Справа № 2-191/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2010р. Харківський районний суд Харківської області

в складі головуючого судді - Козирєвої Г.М.

при секретарі - Смалюк О.А.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в сел. Покотилівка цивільну справу за

позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без

шлюбу, визнання права власності на 1/4 частину житлового будинку на праві спільної

власної та на 1/4 частику житлового будинку у порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про

встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання

права власності на 1/4 частину житлового будинку на праві спільної власності та на 1/2

частину житлового будинку у порядку спадкування за законом.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обгрунтовує тим, що житловий будинок,

розташований за адресою:АДРЕСА_1, зареєстровано на праві власності в цілому за її чоловіком, ОСОБА_5, на підставі договору про надання у безстрокове користування

земельної ділянки.

З ОСОБА_5 позивач, дівоче прізвище якої ОСОБА_1, а в першому шлюбі -

ОСОБА_1, з 1971 року проживала однією сім'єю без шлюбу, як член його сім'ї

поселилась та проживала в будинку АДРЕСА_1, в житловому будинку який належав на праві власності матері ОСОБА_5 - ОСОБА_6 Вона була прописана в будинку за цією адресою.

Під час проживання з ОСОБА_5 однією сім'єю у них народилася донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та донька, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_5 визнав себе батьком дітей, про свідчать свідоцтва про встановлення

батьківства.

Факт проживання однією сім'єю з ОСОБА_5 без шлюбу з 1971 року по 1979 рік

підтверджується актами депутата Мереф'янської міської ради, Будинковою книгою

будинку №2 та копіями свідоцтв про народження дітей.

Так як житловий будинок свекрухи ОСОБА_8 був невеликий, їх сім'я

зростала, то позивач з чоловіком побудували для їхньої сім'ї новий житловий будинок.

Земельна ділянка під будівництво цього житлового будинку була надана поруч з ділянкою

мадері чоловіка - по АДРЕСА_1. Будівництво житлового будинку було

розпочате в 1972 році. Закінчено будівництво житлового будинку в 1979 році. Після

зак нчення будівництва житлового будинку була отримана на нього технічна документація

та житловий будинок було зареєстровано в КП «ХРБТІ». З 1979 року по наступний час

сім'я позивача проживає та прописана в цьому будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року чоловік позивача, ОСОБА_5, помер. На момент смерті

чоловіка позивач була прописана та проживала в цьому будинку, звернулася до

держнотконтори з заявою про прийняття спадщини. Дочка позивача ОСОБА_3 та мати

чоловіка, ОСОБА_6, відмовилися від спадщини на її користь.

Позивач вважає, що житловий будинок, розташований за вищевказаною адресою,

має належати їй та її чоловіку на праві спільної власності, відповідно до вимог ст. 112

Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року. Її частка в спільному майні складає 1/2

частину житлового будинку. Друга ? частина цього будинку є спадковим майном, яке теж

повинно їй належати як спадкоємцю, який прийняв спадщину. Тому ОСОБА_1 в цілому

просить визнати за нею право власності на цей будинок.

Крім того, просить встановити факт проживання однією сім'єю без шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з 1971 року по листопад 1979 року.

Відповідач ОСОБА_3. позовні вимоги матері

визнала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 позовних вимог матері ОСОБА_1 не визнала,

зазначивши, що житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 не є

спільною власністю її матері та батька, а є власністю одного батька, оскільки побудований

до шлюбу батьків, мати в той час знаходилася у шлюбі з іншим чоловіком і не вкладала

коштів у будівництво цього будинку. Тому вважає, що мати може лише бути спадкоємцем

після смерті батька. Самостійних вимог щодо визнання права власності на частин) цього

будинку у порядку спадкування після смерті батька не заявляє.

Вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши письмові докази по

справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з

наступного.

В судовому засіданні встановлено, що спірний житловий будинок, розташований в

АДРЕСА_1, зареєстровано на

праві власності в цілому за ОСОБА_5, на підставі договор) про

надання у безстрокове користування земельної ділянки, про що свідчить довідка КП

«ХРБТІ» (а.с.6).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с.7).

Спадкоємцями після його смерті за законом є його мати, ОСОБА_6. переживша

його дружина ОСОБА_1 та двоє дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3. З заявою про прийняття спадщини до Першої державної нотаріальної контор и

звернулася дочка померлого ОСОБА_2 З заявами про відмову від прийняття спадщини

на користь дружини спадкодавця ОСОБА_1 звернулись мати спадкодавця ОСОБА_6. та дочка померлого ОСОБА_3, про що свідчить лист Першо''

держнотконтори Харківського району Харківської області від 23.11.2007 року (а.с.34).

Позивач ОСОБА_1 у шестимісячний строк після смерті чоловіка не зверталася до

держнотконтори з заявою про прийняття спадщини, однак проживала і була зареєстрована

у спадковому будинку, про що свідчить будинкова книга (а.с. 15-19), є дружиною

померлого (а.с.20), тому відповідно до вимог ст.549 ЦК України в редакції 1963 року, яка

діяла на час відкриття спадщини, є спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщин) .

Тому, з урахуванням двох часток у спадщині, від яких відмовилися ОСОБА_6 та

ОСОБА_3, її частка у спадковому майні складатиме 3А частини зазначеного

вище житлового будинку. Інша 14 частина цього будинку має бути залишена відкритою

для оформлення іншими спадкоємцями.

При цьому суд вважає, що підстави для встановлення факту проживання однією

сім'єю без шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з 1971 року по листопад 1979 року

відсутні, оскільки встановлення даного факту передбачено Сімейним Кодексом України,

який набрав чинності з 01.01.2004 року і не має зворотної дії у часі. Крім того, позивач

посилається як на підставу виникнення у неї права спільної власності не на сімейне

законодавство, а ст.112 ЦК України в редакції 1963 року. Тому встановлення цього факту

не має юридичного значення. А за законом (ст.256 ЦПК України) можуть бути встановлені

факти, що мають юридичне значення.

Крім того, позивачем не надано доказів своєї участі у будівництві житлового

будинку, розташованого АДРЕСА_1 який будувався ОСОБА_5 Сам факт проживання з забудовником, про який

значено у поясненнях допитаного у суді свідка ОСОБА_10, ще не є безспірним доказом

'будівництва цього будинку за спільні кошти та не є безспірним доказом домовленості про

утворення спільної власності. Тим більше, що при житті чоловіка позивач ОСОБА_1 не

оскаржувала його прав власності на цей будинок.

Шлюб сторін зареєстровано 6.11.1979 року (а.с.20). Будинок розпочато

будівництвом у 1972 році, закінчено - у 1977 році, про що свідчить Акт про закінчення

будівництва та ввід в експлуатацію індивідуального будинковолодіння (а.с.11), тобто до

реєстрації шлюбу.

Відповідно до ст.24 Кодексу про шлюб та сім'ю України, який діяв на час

виникнення цих правовідносин, майно, яке належало кожному з подружжя до вступу у

шлюб, є особистою власністю кожного з них. Тому цей будинок є особистою власністю

ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212 ЦПК України, ст.24 Кодексу про шлюб

сім'ю України, ст.529 ЦК України в редакції 1963 року, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частини житлового

будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка,

ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

? частину зазначеного житлового будинку після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року, залишити відкритою.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: