Справа № 2-421/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2010 року місцевий Овідіопольський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Куркана М.М.

при секретарі Савченко М.В.

з участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача -ОСОБА_3 с/ради ОСОБА_4

третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 с/ради Овідіопольського района Одеської області, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_6

Про скасування рішення ОСОБА_3 с/ради Овідіопольського району Одеської області про передачу в оренду земельної ділянки, визнання незаконною відмову про передачу в оренду земельної ділянки, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою

ВСТАНОВИВ:

В липні 2008 р. позивачі звернулися до суду з вищеназваним позовом, в якому зазначали, що згідно договору купівлі-продажу від 09.03.2004 р. позивач ОСОБА_2 є власницею житлового будинку з господарчими спорудами, який розташований на земельній ділянці фактичного користування площею 4500 кв. м.

Вказана земельна ділянка була огороджена. Про те, що вказана земельна ділянка є більшою на 0.09 га ніж було вказано у договорі попередній власник будинку її не попередив. Він користувався вказаною земельною ділянкою з 1996 р., яку обробляв, засадив фруктовим садом та виноградом.

Вважала, що після придбання будинку до неї перейшло і право користування земельною ділянкою .

29.07.2004 р. вона уклала з відповідачем договір оренди земельної ділянки площею 0.20 га , при цьому надлишки земельної ділянки площею 0.09 га виявлені не були.

Дізнавшись від ОСОБА_3 сільського голови, що земельна ділянка, якою вона користується є більшою на 0.09 га, її донька Рева 30.07.2007 р. звернулася до відповідача із заявою про передачу їй вказаної частини земельної ділянки для будівництва та обслуговування будинку. Відповідач відповів, що цільове призначення вказаної частини земельної ділянки - для ведення особистого підсобного господарства і, що згідно генерального плану забудови с. Калаглія будівництво житлового будинку на вказаній земельній ділянці не передбачено. 12.05.2008 р. вона-Рева знову звернулася із заявою до відповідача з проханням передати їй вказану частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. На свою заяву отримала відповідь, що спірна земельна ділянка вже передана в оренду іншій особі, якою є ОСОБА_5, який є мешканцем м. Іллічівськ. Позивачі вважали, що дії відповідача протирічать Земельному Кодексу України , в звязку з чим просили суд постановити рішення, яким скасувати рішення ОСОБА_3 с/ради про передачу земельної ділянки площею 0.09 га за адресою с. Калаглія, вул. Суворова ,61 в оренду ОСОБА_5

Визнати не чиною відмову відповідача передати в оренду ОСОБА_1 вищевказану земельну ділянку.

Усунути перешкоди в користуванні вищевказаною земельною ділянкою.

В судовому засіданні позивачі свої вимоги підтримали.

Представник відповідача ОСОБА_3 с/ради ОСОБА_4 позов не визнав і пояснив, що дійсно позивач ОСОБА_2 має на праві власності житловий будинок з господарчими спорудами, який розміщений на вул. Суворова,61 с. Калаглія, їй, як власниці вказаного будинку була передана у власність земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0.250 га та земельна ділянка площею 0.200 га. Розмір вказаних земельних ділянок відповідає розміру земельної ділянки, вказаної в договорі купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку.

Дійсно до земельної ділянки, яка передана у власність ОСОБА_2 прилягає земельна ділянка площею 0.09 га для ведення особистого селянського господарства і ця земельна ділянка знаходиться в комунальній власності громади с. Калаглія.

15 серпня 2007 р. до с/ради з заявою про надання в оренду земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства звернувся ОСОБА_5. Його заява була розглянута на сесії і рішенням сесії ділянка була передана в оренду ОСОБА_5, який 24 грудня 2007 р. уклав із с/радою договір оренди земельної ділянки площею 0.08 га за адресою с Калаглія, вул. Суворова,63.

Оскільки позивач ОСОБА_1 звернулася до с/ради із заявою про надання їй в оренду земельної ділянки, яка вже була надана в оренду ОСОБА_5, в задоволені її заяви було відказано.

З названих підстав позов і не визнає.

Третя особа на стороні відповідача ОСОБА_5 позов не визнав, оскільки вважає, шо спірна земельна ділянка була передана йому в оренду відповідно до вимог Земельного Кодексу України.

Заслухавши пояснення сторін, дослідив письмові матеріали суд вважає, що позов не підлягає задоволенню зі слідуючих підстав:

Відповідно до ст. 78 ч.2 Земельного Кодексу Україні право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до сх. 116 ч. 1 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст.121 ч.1 п. г того ж Кодексу громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах та будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка ) у селах не більше 0,25 га.

Відповідно до ст. 124 ч.1 того ж Кодексу передача земельних ділянок , що перебувають у державній, комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладання договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст.386 ч.2 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його права, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Судом встановлено, що дійсно позивач ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 09.03.2004 р. приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області за реєстровим №375 придбала житловий будинок з господарчими спорудами, який розміщений на вул. Суворова, 63, нині Суворова.61, с. Калаглія, Овідіопольського району Одеської області та розташований на земельній ділянці фактичного користування площею 4500 кв. м. 15 травня 2008 р. ОСОБА_2 отримала Державні акти на право власності на земельні ділянки серія ДД №967776 та ДЦ №967773, відповідно до яких їй передана у власність земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0.250 га та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0.200 га, тобто ОСОБА_2 отримала у власність земельну ділянку, на якій розміщений належний їй вищевказаний будинок, розмір якої був вказаний у вищевказаному договору купівлі-продажу. Будь яких порушень її права власності судом не встановлено і будь-яких доказів, які б свідчили б про те, що відповідач порушує право власності на вищевказані земельні ділянки, позивачем Брайцара суду не надано.

Судом також встановлено, що третя особа на стороні відповідача ОСОБА_5 відповідно до вимог Земельного Кодексу України звернувся 15.08.2007 р. до ОСОБА_3 с/ради із заявою про надання йому в оренду земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

ОСОБА_3 с/рада також відповідно до вимог Земельного Кодексу на засіданні XIII сесії 111 скликання розглянула заяву ОСОБА_5 і прийняла рішення №796-111, яким виділила ОСОБА_5 в оренду земельну ділянку площею 0.08 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території ОСОБА_3 с/ради с. Калаглія, вул. Суворова 63.

На підставі вказаного рішення між відповідачем та ОСОБА_5 був укладений договір оренди вищевказаної земельної ділянки.

Оскільки позивач ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про надання їй у власність земельної ділянки, яка вже була надана в оренду ОСОБА_5, відповідач був позбавлений можливості надати їй у власність спірну земельну ділянку Реві.

Суд не може взяти до уваги доводи позивачів, що відповідач не мав права надавати ОСОБА_5 в оренду спірну земельну ділянку, оскільки останній не є жителем с. Калаглія, оскільки чинне земельне законодавство не передбачає обмеження в наданні в оренду земельних ділянок громадянам України, які не мешкають на території певної громади.

Таким чином, оскільки в процесі судового розгляду не було встановлено порушення права власності земельними ділянками, належними позивачу ОСОБА_2, а також встановлено, що прийняте відповідачем рішення, яке оспорюється позивачами відповідає вимогам Земельного Кодексу України, позов не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10,11,209, 212,214,215 ЦПК, ст.ст.78 ч.2,93,116 ч.І, 121 ч.І. п.г,124 ч.І Земельного Кодексу України , ст. 386 ч.2 ЦК України суд,-

РІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_7, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 с/ради Овідіопольського району Одеської області, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_5 Про скасування рішення № 796-ІІІ XIII сесії III скликання ОСОБА_3 с/ради Овідіопольського району Одеської області від 18.10.2007 р. Про виділення земельної ділянки в оренду ОСОБА_5, визнання незаконною відмови передачу ОСОБА_1 в користування земельної ділянки, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою - відмовити.

Заборону ОСОБА_3 с/раді Овідіопольського району Одеської області вчиняти будь-які дії спрямовані на надання, вилучення, відчуження, оренду, іншим способом земельної ділянки площею 0.09 га , яка розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Калаглія, вул. Суворова,61, накладену ухвалою суду від 17 листопада 2008 р. -скасувати.

Рішення може бути оскаржено до палати по цивільним справам Одеського апеляційного суду шляхом подачі через місцевий Овідіопольський районний суд заяви про апеляційне оскарження на протязі десяти днів з дня проголошення та на протязі двадцяти днів з дня подачі заяви апеляційної скарги або в порядку у.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя Куркан М.М.