АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22- ц -1805 /2010/ р. Головуючий-1 інст.: - ОСОБА_1
категорія: відшкодування шкоди Доповідач:ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 червня 2010 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого -КриловоїТ.Г.

Суддів - Цвірюка В.О., Бездітка В.М.

при секретарі Єщенко О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою: ОСОБА_3 на рішення Коломацького районного суду Харківської області від 2 лютого 2010 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Василенків хутір» до ОСОБА_3 про стягнення частини матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2009 року товариство з обмеженою відповідальністю «Василенків хутір» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди.

Позивач зазначав, що відповідно до наказу директора ТОВ «Василенків хутір» № 55 від 23 жовтня 2008 року ОСОБА_4 був прийнятий на постійну роботу менеджером і у його трудові обов'язки входило виконання роботи по реалізації олії.

Згідно договору про повну матеріальну відповідальність укладеного між сторонами 23 жовтня 2009 року ОСОБА_4 прийняв повну матеріальну відповідальність за забезпечення цілості майна та інших матеріальних цінностей, вести облік, складати та подавати у встановленому порядку товарно-грошові цінності та інші звіти про рух та залишки ввірених йому матеріальних цінностей.

Актом звірки від 09 червня 2009 року встановлена недостача грошових коштів ТОВ «Василенків хутір» в сумі 209 649,60 грн. яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем покладених на нього обов'язків по збереженню матеріальних цінностей (а.с.16).

24 червня 2009 року ОСОБА_4 зобов'язався повернути суму недостачі до 01 жовтня 2009 року по 50 000 грн. щомісяця однак зазначені суми грошей не повернув (а.с.15).

Просить стягнути на його користь частину матеріальної шкоди у сумі100 000 грн.(3-4).

Справу за згодою відповідача розглянуто у його відсутності.

Рішенням Коломацького районного суду Харківської області від 02 лютого 2010 року позовзадоволено.

Стягнуто ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Василенків хутір» частину матеріальної шкоди у сумі100 000 грн., державне мито в сумі 1 000 грн. та витрати на інформаційнотехнічне забезпечення розгляду справи в сумі30 грн.(а.с. 120-122).

У апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції посилаючись на неправильне з'ясування обставин справи які мають значення для правильного її вирішення (а.с. 136-137).

Заслухавши суддюдоповідача який доповів судовій колегії зміст оскаржуваного рішення, мотиви і доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог і доводів апеляційної скарги, вислухавши пояснення учасників процесу судова колегій вважає, що апеляційна скарга задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності,тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Згідно з трудовим законодавством працівник може бути притягнутий до повної матеріальної відповідальності лише у випадках, передбачених ст. 134 КЗпП України.

Відповідно до п.1 ст. 134 КЗпП України працівники несуть повну матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, у випадку, коли працівником і підприємством відповідно до ст. 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або інших цілей.

Статтею 135-1 КЗпП України затверджений спеціальний перелік посад та робіт, що заміщуються або виконуються працівниками, з якими підприємством можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу (відпустку), перевезення або застосування в процесі виробництва.

Судом першої інстанції установлено, що на підставі п.2 наказу директора ТОВ «Василенків хутір» № 55 від 232 жовтня 20087 року, ОСОБА_3 був прийнятий на постійну роботу менеджером в ТОВ «Василенків хутір», та виконував роботу по реалізації соняшникової олії (а.с. 14).

Актом звірки від 09 червня 2009 року, була встановлена недостача грошових коштів ТОВ «Василенків хутір» в сумі209 649,60 грн. (а.с.16).

Акт звірки підписаний Головним бухгалтером, бухгалтером та безпосередньо ОСОБА_4 (а.с. 16).

Відповідно до пояснювальної записки на ім'я директора товариства 24 червня 2009 року ОСОБА_4 визнав суму недостачі та зобов'язався повернути грошові кошти до 01 жовтня 2009 року (а.с. 15).

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 повністю підтвердив свої підписи у звітах перед ТОВ «Василенків хутір», за отриману для реалізації олію та факт недостачі грошових коштів на зазначену у позовній заяві сумі.

Частиною першою статті 130 КЗпП України передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок покладених на них трудових обов'язків.

Враховуючи викладене, і задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з наявності спричиненої шкоди підприємству у вигляді недостачі яка утворилася з вини відповідача.

Обов'язки по реалізації останнім майна позивача та інших матеріальних цінностей їх обліку тощо, були покладені на ОСОБА_4 договором про повну матеріальну відповідальність від 23 жовтня 2008 року.

Жодних доказів які б спростовували факт недостачі, відповідач суду не надав і не спростував актів звірки, розрахунків між реалізатором олії та покупцями про розрахунки за придбаний товар.

Суд першої інстанції встановив, що всі надані позивачем докази узгоджуються між собою і в сукупності дають суду можливість встановити дійсні відносини сторін і правильно вирішити спір.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що: Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.І. ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, в зв'язку з чим судова колегія не вбачає правових підстав для скасування рішення суду і задоволення апеляційної скарги.

Підстав для задоволення скарги немає.

На підставі викладеного і керуючись 303,304, п.1 ч.І ст. 307,ст.ст.

308,313,315,317,319 ЦПК України,судова колегія,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 -відхилити.

Рішення Коломацького районного суду Харківської області від 2 лютого 2010 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення,але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий:

Судді: