Справа № 2-1351/10
Провадження № 2-1351/10
РІШЕННЯ

Іменем України

13.10.2010 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Гаврасієнка В.О.

при секретарі - Вельдяєвій Л.М.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства ОСОБА_4 залізниця про скасування наказів, поновлення на роботі, -

ВСТАНОВИ В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державного підприємства ОСОБА_4 залізниця, вимоги якого уточнив в ході розгляду справи по суті, про скасування наказу №254-ос від 21.11.2006 року, наказу №11 від 09.01.2007 року та поновлення на роботі в посаді слюсаря з осмотру рухомого складу 5 розряду.

В судовому засіданні позивач та його предствник вимоги позову підтримали та просили суд про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення відповідачем вимог діючого законодавства при звільненні ОСОБА_1, оскільки звільнення проведено на підставі заяви про звільнення за власним бажанням, що була подана ОСОБА_1 під тиском керівництва підприємства та не відповідала його волевиявленню. Також позивач вказував, що звільнення проведено начальником ОСОБА_4, який не мав повноважень на звільнення працівника, оскільки не є власником підприємства.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував та суду пояснив, що порушене право працівника було поновлено шляхом видачі наказу №11 від 09.01.2007 року, яким за домовленістю сторін наказ №254-ос від 21.11.2006 року про звільнення ОСОБА_1 за прогул без поважних причин змінений, внаслідок чого ОСОБА_1 був звільнений на підставі ст.38 КЗпП України згідно поданої ним 21.11.2006 року заяви про звільнення за власним бажанням. При цьому представник відповідача вказував, що вказане звільнення погоджено з ДП Одеська залізниця та проведене начальником Локомотивного депо Миколаїв ОСОБА_5 у відповідності з наданими йому Положенням про відокремлений структурний підрозділ „Локомотивне ОСОБА_4 залізниці повноваженнями.

Вивчивши доводи позову, вислухавши учасників процесу та дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем з 20.03.1972 року, наказом № 545-л від 30.11.1998 року переведений на посаду слюсаря з огляду рухомого складу 5 розряду. (а.с.5,6)

21.11.2006року був виданий наказ №254-ос про звільнення позивача з 07.11.2006 року на підставі п.4 ст.40 КЗпП України.

Наказом №11 від 09.01.2007 року вищевказаний наказ скасований, при цьому ОСОБА_1 був звільнений з 07.11.2006 року у відповідності із ст. 38 КЗпП України на підставі поданої їм заяви про звільнення за власним бажанням від 21.11.2006 року (а.с.33,40).

Доводи позивача про невідповідність змісту поданої ним заяви про звільнення його волевиявленню, оскільки заява подана під тиском керівництва підприємства, суд не приймає до уваги, оскільки жодного належного доказу на підтвердження цих обставини позивачем суду не надано. Крім того, як встановлено в судовому засіданні, заява про відкликання даної заяви про звільнення позивачем не подавалась.

Відповідно до вимог ст. ст. 21, 36 КЗпП України, трудовий договір укладається працівником з власником підприємства, організації, або уповноваженою ним особою. Його розірвання відбувається лише за розпорядженням вищезазначених осіб.

Як вбачається із Положення про відокремлений структурний підрозділ «Локомотивне ОСОБА_4 залізниці», депо являється відокремленим структурним підрозділом ОСОБА_4 залізниці, та не є юридичною особою (а.с.85-91)

Однак, як встановлено в судовому засіданні, звільнення ОСОБА_1 було погоджене начальником „Локомотивне ОСОБА_4 залізниці ОСОБА_5 з керівництвом ДП Одеська залізниця та проведено у відповідності з наданими йому п. 5.3. Положенням про відокремлений структурний підрозділ „Локомотивне ОСОБА_4 залізниці повноваженнями.

Крім того, підстави звільнення після звернення ОСОБА_1 до суду та Територіальної державної інспекції праці були за домовліеністю сторін змінені шляхом скасування наказу №254-ос від 07.11.2006 року наказом №11 від 09.01.2007 року.

Враховуючи вищевикладене, у відповідності до вимог ст. ст. 21, 36, 38, 231, 235 КЗпП України, суд дійшов висновку, що порушене право ОСОБА_1 поновлено шляхом видання наказу №11 від 09.01.2007 року, яким скасований наказ №254 від 07.11.2006 року та ОСОБА_1 звільнений на підставі ст.38 КЗпП України, тому наказ про звільнення позивача за прогул без поважних причин не є дійсним, у звязку з чим в задоволенні позовних вимог про його скасування слід відмовити.

Позовні вимоги про скасування наказу №11 від 09.01.2007 року та поновлення на роботі суд вважає безпідставними, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, звільнення позивача проведено у відповідності до вимог ст.38 КЗПп України за поданою ним заявою про звільнення за власним бажанням, яка ОСОБА_1 в період з 21.11.2006 по 09.01.2007 року не відкликалась.

Таким чином, в задоволенні позову слід відмовити повністю.

У відповідності із ст.ст.81,88 ЦПК України, з позивача на користь ГУ ДКУ у Миколаївській області слід стягнути витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30,00 грн., судовий збір слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України , суд -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства ОСОБА_4 залізниця про скасування наказів, поновлення на роботі - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ГУ ДКУ у Миколаївській області витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30,00 грн.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя В.О. Гаврасієнко