Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

ІменемУкраїи

22 березня 2010 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Черенкової Н.П.,

при секретарі - Пасечнюк А.П.,

за участі позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна, треті особи - Закрите акціонерне товариство комерційний банк «Приват банк» в особі Миколаївського регіонального управління, кооператив «Жигулі» по будівництву та експлуатації колективних гаражів для автомобілів, що знаходяться в особистій власності громадян, обслуговуючий кооператив садівниче товариство «Нива», -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розподіл майна , придбаного під час шлюбу та просила визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобіля ВАЗ 111830, вкладу за договором № SAMDN9280 (вклад «Копілка») у Миколаївському регіональному управлінні ЗАТ «Приват Банк» , та стягнути на її користь грошову компенсацію в сумі 23255,00 грн. та 1/2 частину суми вкладу.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що все майно, придбане у шлюбі ними розділено.

Представник ЗАТ КБ «Приват банк» в особі Миколаївського регіонального управління у вирішенні спору покладався на розсуд суду.

Ухвалою суду до участі у справі в якості третіх осіб притягнуто кооператив «Жигулі» по будівництву та експлуатації колективних гаражів для автомобілів, що знаходяться в особистій власності громадян, та обслуговуючий кооператив садівниче товариство «Нива».

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач до судового засідання зявитись відмовився, але при цьому, заперечував проти розгляду справи у його відсутності.

Представник ЗАТ КБ «Приват банк» в особі Миколаївського регіонального управління до суду не з'явився, просив про розгляд справи у його відсутності.

Представник кооперативу «Жигулі» по будівництву та експлуатації колективних гаражів для автомобілів, що знаходяться в особистій власності громадян, та представник обслуговуючого кооперативу садівниче товариство «Нива» просили про розгляд справи у їх відсутності.

Оскільки в справі достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, судом ухвалено про розгляд справи у відсутності вказаних осіб.

Обставини справи встановлені судом.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 17.09.1983 року по 04.04.2009 року знаходились у шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які досягли повноліття

Під час шлюбу подружжям було придбано автомобіль ВАЗ 111830, державний номер BE 7958 ВЕ, 2006 року випуску, вартістю 46510 грн.; гараж № 4 у кооперативі «Жигулі» по будівництву та експлуатації колективних гаражів для автомобілів, що знаходяться в особистій власності громадян вартістю 21043,00 грн. та земельну ділянку №525 по вул. Зарічній, в обслуговуючому кооперативі садівничому товаристві «Нива», та відкрито рахунок в Миколаївському регіональному управлінні ЗАТ КБ «Приват банк» на суму 8903,47 грн.

Під час шлюбу подружжям приватизована квартира АДРЕСА_1 , та зареєстровано право власності за ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_3О по 1/4 частині за кожним. Вартість вказаної квартири складає 30017,00 грн.

01.04.2009 року ОСОБА_2 продав ОСОБА_6 земельну ділянку в обслуговуючому кооперативі садівничому товаристві «Нива»» за 1257,00 грн.

10.04.2009 року відповідач продав ОСОБА_7 гараж № 4 у кооперативі «Жигулі» по будівництву та експлуатації колективних гаражів для автомобілів, за 21043,00 грн.

У відповідності до ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором в силу ст. 70 СК України.

Згідно ч. 2 ст. 61 СК України, обєктом права спільної сумісної власності є і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну) установу.

За такого, вказане вище майно є спільною сумісною власністю подружжя.

Оскільки гараж та земельна ділянка придбані під час шлюбу, були за згодою подружжя продані, то це майно розподілу не підлягає.

Заперечення відповідача щодо того, що майно не підлягає розподілу, оскільки вже розділено, не заслуговують на увагу, так як цим майном подружжя розпорядилось за взаємною згодою, у відповідності до вимог ст. 65 СК України.

Окрім того, відчуження даного майна відбулося не на користь ОСОБА_1

Майно, яке підлягає розподілу складається: із автомобіля марки ВАЗ 111830, державний номер BE 7958 ВЕ, кузов № НОМЕР_1, вартістю 46510,00 грн., та вкладу у Миколаївському регіональному управлінні ЗАТ КБ «Приват Банк» за договором № SAMDN9280 (вклад «Копилка») від 23.01.2008 року, сума якого склад є 8903,47 грн.

При розподілі вказаного вище, суд виходить із вимог ст. 71 СК України.

Оскільки автомобіль є неподільним в натурі, та ним користується ОСОБА_2, то на підставі ст. 71 ч. 2 СК України, на користь ОСОБА_1 слід стягнути грошову компенсацію в сумі 1/2 частина його вартості в сумі 23255,00 грн.(46510:2).

При цьому, суд виходить із вартості автомобіля за його покупкою, оскільки позивачкою не збільшені позовні вимоги за довідкою по його вартості на сьогоднішній день 48900,00 грн.

У відповідності до вимог ст. 61 ч. 2 СК України, за ОСОБА_1 слід також визнати право власності на тину грошових коштів, які знаходяться на рахунку, відкритому на 1/2 частину грошових коштів, які знаходяться на рахунку, відкритому на ім'я ОСОБА_2 в Миколаївському регіональному управлінні ЗАТ КБ «Приват Банк» в сумі 4451,74 грн. (8903.47:2), з нарахуванням відсотків за користування на момент виплати.

Таким чином, позов підлягає задоволенню.

06.12.2006 року ОСОБА_2 заключив кредитний договір на суму 150000.00 естонських крон ( по курсу НБУ 41,9741 грн. за 100 крон) або 62970,00 грн. Строк повернення кредиту спливає 25.12.2010 року.

У відповідності до вимог ст. 61 ч. З СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності.

Кредитний договір від 06.12.2006 року був заключний ОСОБА_2 у м. Талліні, на суму 150000,00 естонських крон, що в еквіваленті складає 62970,00 грн.

При цьому, відповідачем не надано доказів, що цей договір був укладений в інтересах сім'ї, та таких доказів не добуто і судом.

Посилання ОСОБА_2 на те, що гроші за цим кредитним договором були витрачені на придбання автомобіля, спростовується наступним.

Автомобіль був придбаний у м. Миколаєві, а не в м. Талліні, не за крони, а в національній грошовій одиниці - гривні.

Окрім того, автомобіль був придбаний 31.12.2006 року, вартість його складала 38758,33 грн. та ПДВ - 20 % - 7751,67 грн., а всього 46510,00 грн., тоді як, кредитний договір був заключний 06.12.2006 року та отримано 150000,00 крон, що в еквіваленті складає 62970,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що борг за кредитним договором на ім'я ОСОБА_2 виключенню до розподілу не підлягає. Окрім того, таких позовних вимог ОСОБА_2 не заявив.

В силу ст. 85. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі232,55 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30,00 грн., витрати на виклик до суду в сумі 33,65 грн., 32,20 грн., 32,09 грн., 35,24 грн., а всього 365,73 грн.

Керуючись ст. ст. 15,20,32,204 ЦПК України, суд-,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину договору № SAMDN9280 (вклад «Копілка») від 23.01.2008 року, відкритого на ім'я ОСОБА_2 у Миколаївському регіональному управлінні ЗАТ КБ «Приват Банк», в сумі 4451,74 грн. з нарахуванням відсотків за користування на момент видачі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за 1/2 частину вартості автомобіля в сумі 23255,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі232,55 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30,00 грн., витрати на виклик до суду в сумі 103,18 грн., а всього 365,73 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з виконанням вимог ст. ст. 294 - 296 ЦПК України.

Суддя Черенкова Н.П.