Лисичанський міський суд Луганської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2010 року Лисичанський міський суд Луганської області

в складі: головуючої судді Чернобривко Л.Б.

при секретарі Дьоміновій О.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в здійсненні права власності,

встановив:

позивач звернувся з позовом до відповідача про усунення перешкод в здійсненні права власності, посилаючись на те, що він є власником будинку 65 по вул. Красногвардійській в м. Лисичанську на підставі спадкового договору від 10.07.2009 року, після смерті ОСОБА_4, померлої 28.07.2009 року. В його будинку зареєстрований відповідач, який є чоловіком дочки, померлої ОСОБА_4 Оскільки відповідач зареєстрований в будинку, а проживає за іншою адресою, він не може розпорядитися будинком. Добровільно відповідач виписатись з квартири не бажає, тому проси усунути перешкоди у користуванні ним власністю, визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житлом будинком 65 по вул. Красногвардійській в м. Лисичанську.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав позов, просив його задовольнити. У своїх поясненнях посилався на обставини, викладені у позовній заяві, на підтвердження яких надав суду відповідні докази. Доповнив, що ОСОБА_3 ніколи не проживав в цьому будинку, яким чином він там прописався не знає, але в теперішній час у звязку з тим, що в будинку прописаний відповідач він не має змоги, як власник будинку, розпорядитися цим будинком, оскільки проживає в Криму і будинок треба продати.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Доповнила, що Павленко не може скористатися своїм правом розпорядитися належним йому будинком, оскільки там прописаний відповідач. Відповідач у будинку ніколи не проживав, лише був прописаний на прохання ОСОБА_5, з заявою про вселення в цей будинок ніколи не звертався, його речі в будинку відсутні. В загалі в будинку ніхто не проживає після смерті ОСОБА_4

Представник відповідача ОСОБА_6 у судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що відповідач проживав в цьому будинку за час проживання в ньому ОСОБА_4, здійснював догляд за будинком та хворою ОСОБА_4 Після її смерті він намагався продовжувати проживати в будинку, але до двору його не допускали, бо Павленко заборонив будь-кому з»являтися у будинку. З позовом до суду про вселення в будинок ОСОБА_5 не звертався. ОСОБА_5 особисто звертався до позивача, але результати йому невідомі.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засіданні не з»явився, про день і час розгляду справи , повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи без його участі до суду не надходило.

Суд досліджує надані докази: копія спадкового договору, витяг з реєстру правочинів, витяг з реєстру права власності, довідка паспортної служби, копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4, довідка паспортної служби, довідка голови вуличного комітету.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав суду, що померла ОСОБА_4 є матірю ОСОБА_2 Коли позивач уїхав в Крим , його мати проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 сама. ОСОБА_5 приходив до неї , вимагав від неї спиртне, оскорбляв її. Проживав ОСОБА_5 АДРЕСА_1, який чином він приписався у спірному будинку невідомо. При житті ОСОБА_4 відповідач не проживав у будинку, навіть жодного разу не ночував там. Обіцяв добровільно виписатись з будинку, але не зробив цього. За будинком в теперішній час наглядає він. Жодного разу до нього з приводу проживання в спірному будинку ОСОБА_5 не звертався.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав суду, що відповідача знає майже 15 років і жодного разу не бачив його за адресою Красногвардійська,65. ОСОБА_4 це мати ОСОБА_2, ОСОБА_5 їх зять. ОСОБА_4 сварила відповідача за те, що він все повиносив з будинку та пропив. ОСОБА_5 проживав і в теперішній час проживає в м. Лисичанську в будинку, де знаходиться центральна аптека разом із своєю сімєю. Йому невідомо чи звертався ОСОБА_5 до Павленко з приводу свого проживання в будинку ОСОБА_4 З будинку та з двору ОСОБА_5 повиносив весь метал.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала суду, що тьотя ОСОБА_5 проживала сама в ІНФОРМАЦІЯ_1. їй відомо, що ОСОБА_2 її син, і є дочка, але її вона не знає. Вона допомагала бабусі заносити вугілля, дрова до хати. Двічі бачила ОСОБА_5. ОСОБА_4 скаржилася, що ОСОБА_5 викрав у неї документи і прописався в будинку, не говорила, що він проживає у неї. Його речей в будинку немає. Після смерті ОСОБА_4 в будинку ніхто не живе.

Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_6, свідків, дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що 10.07.2009 року був укладений спадковий договір між ОСОБА_4 (відчужувачем) та ОСОБА_2 ( набувачем), про те, що набувач зобовязується виконувати передбачені в ньому розпорядження відчужувана і в разі його смерті набуває право власності на рал жене відчужувачу майно, а саме житловий будинок з побудовами № 65 по вул. Красногвардійській в м. Лисичанську ( а.с.5).

Із свідоцтва про смерть (а.с.11) вбачається, що ОСОБА_4 померла 28 липня 2009 року. Таким чином власником будинку є ОСОБА_2. Оскільки позивач проживає в Криму, в теперішній час вирішує питання про продаж будинку, який залишився після смерті його матері, а прописка відповідача в цьому будинку позбавляє його права користуватися та розпорядитися власністю на свій розсуд.

Відповідно ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення певних дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Із пояснень свідків, допитаних у судовому засіданні, встановлено, що хоча відповідач ОСОБА_5 був прописаний в будинку 65 по вул. Красногвардійській в м. Лисичанську, але жодного дня в цьому будинку не проживав, тому втратив право користування цим будинком на підставі ст. 71 ЖК УРСР. Виходячи з цього, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі ст. ст. 386, 391 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК УРСР, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212 -215, 218 ЦПК України , суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в здійсненні права власності задовольнити.

Усунути перешкоду у користуванні власністю ОСОБА_2 будинком 65 по вул. Красногвардійській в м. Лисичанську шляхом визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщення будинком 65 по вул. Красногвардійській в м. Лисичанську.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Лисичанський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, або у разі подання апеляційної скарги- після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не скасоване.

Суддя: