РІШЕННЯ

Іменем України

06 квітня 2010 року Ірпінський міський суд Київської області в складі

головуючої судді Оладько С.І.

при секретарі Канайкіній А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа КП КОР "Ірпінське БТІ" про визнання торгівельного павільйону спільною сумісною власністю подружжя, розподіл спільного майна та усунення перешкод в користуванні спільною власністю,

встановив:

Позивачка звернулась до суду із позовом,в якому вказала,що відповідач її колишній чоловік,з яким перебувала у шлюбі з 25.09.1989р по 24.06.2008р.

Рішенням Ірпінського міського суду від 28.05.2009р між нею та відповідачем була розділена 1/4 частина буд.АДРЕСА_1. За кожним із них було визнано право власності по 1/8 частині будинку.

При розподілі будинку вона-позивачка-не ставила питання про розподіл іншого майна, а саме торгівельного павільйону "ІНФОРМАЦІЯ_1", поскільки відповідач приховав всі документи. На даний час вона отримала копію договору купівлі-продажу даного торгівельного павільйону від 29.09.1998р, який підтверджує факт придбання даного нерухомого майна в період шлюбу із відповідачем.

Крім того, відповідач з лютого 2007р не допускає її до приміщення магазину, не оплачує їй за кой йотування її часткою.

Просить визнати торгівельний павільйон "ІНФОРМАЦІЯ_1" по АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю подружжя. Розділити даний торгівельний павільйон та визнати за нею право власності на 1/2 частину торгівельного павільйона і за відповідачем залишити право власності на 1/2 частину павільйона. Зобов'язати відповідача не чинити їй перешкод в користуванні торгівельним павільйоном "ІНФОРМАЦІЯ_1", видати ключі від вхідних дверей даного павільйона та звільнити половину приміщення для власного використання.

Позивачка та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити.

Відповідач та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали,просять в позові відмовити, поскільки сторони по справі в добровільному порядку розділили спільне майно подружжя. Що стосується торгівельного павільйона "ІНФОРМАЦІЯ_1", то дане майно відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р не є спільним сумісним майном подружжя, позивачка має право на частку одержаних доходів від діяльності фізичної особи підприємця. Просять у позові відмовити.

Представник КП КОР "Ірпінське БТІ" в судове засідання не з"явився, про день розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд,заслухавши пояснення учасників процесу, покази свідка, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким,що не підлягає до задоволення.

В судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.08.1989р по 02.06.2008р, що стверджується в судовому засіданні копією свідоцтва про шлюб та копією рішення суду про розірвання шлюбу (а.с. 7-8).

Також, в судовому засіданні встановлено, що 29.09.1998р ОСОБА_2 купив у товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" незакінчений будівництвом торгівельний павільйон по АДРЕСА_2, що стверджується в судовому засіданні копією договору (а.с. 9).

Позивачка ставить питання про визнання даного торгівельного павільйона спільним сумісним майном подружжя.

Дані вимоги не підлягають до задоволення .

Відповідно до ст. 60 СК України "Майно, набуте подружжям за час шлюбу,належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того,що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку."

Відповідно до ст. 70 СК України "У разі поділу майна,що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором".

В судовому засіданні встановлено, що спірний торгівельний павільйон "ІНФОРМАЦІЯ_1", який розташований в АДРЕСА_2 відповідач ОСОБА_2 купив у 1998р у період зареєстрованого шлюбу із позивачкою ОСОБА_1 Але, в судовому засіданні також було встановлено, що на час придбання даного торгівельного павільйона відповідач займався підприємницькою діяльністю, з 08.10.1996р зареєстрований як фізична особа підприємець на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 14.12.1993р мав приватне підприємство "Аліна". Спірний торгівельний павільйон "ІНФОРМАЦІЯ_1" є об"єктом підприємницької діяльності відповідача,що не заперечується позивачкою як в судовому засідання так вбачається і зі змісту самої позовної заяви. Позиваачка зареєстрована як приватний підприємець з 05.05.1999р після придбання торгівельного павільйона.

Відповідно до п 29 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", відповідно до положень ст. 57, 61 СК України, ст. 52 ЦК України майно приватного підприємства чи фізичної особи-підприємця не є об"єктом спільної сумісної власності подружжя. Інший із подружжя має право тільки на частку одержаних доходів від цієї діяльності. Тому позовні вимоги позивачки в частині визнання торгівельного павільйона спільним сумісним майном та про розподіл даного майна не підлягає до задоволення. Відповідно не підлягають до задоволення і позовні вимоги позивачки в частині усунення перешкод у користуванні торгівельним павільйоном, видачі ключів та звільнення половини приміщення, поскільки виходячи із положень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р №11 позивачка має право тільки на частку одержаних доходів від цієї діяльності.

На підставі ст. 60, 70 СК України, .керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 213-218 ЦПК України , суд,

вирішив:

ОСОБА_1 в позові відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження на протязі 10 днів із послідуючою подачею апеляційної скарги на протязі 20 днів або шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 10 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,встановлений ст. 294 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано,набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

З повним рішенням суду сторони переправі зможуть ознайомитись 11.04.2010р.

Суддя С.І. Оладько