Справа 2-541/2010
19 серпня 2010 року Комінтернівський районний суд Одеської області в складі:
судді Рідник І.Ю.
при секретарі Данько Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Комінтернівське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ЗАТ «Одеський коньячний завод» про поновлення на роботі, виплати компенсації за невикористані відпустки, стягнення середнього заробітку за вимушений прогул та відшкодування моральної шкоди.
В судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог представник позивача, ОСОБА_2. послався на наступне.
Позивач ОСОБА_1 уточнені позовні вимоїн підтримав і просив їх задовольнити по підставам, викладеним його представником.
Представник відповідача ОСОБА_3 уточнені позовні вимоги спочатку визнав повністю, в подальшому, після відмови судом в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Приморським районним судом м.Одеси справи за позовом ЗАТ «Одеський коньячний завод» про визнання недійсним та скасування колективного договору. що діяв на час звільнення ОСОБА_1, визнав частково пояснивши суду, що позивач ОСОБА_4А. за вмисною ініціативою не ходив п'ять років у щорічні відпустки, тому вини підприємства в цьому не має. Крім того, позивач був не згоден з розміром суми, яку повинен був отримати від підприємства при звільненні, що підтверджується даним позовом, у зв'язку з чим повний розрахунок з ним проведений не був.
Вислухавши позивача, його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі за наступними підставами.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працював у відповідача з 08.04.1997 року, наказ №22 к від 08.04.1997 року , по 27.10.2008 року , наказ №470-к від 27.10.2008 року , звільнившись з підприємства за власним бажанням, на підставі ст.38 Юнії України /а.с.7-8. 16-18/.
Відповідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум. що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.
В разі спору про розмір сум. належних працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Наслідки відповідальності за затримку розрахунку при звільненні передбачені ст. 117 КЗпП України, де зазначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Відповідно до ч.І ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Враховуючи принцип диспозиі ивності цивільного судочинства, суд розглядає дану справу на підставі доказів, що надані позивачем та проведеному на підставі цих доказів розрахунку суми, що підлягає стягненню з відповідача, оскільки відповідачем відповідні довідки щодо розміру середнього заробітку позивача, суми розрахунку, яку отримав позивач при звільненні, дату отримання розрахунку при звільненні суду надані не були.
Як передбачено ст.74 КЗпП України громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати.
Згідно ч.І ст.75 КЗпП України щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору.
Відповідно до ч.І ст.83 КЗпП України, ч.І ст.24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.
Згідно роз'яснення, зробленого Міністерством праці та соціальної політики України у листі №33/13/І 16-08 від 22.02.2008 року «Щодо виплати компенсації за невикористані дні щорічної відпустки", де у п.6 зазначено, що якщо працівник з якихось причин не скористався своїм правом на щорічну відпустку за кілька попередніх років ( у тому числі і за 2.3,4 чи більше років), він має право використати їх. а в разі звільнення, незалежно від підстав, йому має бути и виплачено компенсацію за всі невикористані дні щорічних відпусток, визначених п.1 ч.І ст.4 Закону України «Про відпустки».
Таким чином, для отримання працівником при звільнені грошової компенсації за невикористані дні щорічних відпусток взагалі не потрібно наявність вини підприємства в неотриманні працівником щорічних відпусток, на відсутність якої посилається представник відповідача.
Факт того, що позивачу в день звільнення в порушення вимог трудового законодавства не виплачена грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки (за 2002, 2003, 2004, 2005, 2006 роки), підтверджується актом перевірки територіальної державної інспекції праці в Одеській області №15-01-058/0082 від 25.02.2009 року /а.с.51-52/.
Однак, не зважаючи на виявлені контролюючою організацією порушень відповідачем трудового законодавства при проведенні розрахунку при звільнені позивача, міри для їх усунення прийняти не були, у зв'язку з чим позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом.
Враховуючи те. що довідку про середній заробіток ОСОБА_5 відповідачем суду так і не надано, суд згоден з його розрахунком, що проведено позивачем па підставі даних з рахунку Акціонерного банку «Південний», клієнтом якого він був.
Порядок обчислення середньої заробітної плати визначено у постанові Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, з наступними змінами, внесеними постановою КМУ від 24.02.1997 року №185.
Відповідно до розділу 2 вказаної постанови, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додатково відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадяться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю наданні відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.
У розділі 7 постанови роз'яснено, що нарахування виплат за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножуються на число календарних днів відпустки. Святкові та неробочі дні (ст.73 КЗпГІ України), які припадають на період відпустки, у розрахунок тривалості відпустки не включаються і не оплачуються.
Позивачем розрахунок заборгованості перед ним відповідача за затримку розрахунку при звільненні проведено станом на 20.01.2010 року, яку він і просить стягнути з відповідача на його користь, у зв'язку з чим суд розглядає позов в межах заявлених вимог.
Відповідно до ст.238 КЗпП України при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи (ст.235), орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмежень будь-яким строком.
Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
На підставі ст.ст. 74.75.81,83.116,117.238 КЗпП України, ст. 12 Закону України «Про оплату праці» і керуючись ст. ст. 10. 88, 209. 212, 213, 215 ЦПК України, суд -
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до 30.08.2010 року до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя: