Справа №2-1918/2010 р.
РІШЕННЯ

іменем України

27.04.2010 року Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі судді Тихонової Н.С., при секретарі - Гродновій А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» в особі Миколаївської дирекції УДППЗ «Укрпошта» про визнання неправомірним підстав звільнення, скасування запису в трудовій книжці, зміни підстав та дати звільнення,

ВСТАНОВИВ:

28.12.2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, яким просила визнати неправомірними звільнення на підставі п.2 ст.41 КЗпП України, у зв'язку зі втратою довіри, вважаючи його таким, що порушує права позивача. Наполягаючи на незаконності звільнення з цих підстав, просила скасувати запис № 19 у трудовій книжці, змінити підстави звільнення з п.2 ст.41 КЗпП України на ст.38 КЗпП України, вказавши дату звільнення днем ухвалення судом рішення.

В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені вимоги підтримали у повному обсязі. Пояснивши, що у тому, що відбувся розбійний напад на поштове відділення немає вини позивача, крім того, позивач безпосередньо, відповідно до функціональних обов'язків, не обслуговує грошові, товарні та інші цінності. Вважаючи дій відповідача незаконними, не бажаючи поновлення на посаді, просили змінити підстави звільнення - на ст.38 КЗпП України з часу постановления судом рішення та поновити строк звернення з цим позовом до суду, оскільки вважають що має місце пропуск строку звернення до суду через поважну причину - пригнічений стан здоров'я, численні перевірки та юридичну необізнаність.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав.

Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Трудову діяльність позивачка почала у підприємстві поштового зв'язку - 17.05.1969 року, коли її було прийнято на посаду поштарки Миколаївського поштамту.

З 01.01.1984 року ОСОБА_1 призначено на посаду начальника 56-го відділення зв'язку. Також з нею було укладено договір про повну майнову відповідальність 15.10.2006 р.

10.10.2009 р. стався напад зловмисників на об'єкт поштового зв'язку Миколаїв-56 Поштамту - ЦПЗ №1 (м. Миколаїв) Миколаївської дирекції УДППЗ «Укрпошта», чим спричинено матеріальні збитки відповідачу на суму 330000 грн.

За фактом розбійного нападу відбулося службове розслідування, по результатам якого було складено Акт. у Акті від 10.10.2009 р. відображено, що начальником 56-го відділення - ОСОБА_1 допущено порушення п.6.3.2.Порядку пересилання поштових відправлень та розділу 5 Порядку організації роботи з готівковими коштами в об'єктах поштового зв'язку в частині забезпечення схоронності грошових коштів, інформаційних листів з цього приводу.

Відповідно до витягу із протоколу № 16 від 13.10.2009 р. засідання профкому Поштамту - ЦПЗ № 1, було надано згоду на звільнення ОСОБА_1 за п.2 ст.41 КЗпП України.

Наказ № 1294-К від 13.10.2009 р. про звільнення ОСОБА_1 з 14.10.2009 р. за п.2 ст.41 КЗпП України через втрату довір'я був виданий відповідачем на підставі матеріалів службового розслідування.

Письмові пояснення у ОСОБА_1 відібрані не були.

10.11.2009 року прокуратурою Ленінського району м. Миколаєва було порушено кримінальну справу за ознаками ч.2 ст.367 КК України за фактом службової халатності посадових осіб МВПЗ. Кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_1 розглядається Ленінським райсудом м. Миколаєва.

Відповідно до п.2 ст.41 КЗпП України, трудовий договір з ініціативи власника або повноваженого ним органу може бути розірвано у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Втрата довіри, як додаткова підстава розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, може бути обумовлена лише винними діями працівника, які він вчинив навмисно або з необережності і завдав або міг завдати шкоду.

Висновок власника або уповноваженого органу про те, що даний працівник не заслуговує довіри внаслідок вчинення винних дій, повинен ґрунтуватися на об'єктивних доказах вини працівника у заподіяні матеріального збитку.

Будь-яких доказів вини позивача в розбійному нападі, наслідком якого було спричинено матеріальні збитки, відповідачем не надано. Відповідно до функціональних обов'язків, ОСОБА_1 не наділена повноваженнями безпосереднього обслуговування грошових або товарних цінностей. Також необхідно врахувати, між іншим, ту обставину, що кримінальну справу відносно ОСОБА_1, на час її звільнення, порушено не було, тим більше, її не визнано винною, відповідно до вироку суду.

Крім того, на цій підставі можуть бути звільнені з роботи не будь-які працівники, а лише особи, які безпосередньо обслуговують грошові або товарні цінності. Наявність тільки договору про повну матеріальну відповідальність не є доказом безпосереднього обслуговування ОСОБА_1 грошових чи товарних цінностей.

Розірвання трудового договору з причин втрати довіри до працівника не є заходом дисциплінарного стягнення і тому вимоги ст.ст.148,149 КЗпП України про порядок застосування дисциплінарних стягнень на ці випадки не поширюється. У зв'язку з чим, при вирішенні питання про звільнення працівника необхідно брати до уваги поведінку, характеристику працівника та інші конкретні обставини, що мають значення для характеристики цієї особи як такої, що не заслуговує на довіру.

ОСОБА_1 працює у лавах поштового зв'язку більш ніж 40 років. Відповідно до записів у трудової книжки, має численні почесні відзнаки та заохочення.

Через подію, що сталася, позивачка перебувала у пригніченому стані, пенсіонер за віком, юридично не обізнана, внаслідок чого суд вважає, що пропуск строку звернення до суду мав місце через поважну причину.

Позивачем не заявлено вимог щодо поновлення на роботі, стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

На підставі викладеного вище, з урахуванням усіх наданих доказів, суд вважає, що права позивача порушені, його позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню., а саме необхідно поновити строк звернення до суду з цим позовом, визнати формулювання причини звільнення за п.2 ст.41 КЗпП України таким, що не відповідає чинному законодавству, змінивши її на ст.38 КЗпП України (за власним бажанням), скасувавши запис № 19 у трудовій книжці ОСОБА_1, змінити дату звільнення.

Керуючись ст.ст. 41 п.2, 38, 233, 234, 235 КЗпП України, ст.ст. 10,11,30,60,88,212,214 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити строк звернення ОСОБА_1 до суду з позовними вимогами щодо оскарження наказу про звільнення.

Визнати неправомірним формулювання причини звільнення ОСОБА_1 з посади начальника 56-го відділення зв'язку за п.2 ст.41 КЗпП України.

Скасувати запис № 19 у трудовій книжці ОСОБА_1.

Змінити формулювання причини звільнення ОСОБА_1 з п.2 ст.41 КЗпП України на ст.38 КЗпП України (за власним бажанням).

Змінити дату звільнення з 14.10.2009 року на 27.04. 2010 року.

Стягнути з Миколаївської дирекції Поштамт - ЦПЗ № 1 УДППЗ Укрпошта на користь держави судовий збір у розмірі - 34 грн. та витрати, пов'язані з інформаційно-технічним забезпеченням процесу у розмірі - 37 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області у порядку ст.294 ЦПК України.

Суддя: