Справа № 2-2356/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2010 року Рівненський міський суд

в особі головуючого судді Головчака М.М.,

при секретарі Довбенко Г.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

В листопаді 2009 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики в сумі 40 000 грн. 00 коп.

Відповідач письмових заперечень проти позову не подав.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав. Пояснив,що 22.08.2008 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір позики, згідно якого він позичив відповідачу грошові кошти в сумі 25 000 грн.,що по ринковому курсу становить 5000 доларів США, які відповідач зобов'язався повернути до 22.02.2009 року. У вказаний строк відповідач борг не повернув, умови договору не виконав,тому ним 20.07.2009 року було надіслано лист-претензію з вимогою про повернення позики. Станом на 27.11.2009 року офіціний курс долара США становив 8 грн. 00 коп., і оскільки національною валютою є гривня, просить позов задовольнити і стягнути з ОСОБА_2 борг за договором позики в сумі 40 000 грн. 00 коп. та судові витрати у справі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не зявився,про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Зі згоди представника позивача,суд згідно ст.224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як вбачається із договору позики,укладеного між сторонами 22.08.2008 року,посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_3,зареєстрованого за р.№5672, ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 позику в сумі 25 000 грн.,що по ринковому курсу становить 5 000 доларів США по 22.02.2009 року.

Згідно п.3 Договору,ОСОБА_2 зобовязався повернути грошові кошти у такій самій сумі.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.610 ЦК України,порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов,визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

20.07.2009 року відповідачу був надісланий лист-претензія про повернення позики,однак на нього ОСОБА_2 не відреагував,борг не повернув.

Як доведено в судовому засіданні, ОСОБА_2 зобов'язався повернути борг до 22.02.2009 року, проте від добровільного виконання зобов'язання ухиляється, на час розгляду справи позику не повернув, тому підстави для стягнення заборгованої суми боргу за рішенням суду наявні.

Згідно ст. 99 Конституції України та Указу Президента України „Про грошову реформу в Україні від 25.08.1996 року, грошовою одиницею України є гривня, отже стягнення боргу повинно проводитись в цій валюті.

Враховуючи офіційний курс НБУ гривні до долара США на час подачі позову до суду, до стягнення на користь ОСОБА_1 підлягає сума позики в гривневому еквіваленті 40 000 грн. 00 коп.( 5 000 доларів США * 8,00).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Як вбачається із долучених до справи документів, позивачем понесено витрати по оплаті судоовго збору в сумі 400 грн. 00 коп. та витрат на інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. 00 коп., тому підстави для стягнення на його користь з відповідача понесених витрат наявні.

На підставі ст.ст. 11, 16, 625, 1046,1047,1049 ЦК України, керуючись ст. ст. 208, 209, 212-215, 218, 223, 224-226,232,292, 294,88 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в сумі 40 000 грн. 00 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 400 грн. 00 коп. та на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. 00 коп., а всього 40 520 грн. 00 коп. (сорок тисяч пятсот двадцять грн. 00 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд поданням в десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням в двадцятиденний після подачі заяви строк апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана і без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження у строк встановлений для подання цієї заяви.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського міського суду М.М.Головчак