Справа № 2-116
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2010 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області,

в особі головуючого судді Ходак С.К.,

при секретарі Климюк Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в місті Дубно справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В :

В обгрунтування своїх вимог, позивач посилається на те, що 09 липня між ним та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір, згідно якого він отримав у позику грошові кошти у сумі 34 411 гривень, які зобов'язувався повернути до 23 липня 2009 року.

Факт укладення договору позики підтверджується виданою відповідачем розпискою, яка посвідчена його особистим підписом. У вищевказаний строк ОСОБА_2, в порушення своїх договірних зобов'язань не повернув суми позики та ухиляється від повернення суми позики в добровільному порядку, що і змусило його звернутись до суду.

У судовому засіданні позивач повністю підтримав позовні вимоги викладені у заяві та пояснив, що ним особисто було передано ОСОБА_2 та його матері ОСОБА_3 кошти в сумі 23 000 гривень. 09 липня 2009 року відповідачем було підписано розписку на суму 34 411 гривень. Дану розписку писала ОСОБА_3, підпис поставив особисто відповідач. Ніякого примусу не було, відповідач підписав розписку добровільно. Просить стягнути з відповідача на його користь 34 411 гривень.

Відповідач у судовому засіданні позовну заяву не визнав та пояснив що ним було взято у позивача у борг не 34 411 гривень, а 23 000 гривень, про те в подальшому змінив свої пояснення та пояснив, що у позивача кошти не брав, а розписка була написана під примусом зі сторони ОСОБА_1. Аналогічні пояснення дала представник відповідача ОСОБА_3

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 показали, що в серпні 2009 року на будівництво ОСОБА_2 та ОСОБА_3 приїжджав ОСОБА_1, між ним виникла суперечка, внаслідок того, що останній просив повернути йому 4000 доларів США.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 показали що неодноразово були свідками розмови між позивачем та ОСОБА_3, під час якої остання обіцяла повернути ОСОБА_1 борг в сумі 4000 доларів США.

Свідок ОСОБА_8 показав, що в липні 2009 року до нього звернулись ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з проханням нотаріально засвідчити розписку, проте змушений був відмовити, так як не має права нотаріально завіряти розписки. Під час розмови ОСОБА_1 ніякого тиску на ОСОБА_2 чи ОСОБА_3 не здійснював.

Вислухавши сторони, свідків та ознайомившись із матеріалами справи, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається із матеріалів справи, 09 липня 2009 року ОСОБА_2 дійсно була видана розписка про те, що він взяв у борг у ОСОБА_1 34 411 гривень, які зобов"язувався повернути до 23 липня 2009 року. (а.с.3).

У відповідності до ст.1047 ч.2 ЦК України на підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Згідно ст. 1049 ч.1 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлений договором.

Тому вирішуючи позовні вимоги, суд вважає, що стягненню підлягають фактично отриманні кошти відповідачем ОСОБА_2 в сумі 23000 гривень.

Суд розцінює критично твердження відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, що боргове зобов'язання (розписка) була написана внаслідок психологічного та фізичного тиску зі сторони ОСОБА_1, так як доказів на підтвердження даних обставин в судовому засіданні не здобуто. Окрім того суд враховує, що під час судового засідання відповідач давав непослідовні пояснення, визнав факт отримання позики у ОСОБА_9 в сумі 23 000 гривень, проте в подальшому змінив свої пояснення.

За змістом ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків передбачених законом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі... Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, керуючись ст.ст.15,30,62,202 ЦПК України, ст.ст. 1047, 1049 ЦК України , суд,

Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 23 000 ( двадцять три тисячі ) гривень боргу, 30 ( тридцять ) гривень за інформаційно-технічне забезпечення та 230 ( двісті тридцять ) гривень державного мита, всього 23 260 ( двадцять три тисячі двісті шістдесят ) гривень.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Дубенський міськрайонний суд з поданням в 10-денний строк заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням в 20-деннний строк, після подачі цієї заяви, апеляційної скарги.

Рішення може бути також оскаржене і без подання заяви про апеляційне оскарження у випадку подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

У випадку неподання заяви про апеляційне оскарження в 10-денний строк, рішення набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання заяви про апеляційне оскарження, але неподання апеляційної скарги в 20-денний строк, рішення набирає чинності після закінчення цього строку.

Якщо подано заяву про апеляційне оскарження, але не подано скаргу в 20-денний строк, то рішення теж набирає законної сили.

Суддя :