Справа №2-5302/2010р.
РІШЕННЯ

іменем України

15 листопада 2010 року, Ленінський районний суд м. Миколаєва, у складі: головуючого - судді Тихонової Н.С., при секретарі - Бреженюк Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно, визначення часток та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про знос нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

07.09.2010 року ОСОБА_1 звернулася з позовом, яким просила визнати за нею право власності на нерухоме майно, яке було побудовано спадкодавцем - її батьком, проте за життя ним не було прийнято в експлуатацію та визначити частки у майні з урахуванням цих будівель та споруд. Вказувала на те, що сторони є співвласниками житлового будинку 91 по вул. Орджонікідзе у м. Миколаєві., проте відповідач в добровільному порядку узгодити частки сторін, з урахуванням прийнятого БТІ в експлуатацію нерухомого майна, побудованого за життя батька позивачки не згодна.

06.08.2008 року ОСОБА_2 звернувся із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про знос самовільно побудованих будівель та споруд та визначення порядку користування земельною ділянкою ( справа № 2-53/2010 p.). Посилався на те, що самовільно побудовані споруді заважають користуванню земельною ділянкою, оскільки побудовані у зоні спільного користування.

Ухвалою суду 26.10.2010 року обєднано в одному провадженні позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення часток та визнання права власності на нерухоме майно, споруджено самовільно та позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про знос самовільно побудованих споруд.

В судовому засіданні представники ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримали, просили визнати за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно : вбиральню Літ. К (0,9x1,05), прибудову до літньої кухні Літ. Д ' (3,50 х 4,02), літню кухню Літ. Д, яку переобладнано з сараю та збільшено в розмірах на 6,90 кв. м., сіні Літ. а4 (2,40x1,55), сарай Літ. Р (4,34x4,69), що розташовані за адресою: м. Миколаїв, вул. Орджонікідзе, 91 та, з урахуванням цього, визначити частки у житловому будинку із відповідними будівлями та спорудами, визнавши право власності за ОСОБА_1 на 22/100 частки зазначеного житлового будинку та право власності на 30/100 часток зазначеного житлового будинку в порядку спадкування після смерті батька - ОСОБА_3

Представник ОСОБА_2 заявлені вимоги не визнав. Свої вимоги підтримав, просив зобов'язати ОСОБА_1 знести за власний рахунок самовільно побудовані гараж Літ. Р, вбиральню Літ. И, літню кухню Літ. Д, сарай Літ. Л, вбиральню Літ. К, сіні Літ. а4 Наполягав на тому, що ці споруди та будівлі заважають вільному користуванню земельною ділянкою, крім того право власності не може бути визнано на самочинно побудоване нерухоме майно. Також вказував на те, що гараж - сарай Літ. Р взагалі не існує, оскільки його зруйновано та зсередини цього приміщення розташований електричний стовп.

Представник Миколаївської міської ради заперечував проти визнання права власності на самовільно побудоване нерухоме майно.

Вислухавши сторін, спеціаліста - представника ММБТІ, дослідивши матеріали справи, суд встановивнаступне .

Рішенням № 149 виконкому Миколаївської міської ради від 08.02.1955 року домоволодіння за адресою м. Миколаїв, вул. 8 Слобідська, 91 було виділено земельну ділянку площею 801 кв.м. В подальшому вулиця 8 Слобідська була перейменована у вулицю Орджонікідзе, на підставі рішення міськвиконкому від 05.10.1971 року.

ОСОБА_1 належить на праві власності 1/5 частина житлового будинку з відповідними побутовими будівлями та спорудами № 91 по вул. Орджонікідзе у м. Миколаєві, відповідно до договору дарування від 15.01.2008 року.

ОСОБА_3 належала на праві власності ? частина житлового будинку з відповідними побутовими будівлями та спорудами № 91 по вул. Орджонікідзе у м. Миколаєві, відповідно до ОСОБА_4 про право на спадщину за законом від 05.04.2005 року.

ОСОБА_3 помер 25.06.2009 року.

Після його смерті дочка - ОСОБА_1 прийняла спадщину та отримала ОСОБА_4 про право на спадщину за законом 25.01.2010 року, відповідно до якого їй належить на праві власності 1/4 частина житлового будинку з відповідними побутовими будівлями та спорудами № 91 по вул. Орджонікідзе у м. Миколаєві.

ОСОБА_2 належить на праві власності 11/20 частини житлового будинку з відповідними побутовими будівлями та спорудами № 91 по вул. Орджонікідзе у м. Миколаєві на підставі договору купівлі-продажу від 21.11.2003 року.

Згідно рішення ленінського суду м. Миколаєва від 01.11.1976 року частину земельної ділянки площею 348 кв.м. було виділено у користування ОСОБА_5 ( баба ОСОБА_1 та мати ОСОБА_3В.). її частка згодом перейшла у власність ОСОБА_3

ОСОБА_3 мешкав разом із матірю ОСОБА_5, за життя якої було побудовано: у 1975 році - вбиральню Літ. К (0,9x1,05), у 1984 році - прибудову до літньої кухні Літ. Д ' (3,50 х 4,02), у 1975 році - літню кухню Літ. Д, яку переобладнано з сараю та збільшено в розмірах на 6,90 кв. м. на земельній ділянці, яка була виділена у користування ОСОБА_5, а ними же у 1981 році - сіні Літ. а4 (2,40x1,55), у 1980 році - сарай Літ. Р (4,34x4,69) було збудовано на земельній ділянці, яка знаходиться у спільному користуванні сторін.

Отже зазначені господарські будівлі та споруди 1975,1981,1980,1984 років будівництва, існують па теперішній час та перебувають у задовільному стані, відповідно до висновку МБТІ, наданих суду для огляду даних технічної інвентаризації станом на13.11.2009 року та пояснень представника МБТІ, який у судовому засіданні у якості спеціаліста надав відповідні пояснення.

За життя баби - ОСОБА_5 та батька ОСОБА_3 ці господарські будівлі та споруди не було зареєстровано належним чином, тому до складу спадщини не увійшли на час отримання позивачем ОСОБА_4 про право на спадщину за законом 25.01.2010 року, після смерті батька.

Постановою КМ України № 1035 від 09.09.2009 року було затверджено Тимчасовий порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт.

Відповідно до п.3 зазначеної Постанови, приймання в експлуатацію господарських будівель та споруд, що були побудовані до 05.08.1992 року, здійснюється органом БТІ шляхом видачі висновку про технічний стан будинку (будівлі). Цей висновок є підставою для оформлення права власності та не потребує узгодження із співвласниками.

22.06.2010 року зазначені будівлі були прийняті в експлуатацію МБТІ на підставі висновку № 2-6224, з них знято статус самовільних, що відображено у технічному паспорті.

Крім того, МБТІ виконало перерахунок часток співвласників з урахуванням прийнятих до експлуатації споруд ( ОСОБА_1 - 30/100, ОСОБА_3 - 22/100, ОСОБА_2 -48/100)

Проте отримання правовстановлюючого документа на нерухоме майно власником не можливо, оскільки їх власник - ОСОБА_3 помер.

Відповідно до ст.375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Згідно ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу користувача земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Згідно ч.4 ст.357 ЦК України співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову(прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Відповідно ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Статтями 60,61 ЦПК встановлені правила звільнення сторони від доказування та розподілу доказування між сторонами.

За загальним правилом, передбаченим ст.60 ЦПК, кожні сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст.61 цього кодексу.

ОСОБА_2 не надав суду жодних доказів щодо порушення ОСОБА_1 його прав та інтересів. Крім того на час придбання нерухомого майна ОСОБА_2 (21.11.2003 р.) усі перелічені споруди існували на місці та на відстані, яка склалася історично між сусідами, тобто не є новим будівництвом, реконструкцією або перебудовою.

На підставі вищенаведеного, зважаючи на усі надані суду докази, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, підлягають задоволенню, в частині визначення часток задоволенню не підлягають. Не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_2 через їх необґрунтованість.

Керуючись ст.ст. 10, 11,60, 88, 212, 214 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно : вбиральню Літ. К (0,9x1,05), прибудову до літньої кухні Літ. Д ' (3,50 х 4,02), літню кухню Літ. Д, яку переобладнано з сараю та збільшено в розмірах на 6,90 кв. м., сіні Літ. а4 (2,40x1,55), сарай Літ. Р (4,34x4,69), що розташовані за адресою: м. Миколаїв, вул. Орджонікідзе, 91.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення часток - відмовити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про знос нерухомого майна - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: