Справа №2-300/10 30.09.2010 30.09.2010 30.09.2010
Справа № 22ц-6587/10р. Головуюча у 1-й інстанції Циганок В.Г.
Категорія 50 Суддя-доповідач апеляційного суду Довжук Т.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Козаченка В.І.,

суддів: Мурлигіної О.Я., Довжук Т.С.,

при секретарі судового засідання Поліщук Ю.В.,

за участю позивачки ОСОБА_2,

представника позивачки ОСОБА_3,

представників третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 28 квітня 2010 року за позовом

ОСОБА_2

до

ОСОБА_6,

треті особи: орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради (далі - орган опіки та піклування) та служба у справах дітей Корабельної державної адміністрації (далі - служба у справах дітей),

про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И Л А:

24 квітня 2009 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6 про позбавлення батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка зазначала, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 22 лютого 1997 року по 29 травня 2002 року. Від цього шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилась донька ОСОБА_7. Після розірвання шлюбу відповідач вихованням дитини не займається, матеріально її не підтримує, аліменти на сплачує, не піклується про фізичний та духовний розвиток доньки та не створює умов для отримання нею освіти, тобто ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Також відповідач зловживає спиртними напоями, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності та постійного місця роботи не має. Вона 25 вересня 2007 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 і доньку вони виховують і утримують разом з ним. З батьком донька не підтримує ніяких стосунків. Позбавлення відповідача батьківських прав надасть їм можливість мати єдине прізвище.

Посилаючись на викладене, позивачка просила позов задовольнити.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 28 квітня 2010 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. На думку апелянта, рішення суду є незаконним та необґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки, її представника, представників третіх осіб, дослідивши матеріали справи і перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, в межах заявлених вимог, повно з'ясував обставини справи, дав належну оцінку доказам, які були представлені сторонами, і дійшов правильного висновку про відсутність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки та про недоведеність позивачкою винної поведінки відповідача. Тому суд обґрунтовано відмовив в задоволенні позову.

Так, в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - постанова Пленуму ВСУ) зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків.

Згідно ст. 164 СК України у випадку, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, вони можуть бути позбавлені батьківських прав.

В постанові Пленуму ВСУ зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є батьком неповнолітньої ОСОБА_7 (а.с. 13). Остання проживає разом з матусею (позивачкою) і вітчимом та навчається у загальноосвітній школі № 33 м. Миколаєва (а.с. 10, 27).

Відповідач проживає в гуртожитку, має дружину та їх сумісну дитину - ІНФОРМАЦІЯ_2, спиртними напоями не зловживає, підтримує добросусідські відносини, заяв та скарг від мешканців гуртожитку на нього не надходило (а.с. 29, 37-38).

Крім того, відповідач з жовтня 2006 року працює водієм автотранспортних засобів гаражу № 2 ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» де також зарекомендував себе з позитивної сторони, користується авторитетом серед працівників (а.с. 21-22, 32-33).

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач дійсно має заборгованість по аліментам на утримання доньки ОСОБА_7, але починаючи з липня 2009 року почав погашати заборгованість по аліментам та за 6 місяців 2009 року сплатив позивачці 5441 грн. 83 коп. (а.с. 12, 24, 41).

З довідки дошкільного навчального закладу № 134 вбачається, що ОСОБА_7 відвідували цей дитячій садок з березня 2003 року по липень 2006 року та майже щомісячно оплату за перебування дитини у дитячому садку вносила бабуся - ОСОБА_9 та декілька разів платив і батько ОСОБА_10 - відповідач ОСОБА_6 (а.с. 23).

Орган опіки та піклування та служба у справах дітей в суді заперечували проти позову та вважали недоведеною винну поведінку відповідача по ухиленню від виховання дитини. Свій висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, який був наданий ним до подачі позову в суд, орган опіки та піклування мотивував тим, що цей висновок був обґрунтований на доказах, які надала їм позивачка. Між тим, при розгляді справи в суді по суті, ці докази не знайшли свого підтвердження, а тому відсутні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав.

Також, в судовому засіданні апеляційної інстанції позивачка пояснила, що позбавлення відповідача батьківських прав їй необхідно для приймання за дочку ОСОБА_10 її вітчимом.

Доводи апеляційної скарги, що рішення суду незаконне та необґрунтоване, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Оскільки розгляд справ провадиться в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів, то суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене, колегія судів вважає, що рішення суду законне та обґрунтоване, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 28 квітня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді