Новоодеський районний суд Миколаївської області
Справа № 2 1438/10 р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 грудня 2010 р. Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого - судді Демінської О.І., при секретарі - Міріченко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

21 жовтня 2010 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позивачка вказує, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем з 1983 року, який розірвано 09.11.2009 р. та сторони проживають окремо. Від цього шлюбу мають дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач в утриманні дітей добровільно участі не приймає.

Посилаючись на викладене, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання кожної дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менш ніж 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

У судове засідання позивачка не зявилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав до суду заперечення проти позову із проханням слухати справу у його відсутність та просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. При цьому посилався на те, що має 500 грн. заробітної плати щомісяця, матір похилого віку, яка перебуває на його утриманні. Також як на підставу в задоволенні позову послався на те, що під час проживання разом із ним двох їх інших спільних дітей, які на даний час є померлими, він не звертався до суду із позов про стягнення з позивачки на його користь аліментів на їх утримання.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано 09.11.2000 року (свідоцтво про розірвання шлюбу І-ФП№086961, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області 13.03.2002 р.)

Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження, І-ФП№253428, виданого Павловською сільрадою Снігурівського району Миколаївської області 26.08.1994 р. та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження, І-ФП№048852, виданого 15.05.2000 р. Гурївської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області.

Неповнолітні діти на даний час проживають разом з матір та перебувають на її утриманні, а відповідач у добровільному порядку взагалі не приймає участі у утриманні останніх (вказана обставина відповідачем в запереченнях, наданих до суду не спростовувалось), а тому суд вважає цей факт доведеним та встановленим у судовому засіданні.

Також відповідно довідці № 425 від 20.10.2010 року Новоодеського ПАЛ ОСОБА_3 навчається в Новоодеському ПАЛ з 01.09.2010 року та перебуває на неповному державному забезпеченні.

Відповідно довідці №01/02-07/222 від 08.11.2010 р. управління праці та соціального захисту населення Снігурівської райдержадміністрації дохід середньомісячний відповідача ОСОБА_2 за період з січня 2010 року по жовтень 2010 року склав 617 грн. 22 коп. після проведення усіх відрахувань із заробітної плати.

Доказів перебування на утриманні відповідача матері похилого віку до суду не надано.

Відповідно до заперечень відповідача, наданих до суду, інших неповнолітніх дітей відповідач не утримує.

Ч.3 ст.11 Закону України „Про охорону дитинства від 26 квітня 2001 р. (з наступними змінами та доповненнями), передбачає, що батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей.

Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обовязку визначаються за домовленістю між ними.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 СК України) або у твердій грошовій сумі (ст.184 СК України) і виплачуються щомісячно.

При визначені розміру аліментів, суд відповідно до ст.182 СК України враховує обставини справи, стан здоровя, матеріальне становище дитини, матеріальне становище платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2М є працездатною особою, має постійне місце роботи, тому відповідно до вищезазначеної норми, розмір аліментів слід визначити у частці від доходу.

Отже, оцінюючи зібрані докази у справі, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2М, який є батьком неповнолітніх дітей сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,, зобовязаний до утримання останніх та має можливість сплачувати аліменти.

Проте, враховуючи матеріальний стан відповідача факт перебування сина на неповному державному утриманні, а також спільний обовязок обох батьків по утриманню неповнолітніх дітей, тому суд вважає можливим визначити їх в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно та до досягнення ними повноліття.

За правилами ст.189 СК України, батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на утримання дитини, в якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що такий договір між сторонами не укладався, тому, при вищезгаданих обставинах з відповідача можуть бути стягнуті аліменти на утримання дітей на користь позивачки.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача проти задоволення позову на те, що ним не предвлялося до позивачки у свій час вимог про стягнення аліментів на утримання інших дітей, які проживали деякий час разом з ним та перебували на його утриманні, оскільки діючим законодавством передбачено, що кожна особа користується своїми правами на власний розсуд, а факт невикористання відповідачем свого права на отримання аліментів на утримання дітей з позивачки, не є підставою для звільнення його від обовязку по утриманню власних дітей.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

З відповідача ОСОБА_2М слід стягнути на користь позивачки аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, 1/3 частину від усіх видів заробітку (доходу) відповідача але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.10 2010 року до досягнення ОСОБА_3 повноліття, після чого у розмірі - ? частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача на утримання ОСОБА_4 до її повноліття.

В силу ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 51 (пятдесят одна) грн. 00 коп. та витрати на інформаційнотехнічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 (сто двадцять) грн. 00 коп.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню в справах про стягнення аліментів.

Керуючись ст.ст.14, 209, 212-215, 224, 225 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, 1/3 частину від усіх видів заробітку (доходу) відповідача але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.10 2010 року до досягнення ОСОБА_3 повноліття, після чого у цьому ж розмірі - ? частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача на утримання ОСОБА_4 до її повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 51 грн. судового збору на користь держави та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 10 днів з дня його проголошення .

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: