АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 2240 Головуючий суддя І інстанції Шестак
Провадження № Суддя доповідач Крилова Т.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.10 р. Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Крилової Т.Г.

Суддів - Бездітко В.М. Цвірюка В.О.

При секретарі - Єщенко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 20 січня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним,-

ВСТ ОСОБА_3:

У січні 2008 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Позивач посилався на те, що 29.09.07 року між сторонами було укладено договір позики, який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 Згідно до умов договору, він надав відповідачеві у позику 1474600 гр., які той зобовязався повернути у жовтні 2007 року. Але зазначену суму боргу ОСОБА_1 не повернув до теперішнього часу. Просив стягнути з відповідача на свою користь 1474600 гр. та судові витрати по справі.

У березні 2008 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним. Посилався на те, що ОСОБА_2 змусив його підписати договір позики. Він діяв проти власної волі, під примусом, тиском та погрозами зі сторони позивача, сприймаючи їх як реальні. На підставі вимог ст. 231 ЦК України просив визнати договір позики недійсним.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 20 січня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1474600 гр. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити, а позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального і процесуального законодавства, оскільки не прийняв до уваги його доводи та пояснення по справі.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона позикодавець / передає у власність другій стороні позичальникові / грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів / суму позики / або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

З матеріалів справи вбачається, що 29.09.07 року між сторонами було укладено договір позики, який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 / а.с. 25 - 26 /.

Згідно умов договору, ОСОБА_1 позичив /взяв у борг / у ОСОБА_2 суму грошей у розмірі 1474600 гр., з яких: суму грошей у розмірі 757500,0 гр. зобовязався повернути позикодавцю до 02.10.07 року, а суму грошей у розмірі 717100.0 гр. - до 29.10.07 року. Зазначено також, що позичальник свідчить, що вищезазначена сума грошей одержана ним ще до підписання цього договору.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому договором.

До теперішнього часу суму позики ОСОБА_1 позикодавцю не повернув. Тому, сума грошей у розмірі 1474600 гр. підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2

Із зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що він просив визнати договір позики недійсним на підставі вимог ст. 231 ЦК України, т.я. підписуючи договір позики він діяв проти власної волі, під примусом, психологічним тиском та погрозами зі сторони ОСОБА_2

Матеріали справи не містять свідчень про те, що мав місце факт застосування до ОСОБА_1 або членів його сімї фізичного чи психічного тиску. В правоохоронні органи з цього питання із заявою він не звертався.

При таких обставинах, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правоміро задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2 та відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права та підстав для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, ч.1п. 1 ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 20 січня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня її проголошення.

Гловуючий:

Судді