Ленінський районний суд м. Миколаєва
28 вересня 2010р. Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі: судді - Тихонової Н.С., при секретарі - Бреженюк Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства комерційного банку «Надра» про визнання недійсними кредитного договору, договору застави та договору поруки,
У червні 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ВАТ КБ «Надра» про кредитного договору, договору застави та договору поруки - недійсними. Свої вимоги мотивувала тим,"що зміст договорів суперечить чинному цивільному законодавству, а саме чинним законодавством не передбачено право Банку надавати кредит в іноземній валюті.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному
Представник Банку в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на необґрунтованість позову, оскільки вважали, що договір укладено з дотриманням всіх вимог чинного законодавства.
Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
06.03.2007р. між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 08/03/2007/840 К-126 на суму 14 000 доларів США, строком до 20.02.2014р.. з виплатою за користування кредитом 11,3 % річних.
В забезпечення зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором, був укладений Договір Поруки з ОСОБА_2, відповідно до якого остання зобов'язалася відповідати солідарно перед Банком за виконання зобов'язань боржника за кредитним договором, у тому числі в сумі кредиту, відсотків за його використання.
Також в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 06.03.2007р. між Банком та позивакою був укладений Договір Застави, відповідно до якого предметом застави є автомобіль марки «HYUNDAI ACCENT», 2007р.в., р/н BE 1130 АН.
З умовами договорів ОСОБА_1 та ОСОБА_2О, були ознайомлені, ними вони підписані, однак позивачка звернулася до суду із позовом в якому зазначила, що зазначені договори укладено з порушенням чинного законодавства, а саме чинним законодавством не передбачено право Банку надавати кредит в іноземній валюті.
Пунктом 1 статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що для чинності правочинну необхідна одна з таких умов, як відповідність його змісту цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.
Припис частини першої статті 215 Цивільного кодексу України визначає, що недодержання в момент вчинення правочинну вказаної вище вимоги є підставою для його недійсності.
В момент вчинення оспорюваного по даній справі правочинну вказані вище умови були дотримані:
Відповідно до статті 44 Закону України «Про ОСОБА_3 банк України» , статей 5.12 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» ОСОБА_3 України здійснює видачу та відкликання ліцензій, контролює діяльність банків, юридичних та фізичних осіб (резидентів і нерезидентів) , які отримали ліцензію НБУ на здійснення валютних операцій, в частині дотримання ними валютного законодавства.
Стаття 99 Конституції України встановлює, що грошовою одиницею України є гривня, разом з тим, вказана стаття не обмежує використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.
Частиною 2 статті 192 Цивільного кодексу України передбачено, що іноземна - валюта може використовувати в Україні у випадках і в порядку, встановленому законом.
Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю є Декрет Кабінетів Міністрів України «про систему валютного регулювання і валютного контролю».
Відповідно до статті 5 Декрету операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій ОСОБА_3 Банку України.
Статтею 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до положень статей 47,49. Закону України «Про ОСОБА_3 і банківську діяльність» банківські установи мають право здійснювати кредитні операції, у тому числі розміщувати залучені кошти від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, на підставі банківської ліцензії. Стаття 2 цього Закону визначає банківський кредит на будь- яке зобовязання банку надати певну суму грошей, будь-яку гарантію, будь-яке зобов'язання придбати, право вимоги боргу, будь-яке провадження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобовязання боржника щодо повернення заборгованості суми, а також на зобовязання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. При цьому, відповідно до цієї ж статті кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент.
Відповідно припису статті 1 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» надання кредитів в іноземній валюті відноситься до валютних операцій.
Здійснення валютних операцій може мати місце на підставі генеральних чи індивідуальних ліцензій ОСОБА_3 Банку України.
Відповідно до статті 5 Декрету індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції. Перелік валютних операцій, для здійснення яких необхідна індивідуальна ліцензія НБУ, наданий у частині 4 цієї статті.
Генеральні ліцензії надаються на здійснення валютних операції, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання.
Пункт «в» частини 4 статті 5 Декрету передбачає вимогу щодо отримання індивідуальної ліцензії НБУ на здійснення операцій щодо надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі.
Правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами статті 5 Декрету є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку.
У Банка наявна банківська ліцензія, видана НБУ на здійснення операцій, визначених ч. 1 та п. 5-11 ч. 2 ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність».
Отже, надання Банком кредиту в іноземній валюті є правомірним, оспорюванні угоди укладені у відповідності з чинним законодавством.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства комерційного банку «Надра» про визнання недійсними кредитного договору, договору застави та договору поруки необхідно відмовити.
Керуючись ст.ст. 10,11, 60,212,214 ЦПК України, суд, -
В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства комерційного банку «Надра» про визнання недійсними кредитного договору, договору застави та договору поруки - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області в порядку ст. 294 ЦПК України.

Суддя: