Справа № 2-2221/2010
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.11.2010 року Котовський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючого судді Фабіжевського С.А.
при секретарі - Поберещенко К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Котовську Одеської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування житла недійсним,
Позивачка наполягала на поновленні їй терміну для звертання з позовом до суду, визнанні договору дарування кв. АДРЕСА_1 від 12 листопада 1992 року недійсним (р. №1-2935), додала свій позов вимогою про повернення зазначеної квартири у свою власність.
Відповідачка позов визнала повністю, підтвердила обставини справи, не заважала проти задоволення позову.
Вислухавши сторони, дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Встановлено, що 12 листопада 1992 року сторони в нотаріальному порядку уклали між собою правочин дарування. Згідно цього, позивачка подарувала своїй дочці (тоді « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») кв. АДРЕСА_1 . При цьому вони домовились між собою, що коли відповідачка досягне повноліття (з травня 1995 року) вона у подяку за це буде доглядати за позивачкою, яка має поганий стан здоров`я, надавати їй допомогу матеріально, піклуватися про неї. Відповідачка на це погодилася і підтвердила умови угоди в травні 1995 року. Але, за сімейними обставинами(одружилася у 2004 році), починаючи з 2004 року переїхала до м.Одеси, працевлаштувалася і досі мешкає там разом з чоловіком. При цьому не виконує взятих на себе зобов`язань по утриманню матері - позивачки по справі. Дані обставини стверджувалися сторонами і нічим не спростовані. За таких підстав судом достеменно встановлено, що сторони замість договору дарування фактично уклали між собою удаваний правочин (ст. 58 ч.2 ЦК України, в редакції Закону України 1963р., або ст. 235 п.1 ЦК України). При цьому (п.2 ст. 235 ЦК України) якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами правочину, який сторони насправді вчинили.
За таких підстав судом встановлено, що сторони замість договору дарування уклали між собою фактично договір довічного утримання, за яким за умови переходу права власності на житло на своє ім`я, відповідачка взяла на себе обов`язок доглядати за матір`ю, піклуватися за нею, через поганий стан здоров`я останньої. Але, починаючи з 2004 року не виконую взятих на себе зобов`язань.
За договором довічного утримання (ст. 744 ЦК України) одна сторона (відчуджувач) передає іншій стороні (набувачу) у власність житловий будинок, квартиру, або їх частину, інше рухоме або нерухоме майно, що має значну вартість, а набувач зобов`язується забезпечити відчуджувача утриманням або доглядом довічно. Чого відповідачкою по справі не виконано.
Згідно ст. 755 п.1 п.п.1 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчуджувача або третьої особи, на користь якої він був укладений у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх зобов`язань. Незалежно від його вини. Що і було встановлено у розглянутому випадку.
При цьому, суд вважає можливим поновити позивачці термін для звертання з позовом до суду бо, як було встановлено, відповідачка, фактично не оспорюючи викладених вище обставин і постійно з 2005 року обіцяючи розірвати договір дарування нотаріально (що останнього не спростовувалося), досі цього не зробила. Що і змусило позивачку нарешті звернутися до суду . тому суд вважає, що позивачка з поважних підстав пропустила термін позовної давності.
У разі визнання договору недійсним, виходячи з правової природи договору, суд повинен застосувати двосторонню реституцію. Тому і додаткова вимоги позивачки підлягає задоволенню (ст. 216 п.1 ЦК України).
Керуючись ст.ст. 10, 60, 73 п.1, 212, 215 ЦПК України, ст.ст. 215 п.3, 216 п.1, 235, 236 п.1, 744, 755 п.1 п.п.1 ЦК України ЦК України, суд
Поновити ОСОБА_3 термін для звертання з позовом до суду, як пропущений з поважних підстав.
Визнати недійсним договір дарування кв. АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_4 12 листопада 1992 року р. № 1-2935 Котовської держнотконтори Одеської області, повернувши зазначену квартиру у власність ОСОБА_5 .
Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом 10 днів з дня його проголошення, шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження (апеляційної заяви), а в подальшому апеляційної скарги в 20-ти денний строк з дня подачі зазначеної заяви.

По закінченню строків на апеляційне оскарження і не надходження апеляції, а також в разі не скасування цього рішення в апеляційному порядку воно набирає законної сили.

Суддя -