РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2010р. справа №2-1027//10

Харківський районний суд Харківської області

у складі судді: САВЧЕНКО Г.М.

при секретарі: ОСТРОВСЬКІЙ А.В.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в с. Покотилівка цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою в якій просить визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 та зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку в жилому приміщенні в квартирі АДРЕСА_2.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 06.12.2007 року між ОСОБА_3, ОСОБА_2 і ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу квартири яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3. Відповідно до п. 10 договору продавці зобовязались знятися з реєстраційного обліку за даним місцем проживання в строк до 20 грудня 2007 року. До теперішнього часу ця умова договору одним з продавців ОСОБА_2 не виконана і він залишається на реєстраційному обліку в органах реєстрації у проданій ним квартирі. Вказана обставина підтверджується довідкою виконавчого комітету Лукянцівської селищної ради про склад зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_4. Згідно договору купівлі-продажу від 06.12.2007 року вона є власником квартири №5 в жилому будинку №3 по вул. Перемоги в с. Лукянці Харківського району Харківської області, а відповідач ОСОБА_2, будучи зареєстрованим в квартирі порушує її прав власності.

В судове засідання зявилась позивач, яка підтримала свої позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, тому суд вважає за необхідне вирішити справу на підставі наявних у ній доказів.

Вислухавши пояснення позивача, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1 ст.662 ЦК України продавець зобовязаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

06.12.2007 року ОСОБА_3, що діяв від свого імені та за довіреністю від імені ОСОБА_2 (продавці), і ОСОБА_1 (покупець) уклали договір купівлі- продажу квартири АДРЕСА_5, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4 зареєстрований в реєстрі за №4711. За договором купівлі-продажу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 передали у власність, а ОСОБА_1 прийняла у власність квартиру АДРЕСА_5. Продавці ОСОБА_2, що діяв від свого імені та за довіреністю від імені ОСОБА_2, та покупець ОСОБА_1 виконали свої зобовязання, передбачені положеннями ст. 655, ч.1 ст. 662 ЦК України.

Відповідно до умов п.10 договору купівлі-продажу від 06.12.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №4711, сторони домовились про те, що продавці знімуться з реєстраційного обліку з проданої квартири в строк до 20 грудня 2007р. Умови цього пункту договору купівлі-продажу свідчать, що покупець ОСОБА_1, приймаючи у власність квартиру АДРЕСА_5 була обізнана з тим, що в квартирі яка є предметом договору купівлі-продажу зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_2, але за таких умов покупець не відмовилась від укладання договору купівлі-продажу зазначеної квартири з ОСОБА_3, що діяв від свого імені та імені ОСОБА_2.

Згідно ч.1 ст.316, ч.1 ст.317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Положенням ч.1 ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін, які беруть участь у справі, виникає спір.

Позивачем, на підтвердження тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог про визнання відповідача особою, що втратила право користування жилим приміщенням, та зняття з реєстрації до суду не надані ніякі докази на підтвердження того що відповідач ОСОБА_2, будучи зареєстрованим в квартирі №5 жилого будинку №3 по вул. Перемоги в с. Лукянці Харківського району Харківської області, порушує передбачене ч.1 ст.316. ч.1 ст.317 ЦК України право власності позивача на майно, або належні власникові права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Положеннями ст.47 Конституції України гарантовано, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

За договором купівлі-продажу відповідач у справі ОСОБА_2 особисто не брав на себе обовязки про зняття з реєстрації в квартирі після переходу права власності на квартиру до ОСОБА_1, при розгляді справи позивачем не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 відсутній в квартирі без поважних причин понад встановлені строки, що, згідно ст.ст.71, 72 ЖК України, є обовязковою умовою для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Таким чином суд вважає, що вимоги позивача про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 та про зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку в жилому приміщенні в квартирі АДРЕСА_1 порушують гарантоване ст.47 Конституції України право на житло.

Враховуючи викладене, суд, на підставі ст.47 Конституції України, ст.ст.15, 655, 662 ЦК України, ст.ст.71, 72 ЖК України, вважає необхідним відмовити в позові ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 та про зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку в жилому приміщенні в квартирі АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 60,208,209,212,213,215,218 ЦПК України;

ст.47 Конституції України;

ст.ст. 15, 655, 662 ЦК України;

ст.ст.71, 72 ЖК України;

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_5 про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_6 та про зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку в жилому приміщенні в квартирі АДРЕСА_7.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ Г.М.САВЧЕНКО