Справа № 2-1564/10
УХВАЛА

"21" жовтня 2010 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді - Лузан Л.В., при секретарі судового засідання -- ОСОБА_1,

за участю позивачки - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Вознесенської міської ради Миколаївської області, ОСОБА_3 про визначення часток, визнання права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2010 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Вознесенської міської ради Миколаївської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/г частку житлового будинку із господарчими будівлями, спорудами та земельну ділянку, загальною площею, 0, 1000 га: на 1/2 її частку - в порядку спадкування, 1/2 частку - в порядку переходу права власності на відповідну частку житлового будинку на підставі договору дарування.

В обґрунтування позовних вимог позивачка вказувала, що 07.09.2009 року помер її батько - ОСОБА_4, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді:

Уг частки житлового будинку із господарчими будівлями, спорудами за адресою: вул. Лєрмонтова, 31 у м. Вознесенську Миколаївської області, яка належала йому на підставі договору купівлі-продажу , посвідченого 14.12.1965 року Вознесенською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 4698;

частки земельної ділянки, загальною площею 0,1000 га, що була надана для обслуговування вищевказаного житлового будинку та належала ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності, згідно державного акта на право приватної власності на землю, виданого 25.01.1994 року виконкомом Вознесенської міської ради.

Як єдина спадкоємиця за законом, яка прийняла спадщину після смерті батька у передбаченому законом порядку, позивачка звернулася до державної нотаріальної контори з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину, але отримала відмову через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно та невизначеність частки померлого в праві спільної сумісної власності на землю.

Крім того, посилаючись на норми Земельного кодексу України, що діяв на час укладення договору дарування, якими передбачено, що при відчуженні житлового будинку за цивільно - правовими угодами до набувача переходить і право власності на земельну ділянку, позивачка також просила визнати за нею право власності на 14 частку вищевказаної земельної ділянки, відповідно до договору дарування, згідно якого ОСОБА_5І подарувала їй 1/г частку житлового будинку № 31 по вул.. Лєрмонтова в м. Вознесенську Миколаївської області. В подальшому позивачка відмовилася від позовних вимог про визнання права власності на Уг частку житлового будинку із господарчими будівлями та спорудами.

В судовому засіданні позивачка заявила клопотання про залишення позовних вимог в частині визнання права власності на житловий будинок без розгляду.

Представник відповідача - Вознесенської міської ради Миколаївської області, в судове засідання не з'явився. Згідно заяви, що надіслав на адресу суду просив розгляну справу за його відсутності. Не заперечував проти задоволення позовних ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився. Надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги ОСОБА_2 визнав у повному обсязі.

У відповідності до вимог, передбачених п. 5 ч.1 ст. 207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.

Таким чином, враховуючи вище наведене, суд вважає, що клопотання позивачки про залишення без розгляду частини позовних вимог про визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку розташованого по вул. Лєрмонтова № 31 в м. Вознесенську Миколаївської області, так як вимогам закону не суперечить та виражає волю сторони і не позбавляє ОСОБА_2 можливості повторно звернутися до суду.

Крім того позивачка подала заяву про повернення їй зайво сплаченого державного мита гю справі, вказуючи на те, що при подачі позовної заяви сплатив судові витрати по справі у розмірі 63^ 83 коп.

Згідно п. а ч. 1 ст. З Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» № 7-93 від 21 1993 року (зі змінами та доповненнями), ставка державного мита із позовних заяв встановлює розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 3 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не біг 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Тому, в даному випадку судовий збір має сплачено у розмірі 284 грн. 75 коп.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 83 ЦГК України сплачена сума судового збору повертається за ухвалою у разі зменшення розміру заявлених вимог абовнесення судового збору у більшому розмірі, ніх встановлено законом. Ч. З ст. 83 ЦПК України передбачає, що у випадках, встановлених п.1 ч. 1 і п.1. цієї статті, судовий збір та кошти на оплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгля справи повертаються у розмірі зайво внесеної суми; в інших випадках, встановлених цією статтею повністю.

Керуючись ст. ст. 83, п.5 ч. 1 ст. 207, ст.ст. 209, 210 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Вознесенської міської ради Миколаївсьі област ОСОБА_6 про визнання права власності на 1/2 частку житлового буди» розташованого по вул. Лєрмонтова № 31 в м. Вознесенську Миколаївської області - залишити без розгляду.

Зобов'язати відділення Державного Казначейства у Вознесенському районі Миколаївської області повернути ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1,

Вознесенськ Миколаївської області), зайво сплачений нею за квитанцією № 200 від 14.07.2010 р. судовий збір в сумі 350 (триста п'ятдесят) грн. 08 коп., внесений на розрахунковий рахунок Вознесенська Миколаївської області (УДК в Миколаївській області, код 23406957, МФО: 826013, к" платежу: 22090100, р/р 0007.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенськ,' - міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом : днів з дня її проголошення.

В частині повернення зайво сплаченого судового збору ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя