Кіровський районний суд м.Дніпропетровська
Справа № 2-63/2010
23 листопада 2010 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська
головуючого судді Васіної Л.А.
при секретарі Гаврилові О.М.
позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6 про визнання порядку користування квартирою, яка знаходиться в спільній частковій власності, -
ОСОБА_1 звернувся до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6, у якому просить суд:
- визначити порядок користування співвласниками квартирою № 138 будинку № 42 по проспекту Кірова в місті Дніпропетровську, виділити ОСОБА_1 жилу кімнату площею 18, 5 квадратних метрів, відповідачам ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 жилі кімнати площею 8, 8; 12, 1; 14, 8 квадратних метрів, допоміжні приміщення кухню, ванну, вбиральню, кладові, коридор, балкон і лоджу загальною площею 37 квадратних метри залишити в загальному користуванні;
- судові витрати стягнути з відповідачів солідарно.
В обґрунтування предявленого позову ОСОБА_1 посилається на те, що згідно свідоцтва № 2992 від 25.09.2003 року, виданого Сьомою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою йому на праві власності належить 1/3 частини квартири АДРЕСА_1. Свідоцтво зареєстровано в комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 1315363 від 24.10.2003 року.
Співвласниками вищезазначеної квартири є відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, крім них в квартирі зареєстрований та мешкає ОСОБА_6.
Рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 11.09.2004 року задоволено позов усунення перешкод в користуванні квартирою та вселення. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровською області від 06.07.2005 року апеляційна скарга відповідачів залишена без задоволення, а рішення суду без змін.

Але фактично відповідачі які займали всю квартиру так і на цей час користуватися нею, не бажаючи звільнити будь-яку кімнату, посилаючись на те, що склався певний порядок користування квартирою між членами їх сімї і виділити позивачу кімнату неможливо. Із-за цього незважаючи на вселення позивача судом в спірну квартиру згідно рішення суду, позивач не має можливості користуватися належною йому 1/3 частиною квартири.

Ці доводи відповідачів безпідставні, оскільки позивач вважає, що згідно плану квартири, площі квартири як жилої, так і допоміжної є можливість і крайня необхідність визначити порядок користування квартирою співвласниками.

Квартира знаходиться на сьомому поверху і складається з чотирьох жилих кімнат відповідно 18,5; 8,8; 12,1; 14,8 квадратних метрів, жила площа всього складає 54,2 кв. м., допоміжні приміщення кухня, ванна, вбиральня, коридор, кладові, балкон і лоджа складають 37 кв. м., загальна площа квартири 91,2 квадратних метрів.

Кімната жилою площею 18,5 кв. м. є ізольованою і складає близько 1/3 частини жилої площі всієї квартири. Зважаючи на те, що позивачу як співвласнику належить 1/3 частина спірної квартири, то він вважає можливим її виділення в користування, всі інші кімнати виділити в користування відповідачам, а всі допоміжні приміщення залишити в загальному користуванні.

Посилаючись на вищевикладене позивач просить його позовні вимоги задовольнити.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, та просили задовольнити його.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у судове засідання не зявилися, не зважаючи на неодноразові виклики, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суд до відома не поставили.

Третя особа ОСОБА_6 у судове засідання не зявився, не зважаючи на неодноразові виклики, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суд до відома не поставив.

Зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Вислухавши позивача та його представника, вивчивши матеріали справи у межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом по справі встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 належить на праві приватної власності майно, яке складається з: 1/3 частки квартири № 138 розташованої у місті Дніпропетровську, проспект Кірова, будинок 42. Квартира розміщена на сьомому поверсі будинку А9 і складається з: 1 коридор, площею 12, 7 кв. м.; 2- кладова площею 1,1 кв. м.; 3- кухня площею 7,7 кв. м.;4- житлова кімната площею 18,5 кв. м.; 5- кладова площею 0,7 кв. м.; 6- житлова кімната площею 8,8 кв. м.; 7 ванна кімната площею 2,9 кв. м.; 8 вбиральня площею 1,4 кв. м.; 9 житлова кімната площею 12,1 кв. м.; 10- житлова кімната площею 14,8 кв. м.; 11- кладова площею 3,7 кв. м.; балкон площею 2,5 кв. м.; лоджія площею 4,3 кв. м. Загальна площа квартири становить 91, 2 кв. м., житлова площа складає 54,2 кв. м. (а. с. 09, 10)

Рішенням Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 11.11.2004 року вселено ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_2. (а. с. 07-08) Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.07.2005 року рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 11.11.2004 року залишено без змін. (а. с. 05-06)

Статтею 382 Цивільного кодексу України визначено, що квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Власникам квартири у дво - або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Статтею 383 Цивільного кодексу України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Статтею 386 Цивільного кодексу України визначено, що Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Кімната жилою площею 18,5 кв. м. є ізольованою і складає близько 1/3 частини жилої площі всієї квартири АДРЕСА_3, ОСОБА_1 як співвласнику належить 1/3 частина зазначеної квартири, то суд вважає за можливе виділити йому жилу кімнату площею 18,5 кв. м., ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 жилі кімнати площею 8, 8 кв. м.; 12,1 кв. м.; 14,8 кв. м., а допоміжні приміщення кухню, ванну, вбиральню, кладові, коридор, балкон і лоджу загальною площею 37 кв. м. залишити в загальному користуванні.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню солідарно судовий збір в розмірі 8, 50 гривень, та на користь держави витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 37 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 382, 383, 386 ЦК України, ст. ст. 10-12, 27, 30, 58-62, 88, 209, 212-215, 226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6 про визнання порядку користування квартирою, яка знаходиться в спільній частковій власності - задовольнити.

Визначити порядок користування співвласниками квартирою № 138 будинку № 42 по проспекту Кірова в місті Дніпропетровську, виділити ОСОБА_1 жилу кімнату площею 18, 5 квадратних метрів; відповідачам ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 жилі кімнати площею 8,8 кв. м., 12,1 кв. м., 14,8 кв. м.; допоміжні приміщення кухню площею 7,7 кв. м., ванну кімнату площею 2,9 кв. м., вбиральню площею 1,4 кв. м., кладову площею 1,1 кв. м., кладову площею 0,7 кв. м., кладову площею 3,7 кв. м., коридор площею 12,7 кв. м., балкон площею 2,5 кв. м., лоджію площею 4,3 кв. м. загальною площею 37 квадратних метри залишити в загальному користуванні ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 8, 50 гривень (вісім гривень пятдесят копійок).

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь держави витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 37 гривень (тридцять сім гривень).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час

проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.А. Васіна