЖЕКу з проханням реєстрації в квартирі, але йому було відмовлено (а.с.8). Позивач звернувся до Нікопольської міськради, але йому теж відмовили Факт сумісного проживання позивача та ОСОБА_4 підтвердили також свідки.

Так, свідок ОСОБА_5 суду показав, що він добрий знайомий позивача Коли вони з дружиною перевозили речі в нову квартиру, то заїжджали за позивачем, щоб він допоміг перенести речі. Позивач мешкав в квартирі АДРЕСА_1. Позивач жив в квартирі разом із своїм дідом. Вони жили вдвох. Був у позивача в квартирі кілька разів, бачив, що з дідом у позивача добрі стосунки, він піклувався про діда, вів господарство. Наскільки знає, позивач іншого житла не має і постійно мешкає за вищевказаною адресою.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що з позивачем знайома років 4. Весь цей час позивач мешкав разом із своїм дідом за адресою: АДРЕСА_2 - це сусідній з нею будинок. Вона була в позивача вдома кілька разів, в тому числі і тоді, коли була потрібна його допомога для переноски речей в їх нову квартиру. Позивач мешкав зі своїм дідом, оплачував комунальні послуги, купував їжу тощо. Після смерті діда продовжує мешкати у вищевказаній квартирі, бо іншого житла не має.

За таких обставин у суду не виникає сумніву стосовно того факту, що позивач з ОСОБА_4 проживали однією родиною з 2007 року по день його смерті, а після смерті ОСОБА_4 позивач продовжує мешкати за вищевказаною адресою, оплачуючи комунальні послуги, стежачи за технічним станом квартири тощо.

На підставі викладеного, керуючись ст. 256, 259 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Встановити факт сумісного проживання ОСОБА_3 в якості члена сім"ї ОСОБА_4 та ведення з ним сумісного господарства за адресою: АДРЕСА_1 з 2007 року.

Зобов"язати КП „ЖЕК-10" змінити договір найму житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов"язати Сектор громадянства та реєстрації фізичних осіб при Нікопольському МВ (по обслуговуванню м.Нікополя та Нікопольського району) УМВС Дніпропетровської області зареєструвати ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий - суддя: