АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-6599/10 Головуючий у 1-й інстанції Беркута Л.Г. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Буленка О.О. суддів: Бондаревської С.М., Панченка О.О. при секретарі: Буряк С.М. за участю адвоката - ОСОБА_2 відповідача: ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 30 жовтня 2008 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ, -

Колегія судців, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2006 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вищезазначеним позовом до відповідача, вказуючи, що 21 вересня 1991 року між нею та ОСОБА_3 було укладено шлюб, під час перебування в якому вони розпочали будівництво садиби в с. Хоружі Решетилівського району Полтавської області, яке не завершено до даного часу.

Крім того, під час шлюбу ОСОБА_3 отримано у спадщину будинок №79 по вул. Франка в смт. Решетилівці Полтавської області, який разом із подвір»ям і господарськими будівлями вони з відповідачем добудували. Однак відповідач усе це майно привласнив і не бажає його поділити.

Вважаючи вказані садибу та будинок об»єктами спільної сумісної власності подружжя, позивачка просила провести поділ спірного майна, визнавши за нею право власності на Уг частину садиби та будинку.

В ході судового розгляду справи позивачка уточнила свої вимоги щодо будинку №79 по вул. Франка в смт. Решетилівці Полтавської області, мотивуючи тим, що його вартість істотно збільшилася внаслідок спільних трудових і грошових затрат подружжя, просила визнати зазначений будинок об»єктом спільної сумісної власності її та відповідача, визнавши за нею право власності на 1/2 частину цього будинку.

Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від ЗО жовтня 2008 року позов задоволено частково, ухвалено: визнати за ОСОБА_4 право власності на 5,5/20 частин будинку з господарськими будівлями №79 по вул. Франка в смт. Решетилівці Полтавської області, а за ОСОБА_3 - на 14,5/20 частин зазначеного будинку з господарськими будівлями; визнати за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 право власності на Уг частину будинку в с. Хоружі Решетилівського району Полтавської області за кожним; вирішено питання про розподіл судових витрат.

З даним судовим рішенням часткового не погодився відповідач ОСОБА_3, оскарживши його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на неповне з»ясування обставин у справі та порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати рішення суду в частині визнання за ОСОБА_4 права власності на 5,5/20 частин будинку з надвірими будівлями, що знаходяться по вул. Франка №79 в смт. Решетилівка Полтавської області та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 22 січня 2009 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано й ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено повністю.

Ухвалою Верховного Суду України від 12 травня 2010 року частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_4

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 22 січня 2009 року в частині скасування рішення суду першої інстанції щодо визнання права власності на частину незавершеного будівництвом будинку в с. Хоружі Решетилівського району Полтавської області та відмови у задоволенні цієї позовної вимоги ОСОБА_4 скасовано та справа передана в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3, з наступних підстав.

Відповідно п. п. З, 4 ч.І ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Місцевим судом встановлено, що з 21 вересня 1991 року по 14 червня 2006 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Разом з тим, згідно з рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 14 червня 2006 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, сторони з вересня 2002 року проживають окремо та сімейних відносин не підтримують.

Під час перебування в шлюбі сторони розпочали будівництво будинку в с. Хоружі Решетилівського району Полтавської області, залили фундамент, виконали роботи по спорудженню цоколю під будинок, побудували сарай (гараж, літня кухня, відділення для тварин) та заготовили будівельні матеріали для подальшого будівництва будинку.

Також судом встановлено, що в цій частині позову сторони добровільно визнали право власності кожного з них на Уг частину розпочатого будівництвом житлового будинку.

Виходячи із наведених обставин, та відповідно до положень Сімейного Кодексу України, місцевий суд визнав за ОСОБА_4 право власності на Уг частину домоволодіння в с. Хоружі Решетилівського району та за ОСОБА_3 право власності на Уі частину цього домоволодіння.

Однак при цьому суд не дав належної оцінки тому факту, що спірне домоволодіння не завершене будівництвом, та, як убачається з матеріалів справи, позивачка в цій частині позовних вимог просила визнати за нею право власності на Уг частину незавершеного будівництвом будинку, посилаючись на побудування нею і відповідачем: фундаменту, який є одним із конструктивних елементів будинку; сараю, який є підсобною будівлею і складає з будинком одне ціле та придбання будівельних матеріалів.

Рішення місцевого суду в частині вирішення цих позовних вимог ніким зі сторін не оскаржено.

Разом з тим, згідно ч. З ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов»язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КпШС України, чинного на момент виникнення спірних правовідносин щодо майна в с. Хоружі Решетилівського району майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року передбачено, що цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року.

У п. п. 8, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз»яснено, що різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. За позовом дружини, членів сім»ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд вправі провести поділ незакінченого будівництвом будинку, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами. При неможливості поділу незакінченого будівництвом будинку суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з врахуванням конкретних обставин залишити його одній із сторін, а іншій присудити грошову компенсацію.

При цьому, конструктивними елементами будинку визнаються частини споруди, які забезпечують її цілісність та необхідні технічні умови функціонування (фундамент, несучі стіни, міжповерхові перекриття, сходові марші, конструкції даху, покрівля, тощо).

В ході судового розгляду справи сторони не надали доказів щодо можливості поділу незакінченого будівництвом будинку, більше того, за їх поясненням, будівництво не є завершеним: будинок має лише фундамент, який, як зазначено вище, є тільки одним із конструктивних його елементів, а сарай є підсобною будівлею та не може поділятися окремо від будинку.

Виходячи із наведених обставин, рішення місцевого суду в частині визнання за сторонами права власності на незавершений будівництвом будинок в с. Хоружі Решетилівського району ухвалене без дотримання вищеприведених норм матеріального права, а тому не є законним і обґрунтованим та підлягає з цих підстав скасуванню.

Враховуючи, що для правильного вирішення спору в межах вказаних позовних вимог з»ясування нових обставин не вимагається, рішення суду першої інстанції у цій частині задоволення позовних вимог підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення щодо визнання за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 права власності за кожним на Уг частину будівельних і конструктивних елементів домоволодіння, що знаходиться в с. Хоружі Решетилівського району Полтавської області.

В іншій частині рішення місцевого суду судом апеляційної інстанції у даному провадженні не перевіряється та залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ч.І п. п. 3,4, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

4

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від ЗО жовтня 2008 року в частині визнання права власності на незавершене будівництвом домоволодіння в с. Хоружі Решетилівського району Полтавської області скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів і конструктивних елементів домоволодіння, що знаходиться в с. Хоружі Решетилівського району Полтавської області, за ОСОБА_3 - право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів і конструктивних елементів домоволодіння, що знаходиться в с. Хоружі Решетилівського району Полтавської області.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий: /підпис/ Судді: /підписи/

Згідно: