Рівненський міський суд Рівненської області
Справа № 2-831/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2010 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі :

головуючого судді Рогозіна С.В.,

при секретарі Кулик Т.М.,

з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівному цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням,

встановив:

ОСОБА_1, ОСОБА_5 звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, а саме квартири АДРЕСА_1.

В позовній заяві позивачі вказують, що ОСОБА_1 зареєстрований та фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Одночасно він є співвласником цієї квартири. Розмір його частки становить 2/3, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № 619 від 18 грудня 2006 року виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради.

ОСОБА_5 є співвласником цієї ж квартири, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № 619 від 18 грудня 2006 року виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради. ОСОБА_5 також зареєстрований, але фактично не проживає у вказаній квартирі.

Протягом досить довгого часу в квартирі, разом із своєю сім'єю, проживає їх брат ОСОБА_3, який не має права власності на неї. Проживаючи у даній квартирі, він та члени його сім'ї користуються усіма присутніми в ній благами, споживають комунальні послуги за які не сплачують, постійно порушують сімейний спокій та норми добросусідства, у різні способи чинять йому та його брату перешкоди у користуванні і розпорядженні цим майном.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник позовні вимоги підтримали та пояснили, що ОСОБА_3 та його сімя перешкоджають йому та його брату у користуванні їхньою власністю. Вони не можуть в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Просять зобов'язати ОСОБА_3 та членів його сім'ї не чинити перешкод у користуванні житловим приміщенням та звільнити займане житлове приміщення по вул. Коперніка 40а/39 у м. Рівне.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник в судовому засіданні повністю заперечили позовні вимоги позивачів та пояснили, що ОСОБА_3 з моменту свого народження з 1973 року проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2. В даний час в квартирі проживає він та його сімя в складі дружини та двох неповнолітніх дітей. До моменту смерті в квартирі проживав його батько ОСОБА_6. Посилання ОСОБА_1 на те, що він проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 не відповідає дійсності, оскільки в квартирі проживає тільки він з сімєю, а ОСОБА_1 проживає з своєю сімю в іншому місці. Посилання позивачів на те, що він чинить перешкоди у користуванні спірною квартирою є безпідставними, оскільки він ніколи не забороняв їм заходити в квартиру і у них є ключі від вхідних дверей. Відповідач та представник відповідача просять відмовити в задоволенні позовних вимог позивачів.

Вивчивши всі обставини справи, всебічно, повно та обєктивно дослідивши докази, заслухавши пояснення сторін суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивачів не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований у квартирі за адресою: м. Рівне, вул. Коперніка, 40а/39. Одночасно він є співвласником цієї квартири. Розмір його частки становить 2/3, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № 619 від 18 грудня 2006 року виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради та договором дарування від 15 листопада 2007 року. ОСОБА_5 є іншим співвласником цієї ж квартири, розмір його частки становить 1/3, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № 619 від 18 грудня 2006 року виданого Управлінням житлово- комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради. ОСОБА_5 також зареєстрований, але фактично не проживає у вказаній квартирі, оскільки має інше місце проживання.

З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про право власності на житло № 619 від 18 грудня 2006 року вбачається, що дана квартира була приватизована на трьох осіб ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 При чому ОСОБА_6, був батьком ОСОБА_6

А.М., ОСОБА_1 та до моменту приватизації основним квартиронаймачем.

З пояснень відповідача ОСОБА_7 встановлено, що він не прийняв участі у приватизації, оскільки був виписаний з даної квартири і на момент оформлення документів на приватизацію квартири перебував під слідством і знаходився в слідчому ізоляторі м. Києва.

В квартирі на момент приватизації були зареєстровані три особи ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, фактично проживали ОСОБА_6 та сімя ОСОБА_7.

Судом встановлено, що квартира за адресою: м. Рівне, вул. Коперніка, 40а/39 отримувалася на основного квартиронаймача ОСОБА_6 та членів його сімї. Членами сімї наймача були його сини ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_3

Згідно ст. 64 Житлового кодексу Української PCP, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно ст. 65 Житлового кодексу Української PCP, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_3 був членом сімї ОСОБА_6, і до моменту приватизації та після приватизації квартири фактично проживав із своєю сімєю в спірній квартирі, суд вважає, що дані особи правомірно проживають у квартирі за адресою: м. Рівне, вул. Коперніка, 40а/39.

Згідно статті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ст. 109 Житлового кодексу Української PCP виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В обґрунтування позовних вимог позивачі в позовній заяві посилаються на ст. 391 ЦК України згідно якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, але за своєю правовою природою позовні вимоги позивачів фактично зводяться до виселення Кулика

В.М. та членів його сімї із спірної квартири.

Суд вважає, що дане обґрунтування суперечить фактичним обставинам справи. Зокрема, згідно діючого законодавства України право власності на житло та право проживання в житловому приміщенні є розділені і регулюються різними правовими нормами. Право власності на житло регулюються нормами Цивільного законодавства, а право на проживання регулюються нормами Житлового законодавства.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, у випадку коли буде встановлено, що особа, до якої предявлено позов перешкоджає власнику користуватися житловим приміщенням. Суд вважає, що дані обставини не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, зокрема позивачі не надали жодного доказу у підтвердження того, що ОСОБА_3 чинить перешкоди своїм братам в користуванні спірною квартирою, оскільки з пояснень відповідача було встановлено, що позивачі мають ключі від вхідних дверей спірної квартири, крім того, вони не проживають в даній квартирі і на відміну від відповідача мають інше постійне місце проживання.

З оглянутої в судовому засіданні роздруківки з особового рахунку № 012351 вбачається, що незважаючи на тривалий час, який пройшов після смерті ОСОБА_6, жоден з власників квартири за адресою: м. Рівне, вул. Коперніка, 40а/39 не переоформив на себе особовий рахунок та не уклав з обслуговуючою організацією договір на надання теплопостачання та гарячого водопостачання. Оцінюючи дану обставину, суд вважає, що позивачі не вчинили дій направлених на оформлення документів по обслуговуванню спірної квартири і тому посилання позивачів на те, що ОСОБА_3, користуючись комунальними благами, наносить їм збитки є безпідставними.

Стосовно позовних вимог позивачів про звільнення займаного житлового приміщення, а саме квартири за адресою: м. Рівне, вул. Коперніка, 40а/39, членами сімї ОСОБА_3, суд їх відхиляє, оскільки суд може розглянути позовні вимоги позивачів тільки до осіб, які є відповідачами по справі. У звязку з тим, що позивачі не залучили до справи у якості відповідачів членів сімї ОСОБА_3, суд не може дані позовні вимоги розглянути та дати їм оцінку в судовому засіданні.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_3 та його сімя, проживають у квартирі за адресою: м. Рівне, вул. Коперніка, 40а/39 на законних підставах, а позивачі не довели в судовому засіданні факту чинення ОСОБА_3 та його сімєю перешкод в користуванні даною квартирою, суд вважає недоведеними позовні вимоги позивачів про звільнення ОСОБА_3 та його сімєю квартири за адресою: м. Рівне, вул. Коперніка, 40а/39.

На підставі викладеного, керуючись статтею 47 Конституції України, ст. ст. 64, 65, 109 Житлового кодексу України, ст. 391 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 212, 214, 215, 224, 225, 226, 233 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням - відмовити за недоведеністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.В.Рогозін