Справа № 2-1741/10
РІШЕННЯ

іменем України

"30" вересня 2010 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Вуїва О.В., при секретарі Кашарайло А.А.,

за участю: позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики в якому вказував, що 02 вересня 2009 року між ним та відповідачем було укладено договір позики про що свідчить письмова розписка.

Відповідно до договору позивач передав у власність ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 6 500 доларів США, а останній зобовязався повернути борг в строк до 01 листопада 2009 року.

Посилаючись на те, що відповідач ухилився від повного та своєчасного виконання умов договору позики в частині повернення суми боргу, а тому ОСОБА_1 просив стягнути з нього борг в грошовій одиниці України з врахуванням курсу валют на час розгляду справи, а саме в розмірі 51 285 грн., а також всі судові витрати, понесені ним при зверненні до суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали вимоги в повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеним в позові.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав.

Свої заперечення обгрунтовував безгрошовістю розписки, яка була написана ним в якості дублюючого документа та свідчить про наявність боргу за іншим договором.

Заслухавши пояснення сторін, представника позивача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 02 вересня 2009 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали між собою договір позики.

В підтвердження укладення договору позичальник надав позикодавцю письмову розписку.

Відповідно до договору позивач передав у власність відповідачу грошові кошти в розмірі 6 500 доларів США, а останній отримав їх та зобовязався повернути в строк до 01 листопада 2009 року.

Однак позичальник у вказаний строк борг не повернув про що свідчить наявність оригіналу розписки в позикодавця.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають з підстав, передбачених законодавством, зокрема з договорів та інших правочинів.

З положень ч. 1 ст. 1046, ст. 1047 ЦК України вбачається, що за договором позики (який укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян) одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Положення ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачають обовязок позичальника повернути позикодавцеві позику (кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України в разі несвоєчасного повернення суми позики, позичальник не звільняється від виконання зобовязання та зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, зокрема, суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В той же час доводи відповідача про безгрошовість розписки не можуть бути прийняті судом до уваги в звязку з наступним.

Відповідно до ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Проте відповідачем взагалі не надано суду жодних доказів, що можуть свідчити про безгрошовість договору позики, хоча обовязок надання таких доказів в силу ст. 10, 60 ЦПК України покладений саме на особу відповідача.

За таких обставин, з врахуванням вимог ст.ст. 526, 530, 533 ЦК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сума боргу в національній валюті за курсом валют на час розгляду справи в розмірі 51 285 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд розподіляє судові витрати.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики, укладеним 02 вересня 2009 року в розмірі 51 285 (пятдесят одна тисяча двісті вісімдесят пять) гривень, а також 632 (шістсот тридцять дві) гривні судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Вуїв О.В.