Бердянський міськрайонний суд Запорізької області
Справа № 2-2700 2010р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2010 року Бердянський міськрайонний суд

Запорізької області

у складі головуючого-судді: Пахоменко О.Г.,

при секретарі: Димова Л.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бердянськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення суми завдатку, авансу та матеріальної і моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнила і збільшила та просила стягнути з відповідачів на її користь сплачену нею подвійну суму завдатку в розмірі 10000 грн. в рівних долях - з кожного по 5000 грн., суму авансу в розмірі 7000 грн. в рівних долях - з кожного по 3500 грн., матеріальні збитки в сумі 3900 грн. в рівних долях - з кожного по 1950 грн., моральну шкоду в сумі 5000 грн. в рівних долях - з кожного по 2500 грн., судові витрати - частині сплати судового збору в сумі 459 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в суді в сумі 157 грн., а всього в сумі 616 грн. в рівних долях - з кожного по 308 грн. (а.с.5-8, 38).

У обґрунтування своїх уточнених позовних вимог позивач зазначила, що 06.08.2008р., за взаємною згодою між нею, ОСОБА_1 та відповідачами по справі була досягнута згода, відповідно до якої, відповідачі продають, а вона купує у свою власність жилий будинок, розташований в с. Берестове Бердянського району по вул. Донська, 11 за 25000 грн., на наступних умовах - 5000 грн. вона передає відповідачам відразу по досягненню угоди у якості завдатку на підтвердження зобов'язання по продажу будинку, про що 06.08.2008р. була складена відповідна розписка про передачу нею, ОСОБА_1 та одержання відповідачами вказаної суми завдатку, та вселяється в цей будинок зі своєю неповнолітньою дочкою.

7000 грн. вона мала передати відповідачам протягом серпня-вересня 2008 року в якості авансу вартості будинку, який придбає, що 30.08.2008р. нею було виконано і оформлено відповідною розпискою відповідачів про факт одержання ними цієї суми.

13000 грн. залишку вартості будинку, відповідно до наданої нею відповідачам розписки, вона повинна була сплатити після укладення договору купівлі-продажу належного відповідачам будинку та отримання нею відповідних документів на цей будинок.

Тобто, на думку позивача, між нею ОСОБА_1 та відповідачами був укладений договір, оформлений відповідними письмовими документами, в якому визначені зобов'язання сторін щодо купівлі-продажу жилого будинку і відповідно до умов цього договору, нею в повному обсязі виконані свої зобов'язання. Вважає, що відповідачі не виконали свої зобов'язання щодо продажу жилого будинку, а навпаки, не бажають здійснювати його продаж та чинять в цих цілях всілякі перешкоди, а саме: порушуючи договірну домовленість, вимагають від неї оплати всієї суми вартості будинку, вимагають висилитися з будинку та передати його відповідачам, при цьому відповідачі їй погрожують та ображають нецензурними словами в тому числі і при свідках, як за її місцем проживання, так і за місцем її роботи в магазині, спричиняючи їй моральні страждання, які полягають у душевних переживаннях, пов'язаних з протиправною поведінкою відповідачів щодо неї. ОСОБА_1, принижують її честь і гідність перед мешканцями села. Факти протиправною поведінки відповідачів відносно неї підтверджується поясненнями свідків, її, ОСОБА_1 заяви до Бердянської міжрайонної прокуратури 21.04.2010р., щодо чого Бердянським РВ УМВС була проведена перевірка викладених нею у заяві фактів і за наслідками якої винесена відповідна постанова, а також складеним робітниками міліції протоколу про вчинення відповідачем ОСОБА_2 адміністративного правопорушення. Внаслідок цих дій відповідачів, ОСОБА_1 вважає неможливим проживання її та її неповнолітньої дочки в належному відповідачам будинку і взагалі в зазначеному селі у зв'язку з тим, що вона побоюється за своє та своєї дитини здоров'я. Зважаючи на такі неможливі умови проживання в будинку та в селі взагалі, а також відмову відповідачів від продажу їй будинку, вона прийняла їх пропозицію щодо розірвання домовленостей по продажу будинку. Коли вона стала вимагати повернення сплачених відповідачам грошей - авансу та подвійної суми завдатку, відповідачі відмовили їй в цьому, як відмовили їй і в сплаті грошової компенсації понесених нею витрат під час проживання в належному відповідачам жилому будинку на його покращення у сумі 3900 грн.

В судовому засіданні позивач та її представник за угодою ОСОБА_4 уточненні та збільшені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх представник за угодою ОСОБА_5 позовні вимоги не визнали та просили відмовити у їх задоволенні. Наполягають, що твердження позивачки відносно того, що вони не бажають здійснювати продаж зазначеного вище будинку, вимагають від неї сплати всієї суми вартості цього будинку, висилитися із нього та передати його їм, що вони їй погрожують, ображають нецензурними словами як за місцем її проживання, так і за місцем її роботи, є неправдивими. Фактично у них з ОСОБА_1 були розмови згідно того, що вона, не ставши власницею будинку, не має права розвалювати підсобні приміщення у дворі будинку, не має права перебудовувати його без проекту і їх згоди, але вона не слухає їх і діє на свій розсуд. Почала стверджувати, що вона вже передумала і не має наміру купувати у них жилий будинку, із села поїде, що їх село їй не подобається, що в селі погана школа, що немає чого робити в вільний від роботи час. Відповідачі погоджуються, що дійсно, 06.08.2008 року, вони з ОСОБА_1 домовились, що після того, як оформлять свої спадкові права на будинок після смерті ї матері ОСОБА_6, померлої 17.06.2008 року і зареєструють його в БТІ Бердянського району, то через нотаріуса продадуть їй будинок. На ці умови позивачка була згодна. Ні вони, ні позивачка не називали конкретного строку посвідчення договору купівлі-продажу будинку у нотаріуса, про що свідчить розписка від 06.08.2008 року, по якій вони одержали від позивачки 5000 грн., сплачені їм за придбання у них в подальшому житлового будинку по вул. Донська, 11 в селі Берестове Бердянського району Запорізької області.

В цей же день позивачка написала розписку про те, що залишок в сумі 20000 грн. Вона заплатить їм частинами: 7000 грн. - на протязі серпня-вересня 2008 року, а залишок суми 13000 грн. після одержання ними документів на будинок.

30.09.2008р. позивачка заплатила їм ще 7000 грн. і також за придбання в майбутньому спадкового будинку. Вважають, що вони не порушили умов домовленості з позивачкою про те, що після одержання ними свідоцтва про право на спадщину за законом, який фактично був оформлений 19.06.2010р., технічного паспорта в БТІ Бердянського району на спадковій будинок, виготовлений 14.07.2010р.,. між ними і буде укладено договір купівлі-продажу будинку.

Одержавши технічний паспорт на будинок і зареєструвавши його, вони не відмовлялися від взятих на себе зобов'язань і по дату винесення судом рішення по цій справі пропонували позивачці укласти договір купівлі-продажу будинку. На день видачі розписок про одержання від позивачки 5000 грн. і 7000 грн. вони заяви про прийняття спадщини в

нотаріальну контору ще не подавали. Вважають, що в зв'язку зі своєю юридичною необізнаністю, до оформлення спадщини, в тому числі і належного на той час їх покійній матері жилого будинку, вони не мали права укладати договір купівлі-продажу цього будинку, як не мали права і оформлювати в рахунок майбутнього договору купівлі-продажу угоди щодо завдатку, а тому сплачені їм ОСОБА_1 вказані суми не вважають завдатком. На їх думку, сплачені їм ОСОБА_1 суми грошей повинні бути враховані при розрахунках за проживання нею в їх будинку, а також за спричинену ним матеріальну шкоду в наслідок пошкодження майна, яким ОСОБА_1 користувалася під час проживання в цьому будинку і яка відмовляється вказану заборгованість і шкоду погасити. Крім того вважають, що вказані суми не можуть бути витребуванні ОСОБА_1 в подвійному розмірі, оскільки вона відмовляється придбати жилий будинок. Що стосується вимог позивачки про стягнення матеріальної шкоди в сумі 3900 грн., затрачених нею нібито на газове опалення то всі ці роботи позивачка проводила без їх згоди, на свій розсуд і тому на їх думку не можуть бути стягнуті на її користь. Зазначена позивачкою спричинена їй шкода в сумі 5000 грн., на їх думку, не може бути визнана як моральною, оскільки саме позивачка, а не вони ухиляється від укладення договору купівлі-продажу.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.08.2008р. сторони по справі оформили письмову розписку, відповідно до якої відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 отримали від позивача ОСОБА_1 завдаток в розмірі 5000 грн., в рахунок придбання в подальшому належного відповідачам на праві власності житлового будинку, який знаходиться за адресою: вул. Донська, 11 в с. Берестове Бердянського району Запорізької області. Відповідно до тексту цієї ж розписки, відповідачі зобов'язалися повернути вказану суму завдатку в подвійному розмірі, коли договір купівлі-продажу будинку не відбудеться з вини відповідачів, і отримана сума завдатку залишиться у відповідачів, у випадку не укладення цього договору позивачкою (а.с.9).

Суд вважає, що вищезазначена домовленість між сторонами по справі, яка оформлена вказаною розпискою не може бути визнана як договір про завдаток, виходячи з наступного.

На підставі ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума, або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання.

Тобто, завдатком може бути визнана грошова сума, яка видана, в даному випадку, в тому числі в рахунок укладеного в майбутньому договору купівлі-продажу нерухомого майна - житлового будинку.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку/квартири/ або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст.ст. 11, 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до наданих копій свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.06.2010р. на ім'я відповідача ОСОБА_3, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14.07.2010р. і технічного паспорту від 14.07.2010р. на це ж ім'я - житловий будинок за № 8, з належними до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул. Донська в с. Берестове Бердянського району Запорізької області, на час оформлення вищезазначеної розписки від 06.08.2008р., відповідачам по справі не належав (а.с.63-67). Також стороною позивача не надані суду будь-які докази про належність відповідачам на праві власності щодо зазначеного в цієї розписці і житлового будинку за № 11 по вищезазначеній адресі, на час складання цієї розписки.

З вищезазначеного, суд дійшов висновку, що суми, які відповідачі отримали від позивача відповідно до розписок від 06.08.2008р. та 30.09.2008р. (5000 та 7000 грн. - а.с.9, 11), не можуть бути визнані завдатками, а є авансами в рахунок наміру сторін укласти в майбутньому договір купівлі-продажу нерухомого майна, в тому числі при умові укладання попереднього договору відповідно до ст. 635 ЦК України.

Відповідно до ст. 635 ЦК України зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку, встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Правовстановлюючі документи на право власності на зазначений житловий будинок оформлені на відповідача ОСОБА_3 з 14.07.2010р (а.с.64).

Відповідно до направлених позивачем на адресу відповідачів 15.07.2010р. письмових заяв („претензій-вимог") про повернення сплачених нею сум авансу (5000 та 13000 грн.) суд розцінює як відмову позивачки від попередньої домовленості щодо укладення в майбутньому основного договору - договору купівлі-продажу жилого будинку № 11, а не будинку за № 8. власником якого став відповідач ОСОБА_3 (а.с.53-56), і ці суми безумовно повинні бути повернуті відповідачами позивачці відповідно до вимог ст. 635 ЦК України.

Щодо тверджень відповідачів про зарахування цих авансових сум в рахунок не сплати позивачкою заборгованості за проживання в будинку їх померлої матері, а також спричинення позивачкою матеріальної шкоди в період її проживання в цьому будинку, суд розцінює їх безпідставними і роз'яснює, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з цього приводу не позбавлені права звернутися до суду з окремим позовом до ОСОБА_10 про відшкодування завданої шкоди та стягнення заборгованості по договору найму житлового приміщення.

В той же час, не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з відповідачів на її користь матеріальні збитки у сумі 3900 грн. внаслідок її проживання в будинку, який належить на праві власності ОСОБА_3, оскільки її вимоги голослівні і не підтверджені якими-небудь доказами.

Також, суд вважає за необхідне відмовити позивачці в задоволенні її позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн., оскільки остання відмовилася від взятих на себе зобов'язань за попереднім договором про укладення договору купівлі-продажу жилого будинку. Крім того, відповідно до пояснень позивачки та наданих нею доказів її вимоги в цій частині (відшкодування моральної шкоди) відноситься до захисту її честі та гідності і з цим позовом ОСОБА_1 до суду не зверталася, і також має право реалізувати своє право на звернення до суду за захистом порушеного права з окремим позовом.

В зв'язку з вищезазначеним та на підставі ст. 88 ЦПК України на користь позивачки необхідно стягнути понесені нею судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам - по сплаті судового збору в сумі 60 грн. та на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в суді в сумі 120 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 570, 629, 635, 657 ЦК України, ст.ст. 10,11,57-60, 88,209,212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 загальну суму сплаченого нею авансу в розмірі 12000 грн., в рівних долях - з кожного по 6000 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 60 грн. та на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в суді в сумі 120 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в апеляційний суд Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд в порядку, передбаченому ст.ст. 292-296 ЦПК України, протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду.

Сторони можуть отримати повне рішення суду з 30.12.2010р. з 15-00 годин.

Суддя: О.Г. Пахоменко