Справа № 2-1746/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2010 року Рівненський міський суд Рівненської області

в складі:

головуючого - Музичук Н.Ю.

при секретарі - Радюк Ю.Ю.

за участю прокурора - Квятковського Я.А.

за участю адвоката - ОСОБА_1

предстаника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

представників третіх осіб - ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне справу за позовом ОСОБА_6, третя особа на стороні позивача ОСОБА_7 в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_8, до Відкритого акціонерного товариства "Рівневтормет", треті особи Регіональне відділення Фонду державного майна в Україні по Рівненській власті та виконавчий комітет Рівненської міської ради, про визнання за позивачем права власності на квартиру АДРЕСА_1,-

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2009 року ОСОБА_6 звернувся в суд із позовом в лютому 2010 року уточнив позовні вимоги до Відкритого акціонерного товариства "Рівневтормет", треті особи Регіональне відділення Фонду державного майна в Україні по Рівненській області та виконавчий комітет Рівненської міської ради, про визнання за позивачем права власності на квартиру АДРЕСА_1.

В позовній заяві зазначав, що із 15 квітня 1991 року був прийнятий на роботу водієм на Рівненське обласне підприємство «Вторчермет, де працює по теперішній час, є інвалідом III групи із 2006 року. У зв'язку із тим, що сім»я не була забезпечена житлом, йому по місцю роботи на сім»ю із трьох чоловік, його, дружину та неповнолітнього сина, була надана вказана позовною заявою квартира, на найм якої укладений договір оренди від 19.07.1996 року між ним та відповідачем. В квартиру він вселився, реєстрований та проживає в ній із сім'єю. Квартира знаходиться в житловому будинку, на дольову участь у будівництві якого укладався договір 12.04.1994 року №151 між підрядником АТ Рівненський домобудівний комбінат» та замовником Рівненським обласним підприємством «Втормет», за умовами якого останній зобов'язаний перерахувати кошти в розмірі 60% вартості договору. На час укладення договору та проведення фінансування будівництва квартир підприємство замовник перебувало в державній формі власності. 07.07.1994 Року на базі цілісного майнового комплексу Рівненського обласного підприємства «Втормет» було створене орендне підприємство. На час укладення договору №151 від 12.04.1994 року майно перебувало в державній власності та оперативному управлінні АТВТ «Рівневтормет». Таким чином, квартиру, надану для його сім»ї вважає державною власністю, оскільки капітальні інвестиції на її придбання не увійшли до статутного фонду під час приватизації АТВТ «Рівневтормет» майна державного підприємства зданого в оренду. Активи у вигляді капітальних фінансових вкладень у будівництво житла, в тому числі його квартири, не увійшли до статутного фонду АТ «Рівневтормет», видатки на фінансування будівництва житла в акті оцінки вартості майна орендного підприємства, затвердженому Регіональним відділенням ФДМУ 03.08.1995 року, відображені не були. Відповідно до ст. 4 ЖК України, Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин від 09.04.1994 по 20.02.1997 року, до державного житлового фонду, який підлягав приватизації на користь громадян України, відносився житловий фонд, який знаходився у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, крім кімнат у гуртожитках. Відповідно ст..47 Конституції України, ст.ст. 2,9 ЖК України, держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність, включаючи право на отримання безоплатно квартири у власність /по приватизації/. З приводу передачі квартири АДРЕСА_1 у власність він звертався до відповідача, проте заява не була задоволена, поставлені неможливі для виконання умови передачі у власність відповідача квартири для малосімейних, якої він та члени сім»ї не мають. У цьому зв'язку він вимушений звертатись до суду.

Згідно наданих суду письмових заперечень відповідача, позовні вимоги ОСОБА_6 не підлягають до задоволення. Зазначено, що 12.04.1994 року між підрядником АТ Рівненський домобудівний комбінат» та замовником Рівненським обласним підприємством «Втормет» було укладено договір на Дольову участь в будівництві квартир для підприємства №151. Підприємством за рахунок власних прибутків 04.05.1994 року платіжним дорученням №243 було сплачено аванс в розмірі 60% від вартості договору кошти 640870000 крб. та платіжним дорученням №245 кошти в сумі 153173000 крб. Для зручності ведення розрахунків із підрядником підприємством вище вказана операція показана в складі дебіторської заборгованості Рівненського обласного підприємства «Втормет» перед АТ «РДБК» /аванс на будівництво житла/. Сплачений згідно договору №151 від 12.04.1994 року аванс на момент приватизації майна увійшов до статутного фонду АТ «Рівневтормет» в складі дебіторської заборгованості. Відповідно розпорядження виконкому Рівненської міської ради № 79-р від 22.01.1996 року АТ «Рівневтормет» передано на баланс дві трикімнатні, дві двокімнатні та одну однокімнатну квартиру загальною площею 265,9 кв.м. по вул. Макарова,52 в м. Рівне. 19 ОСОБА_5 1996 року між позивачем та АТ «Рівневтормет» було укладено договір оренди №31 на квартиру АДРЕСА_2. Згідно умов такого договору, квартира переходить у власність орендаря за умови бездоганної роботи на: підприємстві на протязі 15 років після вирішення даного питання на зборах акціонерів. Термін дії договору закінчився 30.06.2001 року, за період роботи до відповідача неодноразово застосувались заходи дисциплінарного впливу з винесенням доган, а на загальних зборах акціонерів 03.03.2006 року прийняте рішення про звільнення відповідачем квартири до 31.03.2006 року або передачі на баланс товариства малосімейної квартири АДРЕСА_3. За відсутністю права відповідача на отримання квартири позовні вимоги ОСОБА_6 просять залишити без задоволення.

Позивач та його представник підтримали позовні вимоги. Надали суду письмові пояснення, згідно яких вказують, що вартість та перелік активів, які включені до статутного фонду товариства були відображені в акті оцінки від 03.08.1995 року, активи у вигляді капітальних вкладень у будівництво житла не увійшли до статутного фонду АТВТ «Рівневтормет». Відповідно до плану приватизації Рівненського обласного орендного підприємства «Втормет», затвердженого начальником Регіонального відділення ФДМУ в Рівненській області від 02.10.1995 року, долученого до матеріалів справи третьою особою. ВП 2.3. вартість об'єктів соціально-побутового призначення /створених/ за рахунок коштів соціального розвитку, такі об'єкти відсутні. Видане на підставі розпорядження виконкому Рівненської міської ради №79-р від 22.01.1996 року Рівненським міським БТІ реєстраційне посвідчення не може бути належним доказом реєстрації за відповідачем права власності на квартиру. Відповідно ст. 1 Закону України «Про приватизацію житлового фонду», державний житловий фонд - це житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств. Квартира, в якій проживає позивач із сім'єю, як наймач, згідно ст.. 4 ЖК України, ст.ст. 1,2,5 Закону України «Про приватизацію житлового фонду», в редакції на час виникнення спірних правовідносин, відновиться до державного житлового фонду, який знаходився в господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, підлягає передачі наймачеві та членам його сім'ю безоплатно. Додатково пояснили, що в спірній квартирі позивач зареєстрований і проживає із сім'єю із липня 1996 року, до того часу проживали в квартирі для малосімейних, яка була отримана дружиною на себе і тещу, право власності на яку одержане в порядку викупу. Така квартира для малосімейних дружиною подарована своїй матері, яка є людиною похилого віку, інвалідом II групи та учасником війни. За наведених обставин поставлені відповідачем умови передачі їм у власність такої квартири не можуть бути виконані, до такої квартири він не має відношення. Протокол №11 загальних зборів акціонерів від 03.03.2006 року в цій частині в цій частині є безпідставним та надуманим. Посилання відповідача на порушення з боку позивача п.5.3 Договору оренди про те, що орендар може стати власником квартири при умові бездоганної праці на підприємстві більше 15 років після вирішення даного питання на зборах акцірнерів безпідставні, оскільки надані суду накази про ніби-то оголошені позивачу стягнення та заходи впливу за 2000, 2002, 2005 роки приймались з порушенням положень чинного трудового законодавств без ознайомлення з ними позивача під розписку, чим унеможливлювалось їх оспорення у встановленому порядку, а станом на час розгляду заяви на загальних зборах акціонерів вони погашені. З урахуванням наведених позовною заявою доводів належності спірної квартири до державного житлового фонду, така двокімнатна квартира загальною площею 48,9 кв.м. і жилою площею 29,3 кв.м. безумовно підлягає до безоплатної приватизації у встановленому порядку. Про порушене відповідачем право позивача на приватизацію квартири стало відомо із матеріалів цивільної справи про виселення, що знаходиться в провадженні Рівненського міського суду із 2006 року. Вважають заперечення відповідача безпідставними, просять задовольнити позовні вимоги.

Третя особа в справі ОСОБА_7 в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина та її представник вважають позовні вимоги доведеними, обґрунтованими, такими що підлягають до задоволення, оскільки позивач набув право на безоплатну передачу квартири державного житлового фонду у власність на склад сім»ї. Просять врахувати на підставі досліджених доказів, підтверджених Регіональним відділенням ФДМУ, що спірна квартира збудована за рахунок державних коштів, державним підприємством, не ввійшла до статутного фонду відповідача по результатах приватизації, право власності на таку квартиру за відповідачем не зареєстровано у встановленому порядку. Посилання відповідача на реєстраційне свідоцтво та передачу квартири на баланс відповідача, як підставу власності на квартиру, не заслуговує на увагу. Висунуті відповідачем умови передачі квартири для малосімейних на користь відповідача є безпідставними, не передбачені договором оренди, суперечними чинному законодавству, та за відсутністю такої квартири.

Представники відповідача ВАТ «Рівневтормет» не визнали позовні вимоги ОСОБА_6 В своїх поясненнях вказали, що у відповідності з чинним на той час Планом розрахунків бухгалтерського обліку перерахування коштів відображено, як дебіторську заборгованість перед забудовником. Актом аудиторської перевірки №32 від 23.06.1994 року було підтверджено достовірність оцінки вартості цілісного майнового комплексу Рівненського обласного орендного підприємства «Втормет» станом на 01.06.1994 року. 30 Червня 1994 року був підписаний договір оренди з викупом майна цього підприємства, в якому відображені всі активи і пасиви підприємства станом на 01.06.1994 року, де знайшли відображення грошові кошти потрачені на придбання житла, де передбачено, що передача майна не означає передачу орендарю права власності на майно, але п.5.1.11. передбачено що орендне майно може бути придбане за рахунок власних коштів і позичених коштів орендарів та за рахунок приватизаційних майнових сертифікатів. Передача майна Рівненського обласного орендного підприємства «Втормет» здійснювалась по акту, в якому кошти перераховані забудовнику знайшли своє відображення в рядку «Грошові засоби». Як свідчить акт оцінки вартості майна орендного підприємства «Втормет», проведеної у відповідності до Методики оцінки вартості об'єктів приватизації /в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20.06.1995 року №437/, затвердженого начальником регіонального відділення фонду державного майна України в Рівненській області за період оренди організацією орендарів було зароблено майна та коштів на суму 69млрд.490 млн. крб.., що склало 57,848% від розміру статутного фонду. Державна частка майна в статутному фонді 50 млрд.635 млн. крб.., що склала 42,152%, пізніше була викуплена акціонерами за грошові кошти, приватизаційні майнові сертифікати та компенсаційні сертифікати. Після завершення будівництва квартир та передачі їх по акту про передачу на баланс між підрядником та замовником, їх вартість була відображена на рахунку обліку основних засобів. Для підтвердження права власності відповідачу були видані реєстраційні посвідчення №80-191-21351 від 15.04.1996 року на квартиру АДРЕСА_4. Позивач не перебував в списках черговості на отримання житла, оскільки на обліку перебувала його дружина ОСОБА_7. а підприємством не видавався дозвіл для реєстрації дружини і сина в спірній квартирі до проведення обміну на квартиру в малосімейному будинку. Позивач має намір обманути державу та акціонерів. Крім того, протягом дії договору оренди позивач неодноразово порушував трудову дисципліну, службові обов'язки, отримував адміністративні стягнення, що суперечить п.5.3 договору оренди. Орендна плата та плата за комунальні послуги позивачем не проводилась, рішення зборів акціонерів від 03.03.2006 року позивач протягом трьох років, в порушення статті 4 п.4.4 статуту акціонерного товариства, не виконав. 30.04.2010 Року на чергових зборах акціонерів питання про передачу позивачу безоплатно у власність орендованої квартири вирішене не на користь позивача. Просять позовні вимоги ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Представник третьої особи, Регіонального відділення Фонду державного майна в Україні по Рівненській області підтримує позицію позивача, з урахуванням положень ч.9 ст.8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", Рішення Конституційного Суду України № 15рп/2010 від 10.06.2010 року «у справі за Конституційним зверненням громадянки ОСОБА_9 щодо офіційного тлумачення п.5 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», встановлених обставин незареєстрованого права власності на квартиру відповідачем за собою станом на теперішній час, жила квартира повинна бути передана в комунальну власність для подальшої приватизації. Спірна квартира ніколи не була в приватні власності відповідача, як була державною так залишилась. В акту оцінки відсутні капітальні вкладення і незавершене будівництво житла. Якщо в акті оцінки від 03.08.1995 року, не записані активи у вигляді капітальних вкладень у будівництво житла і майно, то воно не могло увійти до статутного фонду АТВТ «Рівневтормет» та перейти до приватної власності. Розпорядження виконавчого комітету Рівненської міської ради №79-р від 22.01.1996 року про передачу житла на баланс відповідача є формою бухгалтерського обліку передачі в оперативне управління та не підтверджує належність чи форму власності.

Представник третьої особи виконавчого комітету Рівненської міськвиконкому повністю підтримала позицію Регіонального відділення Фонду державного майна в Україні по Рівненській області, пояснила, що розпорядження виконавчого комітету Рівненської міської ради №79-р від 22.01.1996 року про передачу житла на баланс відповідача не може бути підставою для передачі житла у власність відповідача. Не заперечує задоволення позовних вимог.

Оцінюючи пояснення сторони позивача, представників відповідача, третіх осіб, досліджені надані в справі докази і встановлені обставини цивільної справи, та приймаючи до уваги висновок прокурора щодо можливості задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19 липня 1996 року між Позивачем та Відповідачем АТВТ "Рівневтормет" було укладено договір оренди квартири 106 багатоквартирного будинку по вулиці Макарова за № 52 на підставі того, що сім»я потребувала покращення житлових умов. У відповідності до п. 1 договору оренди вказана квартира надана позивачу на сім»ю у складі з трьох чоловік. У вказаній квартирі на праві найму (оренди) Позивач разом з сім'єю: дружиною і неповнолітнім сином вселився і проживає з серпня 1996 року по теперішній час, факт проживання позивача у даній квартирі засвідчує відмітка в паспорті позивача про реєстрацію місця проживання датована серпнем 1996 року. Таким чином, позивач працює на підприємстві понад 19 років, є інвалідом III групи, іншого житла у власності чи користуванні не має.

Встановлено, що вищевказана спірна квартира знаходиться в житловому будинку, щодо якого 12.04.1994 Року між АТ «Рівненський домобудівний комбінат» та Відповідачем - Рівненським обласним підприємством «Вторчормет» (правонаступником якого є АТВТ "Рівневтормет») було укладено договір № 151 на дольову участь в будівництві квартир для підприємств, установ та організацій (надалі договір дольової участі) . За договором на дольову участь АТ «Рівненський домобудівний комбінат» (підрядник за договором) взяв зобов'язання передати Відповідачу - Замовнику квартири. У відповідності до п.5 вищевказаного договору Замовник зобов'язався на протязі 15 днів перерахувати Підряднику аванс в розмірі 60 % вартості договору, тобто до 27.04.94 року. Загальна сума договору становила 984 080 000 крб.

04.05.1994р у період перебування підприємства у державній власності, відповідачем було здійснені інвестування коштів (перерахований дольовий внесок) у будівництво житла, це зокрема підтверджується платіжними дорученнями та письмовим поясненням відповідача від 21.04.2010 р. №240-06, відповідно до якого 04.05.1994 року згідно платіжного доручення № 243 сума на суму 640870000 крб. та платіжного доручення № 245 на суму 153 173 000 крб., було всього сплачено 794 043 000 крб., що становить 80.69% вартості квартир згідно договору. На момент проведення інвестування (сплати дольового внеску) підприємство відповідача перебувало у державній власності, а відтак будівництво житла здійснювалось за рахунок державних коштів про, що свідчить довідка № 03ф/30 від 20.10.2003 р та довідка надана відповідачем, згідно з якою 07.07.1994 року у відповідача відбулась зміна власності з державної на орендну. На підставі розпорядження Рівненської райдержадміністрації № 149 від 07.07.1994 року, були внесені зміни до статуту Відповідача, внаслідок яких підприємство з державної форми власності було передане в оренду та було створене Рівненське обласне орендне підприємство "Втормет».

28.06.1995 Року наказом № 469 РВ ФДМУ по Рівненській області було створено комісією з приватизації орендного підприємства "Втормет". На комісію покладено обов'язок (п.3-5 наказу) подати на погодження до РВ ФДМУ по Рівненській області: інвентаризаційні описи, протоколи засідання інвентаризаційної комісії, акт оцінки вартості об'єкту приватизації, передавальний баланс, акт аудиторської перевірки.

03.08.1995 Року наказом РВ ФДМУ по Рівненській обл. за № 618 затверджено акт оцінки цілісного майнового комплексу орендного підприємства "Втормет". Відповідальність за достовірність оцінки покладена на голову комісії ОСОБА_10 (п.2 наказу).

02.10.1995 Року РВ ФДМУ по Рівненській обл. затверджено план приватизації майна Рівненського обласного підприємства "Втормет. " Згідно п.2.3 плану об'єкти створені за рахунок коштів соціального розвитку - відсутні.

06.10.1995 р розпорядженням голови Рівненської районної держадміністрації №60 від 06.10.05 р. зареєстроване АТВТ "Рівневтормет", яке створене у відповідності до наказу Регіонального відділення фонду державного майна України по Рівненській обл. від 02.10.1995 року, шляхом викупу державного майна (п. 1.1 статуту .)

На час приватизації правовідносини, щодо набуття права власності на державне майно регулювались Законом України «Про приватизацію державного майна» (в редакції, що діяла з 30.03.95 по 20.03.97, тобто, під час виникнення спірних правовідносин) та постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.1995 р № 36 «Про затвердження методики оцінки вартості об'єктів приватизації" (надалі по тексту методика) та іншими законодавчими актами. У відповідності до ст.20 Законом України "Про приватизацію державного майна» визначення початкової ціни об'єкта приватизації або розміру статутного фонду господарського товариства, що створюється на основі державного підприємства, здійснюється виходячи з оцінки. Оцінка майна здійснює у відповідності до методики. Згідно п.11,12 Методики оцінка вартості об'єктів приватизації здійснюється на підставі балансу підприємтсва за результатами якої складається акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу. Відповідно до п.37 Методики оцінка вартості державного майна, зданого в оренду, що підлягає приватизації, завершується складанням акта встановленого зразка, (дод 3 методики).

У відповідності до Акту оцінки вартості майна орендованого підприємства від 03.08.95 року Рівненського ООП "Втормет", оцінка майна становить 120 125 000 000 крб., що становить статутний фонд товариства згідно акту оцінки та п.6.1 статуту. До статутного фонду АТВТ «Рівневтормет" були включені активи відображені в акті оцінки. Отже вартість та перелік активів, які включені до статутного фонду товариства були відображені у акті оцінки від 03.08.95 року.

У відповідності до Постанови КМ України від 03.04.1993, № 250 "Про затвердження положення про організацію бухгалтерського обліку і звітності в Україні (редакція від 26.04.1995 р яка була чинна на момент здійснення приватизації і складання оцінки) п.36 положення до складу капітатьних видатків належать витрати на будівельно-монтажні роботи, які відображаються за фактичними витратами.

Капітальні вкладення відображаються у балансі за фактичними витратами для забудовника (Замовника). Згідно договору дольової участі № 1515 від 12.04.1994 р Відповідач виступив Замовником будівництва квартири в тому числі квартири в якій проживає Позивач. Отже сума коштів перерахованих Відповідачем в якості внеску в дольову участь за договором на дольову участь № 151 від 12.04.1994 р згідно Постанови КМ України, від 03.04.1993 № 250 відноситься до капітальних видатків, що не заперечує Відповідач у своєму поясненні від 21.04.2010 р№ 240-06.

Пунктом 1 Положення про організацію бухгалтерського обліку і звітності в Україні (затвердженого постановою КМ України від 03.04.1993, № 250 ), визначено встановлює що, це положення єдині методичні бухгалтерського обліку і звітності в Україні для підприємств, незалежно від форм власності. У письмовому пояснені Відповідач, пояснив що для зручності ведення розрахунків з підрядником, операція по перерахуванню коштів в якості дольового внеску 04.05.1994 р, була відображена у складі дебіторської заборгованості. З таким твердженням відповідача погодитись не можливо, оскільки відображення капітальних вкладень у складі дебіторської заборгованості суперечить чинному законодавству України, зокрема Положенню про організацію бухгалтерського обліку і звітності в Україні.

Положення про організацію бухгалтерського обліку і звітності в Україні (затвердженого постановою КМ України від 03.04.1993, № 250 ) визначає статті бухгалтерської звітності до них належать: 1) капітальні вкладення; 2) основні засоби; 3) сировина, матеріали, готова продукція і товари, 4) незавершене виробництво 5) розрахунки з дебіторами та кредиторами 6) фонди і резерви 7 ) прибуток (збиток) підприємства. Отже капітальні вкладення та розрахунки з дебіторами та кредиторами відносяться до окремих статей бухгалтерського обліку. У відповідності до п.10 згаданого положення при ведені бухгалтерського обліку підприємства повинні забезпечити розмежування витрат на виробництво (витрат, обігу) та капітальних вкладень. Крім зазначеного, відповідачу у зв'язку з не відображенням суми в складі капітальних видатків, зручно стверджувати про відображення інвестицій у сумі дебіторської заборгованості, оскільки сума дебіторської заборгованості, на відміну від кредиторської не розписується по контрагентах у документах на приватизацією, а відображається однією цифрою. Крім згаданого у відповідності до Наказу Мінфіну СРСР від 01.11.1991, № 56 "Про затвердження Плану рахунків бухгалтерського обліку фінансово-господарської діяльності підприємств та Інструкції з його застосування", на яку в своєму пояснені посилається відповідач в обґрунтування своєї позиції капітальні вкладення обліковуються на окремому рахунку 08. Рахунок 08 "Капітальні вкладення" застосовується для узагальнення інформації про капітальні вкладення забудовника в основні засоби. Після введення в експлуатацію основних засобів придбаних у інших осіб, з рахунку 08 капітальні вкладення, вартість таких об'єктів списується в основні засоби рахунок 01 (Інструкція з застосування плану рахунків рахунок 08 "Капітальні вкладення"), про те що введені в експлуатацію квартири після введення в експлуатацію були відображені в обліку Відповідача як основні засоби, зазначено на стор.6 письмового пояснення наданого Відповідачем 22.11.2010 р.

Сума перерахованих Відповідачем коштів на фінансування будівництва житла по вул. Макарова, 52 в акті оцінки, під час приватизації підприємства Відповідача, відображені не була, про вказане свідчить розділи ату оцінки "довгострокові фінансові вкладення", "незавершені капітальні вкладення ", «незавершене будівництво житла" в яких показники відсутні. Отже активи у вигляді капітальних вкладень у будівництво житла не увійшли до статутного фонду АТВТ "Рівневтормет", а відтак Відповідачу не може належати житло побудоване за рахунок таких коштів.

У відповідності до п.5.1 статуту відповідача, товариство є власником майна та коштів, преданих йому засновником. Засновником товариства є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській обл. (пункт 4.1 статуту).

У відповідності до плану приватизації Рівненського обласного орендного підприємства "Втормет" затвердженого начальником Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненські області від 02.10.1995 року, долученого до матеріалів справи третьою особою, п.2.3 вартість обєктів соціально-побутового призначення (створених) за рахунок коштів фонду соціального розвитку, такі обєкти відсутні. Разом з тим з документів долучених відповідачем до матеріалів справи (константа залишки на 01.06.1994 року), випливає що кощти перераховані на дольову участь, належали до коштів фонду науково-технічного і соціального призначення.

Відповідач не є власником квартири в якій Позивач зареєстрований та проживає, оскільки капітальні інвестиції на її придбання не були відображені у акті оцінки і не увійшли до статутного фонду під час приватизації - АТВТ "Рівневтормет" майна державного підприємства зданого в оренду.

В ході розгляду справи, встановлено, що на підставі розпорядження виконавчого комітету Рівненської міської Ради № 79-Р від 22.01.1996 року у АТВТ "Рівневтормет» було Рівненським міським бюро технічної інвентаризації видане реєстраційне посвідчення 23.04.1996 року за реєстровим № 80-191-21351. Вказане реєстраційне посвідчення, не може бути належним доказом реєстрації за Відповідачем права власності, оскільки :

- пунктом 2 розпорядження виконавчого комітету Рівненської міської Ради № 79-Р від 22.01.1996 року дозволено АТ «Рівненський домобудівний комбінат» - передати на баланс іншим підприємствам та організаціям, згідно додатку № 2 - 963.4 м.кв загальної площі житла. Додатком №2 до розпорядження до переліку організацій яким передається житло на баланс включено АТ «Рівневтормет» (квартири № 85, 37, 78, 106, 31). Тобто вказане розпорядження передбачає передачу майна на баланс, а не у власність, відповідно Відповідач є лише балансоутримувачем квартири в якій проживає Позивач на праві найму. У відповідності до роз'яснень викладених в листі Вищого арбітражного суду від 31.01.2001, № 01-8/98 "Про деякі приписи законодавства, яке регулює питання, пов'язані із здійсненням права власності та його захистом перебування майна, у тому числі приміщень, споруд, будинків, на балансі підприємства (організації) ще не є безспірною ознакою його права власності. Що ж до права державної власності, то незалежно від того, на балансі якого підприємства знаходиться майно, воно не втрачає статусу державної власності. Баланс підприємства (організації) є формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна та обсягу фінансових зобов'язань на конкретну дату. Баланс не визначає підстав знаходження майна у власності (володінні) підприємства.

Відповідачем в якості доказу права власності на квартиру № 106 в ж/б по вул. Макарова, 52 надане суду реєстраційне посвідчення № 80-1991-21351 від 15.04.1996 р. У відповідності до п.4.1 Правил державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб, що затвердженні наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 р № 56 (редакція чинна на момент видачі реєстраційного посвідчення), оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна проводиться з видачею свідоцтва про право власності за зразком наведеним у додатку № 12 : інвесторам, які у встановленому законодавством України порядку отримали у власність об'єкти нерухомого майна або його частину, побудовані за їх кошти, при наявності відповідного рішення органу державної виконавчої влади, місцевого самоврядування, акта приймання-передачі (частини) інвестору. Отже, оскільки договори дольової або пайової участі належать до різновиду інвестиційних договорів та у зв'язку з наявністю акту приймання-передачі квартир від АТ "РДБК" до АТ "Рівневтормет», у випадку наявності законних підстав для реєстрації права власності, така реєстрація повинна була здійснюватись з видачею свідоцтва на право власності. У зв'язку з відсутністю у відповідача свідоцтва про право власності на квартиру, реєстраційне посвідчення, в тексті якого відсутнє посилання на те, що вказана квартира є власністю відповідача, є документом, що засвідчує реєстрацію квартири за балансоутримувачем.

Правова позиція відповідача стосовно того в якому рядку акту оцінки обліковувались кошти перераховані в дольову участь є суперечливою, так у пояснені за підписом голови правління від 21.04.2010 р, зазначено, що кошти перераховані відповідачем у дольову участь капітальними видатками, але "для зручності" вони були відображені у складі дебіторської заборгованості» разом з тим у пояснені від 22.11.2010 р зазначено, що кошти перераховані відповідачем на будівництво житла найшли своє відображення в балансі і відповідно обліковувались в акті оцінки в розділі «Грошові кошти".

З такою позицією Відповідача суд погодитись не може, оскільки у відповідності до наказу Міністерства фінансів СРСР від 01.11.1991 № 56 "Про затвердження Плану рахунків бухгалтерського обліку фінансово-господарської діяльності підприємств і інструкції з його застосування» на який посилається у своєму пояснені Відповідач, розділ 5 плану рахунків рахунки 50-59 "Грошові кошти» застосовуються для узагальнення інформації про кошти, що знаходяться в касі та розрахунковому рахунку підприємства.

Крім зазначеного, відповідно до акту оцінки майна орендного підприємства від 03.08.95 року комісією проведена оцінка майна орендного підприємства, та визначена його оціночна вартість згідно з передаточним балансом, станом на 01.07.1995 року за наступними показниками: у першому стовпчику зазначено № п/п, у 2-му стовпчику акту оцінки зазначені показники, що підлягали оцінці, 3-й стовпчику зазначена сукупна вартість всього майна державного та майна належного орендарю, 4-й стовпчик вартість майна, що належить орендарю. Форма вказаного акту наведена в додатку 3 методики, складання акту такої форми передбачене п.37 методики. Розділ 5 Методики визначає особливості оцінки вартості орендованого майна. У відповідності до п.33 Методики, вартість майна, що підлягає приватизації (державна частка), визначається як різниця між розміром статутного фонду та часткою, що належить орендарю. Як зазначалось вище, квартира в якій проживає на праві найму Позивач, що підтверджується відповідачем у своєму пояснені від 21.04.2010 р № 240-06, та пояснені від 22.11.2010 року, була споруджена за рахунок державних коштів, які були сплачені у квітні-травні 1994 року до реєстрації орендного підприємства, яке було зареєстроване розпорядження Рівненської райдержадміністрації № 149 від 07.07.1994 року.

Як зазначалось вище, Відповідач на ст.3 пояснення № 742-06 від 22.11.2010 р зазначив, що в акті оцінки кошти перераховані забудовнику відображені в рядку "Грошові засоби", про те в акті оцінки вартості майна в розділі 5. Фінансові активи (які включає в себе підпункт 5.3 кошти. Розрахунки та інші активи) зазначено загальну вартість фінансових активів, що належать державі та вартість майна орендаря на суму 9006 млн. крб., в тому числі з них ті, що належать безпосередньо орендарю теж зазначено сума 9006 млн. крб. У розділі 5 акту оцінки "Фінансові активи" та підрозділі 5.3 вказаного розділу «Кошти, розрахунки та інші активи" під час приватизації не були відображені кошти належні державі, там знайшли своє відображення лише кошти належні орендарю. Отже посилання Відповідача на те, що перераховані ним державного підприємства кошти в дольову участь у будівництві найшли відображення у рядку "Грошові кошти" є безпідставними та такими, що не є доведеними.

Під час розгляду справи відповідач не довів належними і допустимими доказами законності набуття ним у власність квартири в якій на правах найму проживає позивач.

Згідно ст. 47 Конституції України, громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2000 у справі N 1-16/2000 встановлено, що правовий механізм приватизації, власності, порядок і умови набуття та припинення права власності, а також права володіння, користування та розпорядження майном визначаються законами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію житлового фонду» державний житловий фонд це житловий фонд місцевих рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств. Відповідно до статті 5 Закону умовою безоплатної передачі наймачеві та членам його сім'ї квартири (будинку), що підлягає приватизації, є відповідність загальної площі квартири (будинку) нормі, передбаченій абзацом другим частини першої статті 3 Закону (частина перша пункту 1 )(Рішення, Конституційний Суд, від 10.06.2010, №15-рп/2010 "У справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_9 щодо офіційного тлумачення положення пункту 5 статті 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" (справа про безоплатну приватизацію житла)").

Оскільки, фінансування будівництва житла було здійснено за рахунок коштів державного підприємства і витрати на спорудження кварти не були включені до акту оцінки та відповідно не увійшли до статутного фонду господарського товариства, за таких умов квартира в якій Позивач проживає з сім'єю, як наймач, відноситься згідно ст.4 ЖК України до державного житлового фонду, який підлягає приватизації громадянами які в ньому проживають за приписами ч. 2 ст. 1, ч. 2 ст. 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" (в редакції, що діяла з 09.04.94 по 20.02.97, тобто під час виникнення спірних правовідносин) за приписами якої до державного житлового фонду, який підлягає приватизації на користь громадян України, відносився житловий фонд, який знаходився у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств. У відповідності до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" якщо загальна площа квартир (будинків), що підлягають приватизації, відповідає площі, передбаченій абзацом другим статті 3 цього Закону, зазначені квартири (будинки) передаються наймачеві та членам його сім'ї безоплатно. До членів сім»ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло.

Враховуючи викладене квартира, в АДРЕСА_5, наймачем якої є позивач та члени його сім'ї дружина та неповнолітній син, є державною власністю та її площа, згідно з документів наявних в матеріалах справи розпорядження виконавчого комітету Рівненської міської Ради №79-Р від 22.01.1996 року та технічного паспорту долученого Відповідачем, становить 47.8 м. кв. На підставі ст.3 та ст.5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" позивач має право на безоплатне отримання у власність від держави, квартири площею не більше 73 м. кв, з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково квадратних метрів на сім'ю.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача з приводу того, що позивач не набув таке право, тому, що останній притягувався до дисциплінарної відповідальності та не сплачував комунальні платежі, оскільки таких підстав у відмові в безоплатній передачі у власність квартири законом не передбачено.

Суд також не приймає до уваги заперечення відповідача в тій частині, що позивач не набув права на передачу йому безоплатно квартири по тій причині, що у дружини ОСОБА_7 була однокімнатна квартира в будинку для малосімейних і яку позивач повинен був передати згідно домовленості по договору оренди, оскільки така обставина спростована договором оренди, який не містить вказаних відповідачем умов. Окрім того, даний договір оренди з часу його укладення не був змінений чи скасований чи визнаний недійсним.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача з приводу того, що позивачем пропущені строки позовної давності для звернення до суду з приводу захисту порушеного права, оскільки на підставі пояснень позивача і третьої особи встановлено та відповідачем не спростовано, що обставини приватизації майна державного підприємства зданого в оренду АТВТ "Рівневтормет" та порушене відповідачем право на безоплатну передачу квартири державного житлового фонду у власність стали відомі на підставі документів наданих в цивільній справі за позовом відповідача до позивача про виселення із квартири без надання іншого житла, що перебуває в провадженні Рівненського міського суду із 2006 року. Відповідно положень ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, судом встановлено, що позивач із сім'єю набув право на безоплатну передачу йому у власність займаної квартири згідно положень та в порядку передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду" та Положення про порядок передачі квартир /будинків/ у власність громадян та має право на визнання за ним права на передачу у власність йому та членам його сім»ї квартири АДРЕСА_1, яка належить до державного житлового фонду.

З урахуванням приписів п.п. 1,3,4 Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду" та п.п. 13,14,15,16 Положення про порядок передачі квартир /будинків/ у власність громадян, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають до задоволення частково, а інтереси повинні бути захищені в порядку зобов'язання балансоутримувача квартири Відкритого акціонерного товариства "Рівневтормет" та компетентних державних органів і органів місцевого самоврядування, як третіх осіб Регіонального відділення Фонду державного майна в Україні по Рівненській області та виконавчого комітету Рівненської міської ради, шляхом делегування повноважень КП «Рівненське міське технічної інвентаризації», до підготовки необхідних документів та передачі позивачу та членам його сім»ї у власність квартири АДРЕСА_1 в межах та порядку Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду" і Положенням про порядок передачі квартир /будинків/ у власність громадян.

На підставі ст. 47 Конституції України, Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", Положення про порядок передачі квартир /будинків/ у власність громадян, керуючись ст.ст. 10,11,60,208,209,212-215,218,223, 292,294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_6 задовольнити частково.

Визнати право на передачу у власність громадянину ОСОБА_6 та членам його сім»ї квартири АДРЕСА_1, яка належить до державного житлового фонду.

Зобов'язати Відкрите акціонерне товариство "Рівневтормет" та Регіональне відділення Фонду державного майна в Україні по Рівненській області передати ОСОБА_6, його дружині ОСОБА_7 та сину ОСОБА_8 у власність квартиру АДРЕСА_1 в межах та порядку Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду".

Виконавчому комітету Рівненської міської ради, шляхом делегування повноважень КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації», підготувати необхідні документи для передачі квартири АДРЕСА_1 у приватну власність, передбачені Положення про порядок передачі квартир /будинків/ у власність громадян.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд поданням апеляційної скарги в десятиденний з дня проголошення рішення, а для осіб, які брали участь у розгляді справи але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення - протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського міського суду Н.Ю.Музичук