Справа №2-6574/09 04.03.2010 04.03.2010 04.03.2010
Справа № 22ц- 379/10 Головуючий у 1-й інстанції Андрощук В.В.
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

4 березня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Козаченка В.І.,

суддів: Мурлигіної О.Я., Довжук Т.С.,

при секретарі судового засідання Голубкіній О.О.,

за участю:

позивачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційними скаргами

ОСОБА_2 та закритого акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (далі ЗАТ КБ «ПриватБанк»)

на

рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 вересня 2009 року

за позовом

ОСОБА_2 до ВАТ КБ «ПриватБанк» про визнання угоди частково недійсною, визнання дій неправомірними та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2009 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ВАТ КБ «ПриватБанк», й неодноразово уточнюючи позовні вимоги остаточно просила визнати неправомірними дії банка щодо підвищення відсоткової ставки за кредитним договором від 5 жовтня 2007 року, укладеного між нею та ЗАТ КБ «Приватбанк», зобовязати відповідача здійснити корегуючу операцію щодо зниження відсотків по договору з 1 лютого 2009 року до 15% річних, шляхом надання відповідного протоколу засідання кредитного комітету, визнати недійсним п. 8.9 договору про іпотечний кредит від вказаного числа та стягнути з відповідача на її користь 60 000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 вересня 2009 року позов задоволено частково. Визнані неправомірними дії банка щодо одностороннього підвищення відсотків за договором про іпотечний кредит, ЗАТ КБ «ПриватБанк» зобовязано здійснити зниження відсоткової ставки за договором до 15% річних, починаючи з 1 лютого 2009 року. Рішенням та додатковим рішенням того ж суду від 18 грудня 2009 року розподілені судові витрати.

Сторони оскаржили рішення суду. Позивачка просить змінити рішення суду та задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, а ЗАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. На думку апелянтів, рішення суду не відповідає обставинам справи та вимогам матеріального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 5 жовтня 2007 року між сторонами укладено договір про іпотечний кредит №NKIPGI за яким позивачка отримала 182520 грн. під 15% річних з кінцевим строком повернення кредиту 5 жовтня 2027 року. В якості забезпечення виконання зобовязань по договору, позивачка та ОСОБА_3 того ж дня уклали з відповідачем іпотечний договір, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

Укладаючи кредитний договір, сторони в п. 8.9 фактично передбачили можливість зміни відсоткової ставки за кредитним договором за ініціативою банка.

23 лютого 2009 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» повідомив позивачку про збільшення з 1 лютого 2009 року відсоткової ставки за користування кредитом до 30%, незважаючи на її відмову змінити в цій частині кредитний договір.

Встановивши, що банк в односторонньому порядку незаконно збільшив встановлений кредитним договором розмір відсотків, суд дійшов правильного висновку, що ці дії відповідача суперечать вимогам ч. 2 ст. 1056 -1 ЦК України. У звязку з чим обґрунтовано задовольнив позов частково.

Доводи апелянта ОСОБА_2 суперечать вимогам матеріального права та обставинам справи.

Так, права позивачки поновлені, а тому не має необхідності частково визнавати недійсним кредитний договір, а за законом (ст. 1056-1 ЦК України) підвищення відсоткової ставки за користування кредитом можливе лише за згодою сторін.

Крім того, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони фінансовим установам в односторонньому порядку збільшувати розмір процентів та інших платежів, передбачених кредитним договором» від 21 січня 2010 року №1822-VI (далі Закон), до ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» внесені зміни. Фінансовим установам заборонено вимагати дострокового погашення несплаченої частини боргу за кредитом та розривати в односторонньому порядку укладені кредитні договори у разі незгоди позичальника із пропозицією фінансової установи збільшити процентну ставку або інший платіж, передбачений кредитним договором або графіком погашення боргу. Як передбачено ст. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону, його положення застосовуються до кредитних договорів, які укладені або продовжують діяти після набрання ним чинності. Отже на майбутнє дотримання прав позивачки гарантовані.

Не можуть бути взяті до уваги доводи в апеляційній скарзі ОСОБА_4 щодо неправильності рішення в частині відмови в задоволенні її позовних вимог про відшкодування моральної шкоди. Підстав відшкодування моральної шкоди, передбачених ст.22 ЦК України та ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» не має.

Не є обґрунтованими доводи в апеляційній скарзі ЗАТ КБ «Приватбанк» .

З кредитного договору укладеного між сторонами вбачається, що зміна відсоткової ставки повязується з моментом одержання позичальником пропозиції кредитора про це, а не з моменту прийняття останнім рішення про підвищення ставки. Відповідач не надав жодного доказу надіслання позивачці у встановленому порядку повідомлень про підвищення відсоткової ставки. Зокрема, у справі не має підтверджень отримання ОСОБА_2 повідомлення банку від 31 грудня 2009 року про підвищення процентної ставки. Наведене свідчить про те, що відсоткова ставка за кредитним договором збільшилася з лютого 2009 року. Тоді як зі змісту ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» вбачається, що без письмового повідомлення позичальника про зміну відсоткової ставки будь яка її зміна є недійсною.

Інші доводи ЗАТ КБ «ПриватБанк» не спростовують висновків суду про неправомірність дій банку.

За викладеного колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 305, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» відхилити, а рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 вересня 2009 року та додаткове рішення того ж суду від 18 грудня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту їх проголошення, але протягом двох місяців з цього часу можуть бути оскаржені в касаційному поярдку до Верховного Суду України.

Головуючий : Судді: