Справа № 2-1086/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

17 лютого 2010 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Захарчук С. С. ,

при секретарі Совівській О. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до закритого акціонерного товариства «Фінансова група «Страхові традиції», третя особа - закрите акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк», про стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до закритого акціонерного товариства «Фінансова група «Страхові традиції» (далі - ЗАТ «Фінансова група «Страхові традиції») про стягнення страхового відшкодування.

Зазначав, що 19 вересня 2008 року між ним та відповідачем був укладений договір добровільного страхування автомобіля Нісан, н.з. АА0924НТ.

21 вересня 2008 року стався страховий випадок - дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено застрахований автомобіль.

Відповідно до умов договору ним було повідомлено відповідача про страховий випадок та надано документи, передбачені зазначеним договором.

Посилаючись на те, що ним, у встановленому договором порядку, було повідомлено відповідача про страховий випадок, але останній не сплатив суму страхового відшкодування та протиправно відмовив у виплаті страхового відшкодування, просив стягнути з ЗАТ «Фінансова група «Страхові традиції» на його користь 70 000 грн. страхового відшкодування та судові витрати.

У судове засідання позивач та представник позивача не з'явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у якій він зазначив, що позов підтримує у повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач своє право на участь у судовому засіданні не використав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Повідомлення про причини неявки до суду не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Заочний розгляд справи відбувається за відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи.

Дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що 19 вересня 2008 року між позивачем та відповідачем був укладений договір добровільного страхування автомобіля Нісан, н.з. АА0924НТ (далі - Договір) (а.с. 12 - 33).

21 вересня 2008 року стався страховий випадок - дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено застрахований автомобіль, про що свідчать довідки Києво-Святошинського взводу ДПС при УДАІ ГУ МВС України в Київській області (а.с. 8, 9).

Відповідно до умов договору позивач повідомив відповідача про страховий випадок та подав необхідні документи для отримання страхового відшкодування.

Відповідачем було відмовлено у виплаті страхового відшкодування. Обґрунтовуючи відмову у виплаті страхового відшкодування позивачу, ЗАТ «Фінансова група «Страхові традиції» у листі № 1793/10 від 10 квітня 2009 року зазначало, що відповідно до п. 3.1.20 розділу 3 договору до страхових випадків не відносяться та страхове відшкодування не виплачується в разі настання збитків від пошкодження, знищення або втрати ТЗ, які безпосередньо або побічно спричинені, виникають або збільшуються внаслідок грубої необережності, навмисних, злочинних дій або бездіяльності страхувальника (водія, користувача), його довірених осіб або осіб, за яких страхувальник відповідно до чинного законодавства несе відповідальність. Під грубою необережністю страхувальника та його представників в договорі слід розуміти не проявлення елементарної обачності - такої, що можна вимагати від будь-якої і кожної дієздатної особи, наслідки якої вона могла або повинна була передбачити в силу своїх професійних або громадських зобов'язань та умов договору страхування, але необачно розраховувала на їх ненастання або запобігання. А оскільки в діях водія передбачається порушення вимог п.п. 1 п. 12 Правил дорожнього руху, згідно якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, то відповідно до п.п. 13.2.2. розділу 13 договору є підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування (а.с. 41).

Проте зазначена відмова у виплаті страхового відшкодування не відповідає вимогам чинного законодавства.

Так, відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором (п. 5 ст. 989 ЦК України).

Крім того, відповідно до п. З ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» встановлено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це

передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певйу частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування.

Відповідно до звіту розмір матеріального збитку складає 70 000 грн.

У зв'язку з цим, сума страхового відшкодування складає 70 000 грн.

У порушення вимог договору та чинного законодавства відповідачем було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування та не виплачена сума страхового відшкодування страхувальнику, а тому суд за наслідками повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, дотримуючись при цьому принципів розумності та справедливості, вважає, що позов про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 70 000 грн. з відповідача на користь позивача підлягає задоволенню.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. та у вигляді судового збору у розмірі 700 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 9, 20 Закону України «Про страхування», ст. ст. 979, 988, 989 ЦК України, ст.ст. З, 4, 8, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 88, 169, 209, 212-215, 224, 225, 228, 233 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до закритого акціонерного товариства «Фінансова група «Страхові традиції», третя особа - закрите акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк», про стягнення страхового

відшкодування - задовольнити.

Стягнути з закритого акціонерного товариства «Фінансова група «Страхові традиції» на користь ОСОБА_1 70 000 (сімдесят тисяч) грн.

страхового відшкодування.

Стягнути з закритого акціонерного товариства «Фінансова група «Страхові традиції» на користь ОСОБА_1 120 (сто двадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 700 (сімсот) грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги або шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.

Суддя ОСОБА_2