Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

Іменем України

07 жовтня 2010 року

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Худякова А.М.,

суддів: Франовської К.С.,

ОСОБА_1,

при секретарі

судового засідання ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз» на рішення .. Баранівського районного суду Житомирської області від 22 червня 2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Новоград-Волинського управління експлуатації газового господарства ВАТ «Житомиргаз» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,

встановила:

У квітні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що працював на посаді начальника Баранівської виробничої дільниці Новоград-Волинського управління експлуатації газового господарства ВАТ «Житомиргаз».

Наказом №40/ос від 7 квітня 2010 року був звільнений з займаної посади за п.З ст.40 КЗпП України.

Посилаючись на те, що наказ про звільнення є незаконним, оскільки відповідачем порушено строк для застосування дисциплінарного стягнення, позивач просив поновити його на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, а також відшкодувати заподіяну моральну шкоду.

Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 22 червня 2010 року позов задоволено. Поновлено ОСОБА_3 на роботі на посаді

начальника Баранівської виробничої дільниці Новоград-Волинського управління експлуатації газового господарства ВАТ «Житомиргаз» з 7 квітня 2010 року. Рішення в цій частині допущено до негайного виконання.

Стягнуто з Новоград-Волинського управління експлуатації газового господарства ВАТ «Житомиргаз» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 8408 грн.45 коп. Рішення в цій частині допущено до негайного виконання в межах середньомісячного заробітку - 3331 грн. 67 коп. Стягнуто з Новоград-Волинського управління експлуатації газового господарства ВАТ «Житомиргаз» на користь ОСОБА_3 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди та на користь держави судовий збір в сумі 101 грн. 08 коп. та 30 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

У апеляційній скарзі ВАТ «Житомиргаз», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права та неповне зясування судом обставин справи, просить скасувати постановлене рішення і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Зокрема, апелянт вказує на те, що суд провів попереднє судове засідання без його участі, чим порушив право на подачу доказів по справі. Також, апелянт посилається на те, що строк для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани ним не пропущений, оскільки перебіг цього строку повязує з наказом №224 від 19.11.2009 року, а не з актом ревізії від 22.10.2009 року. Крім того, на думку апелянта догана накладена на позивача законно, оскільки останній не оскаржував наказ про її застосування, а розмір моральної шкоди, який визначений судом, не відповідає принципам поміркованості, розумності та справедливості.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов і поновлюючи ОСОБА_3. на посаді начальника Баранівської виробничої дільниці Новоград-Волинського УЕГГ, суд першої інстанції виходив з того, що при звільненні позивача відповідач не мав правових підстав для звільнення, а крім того, відповідач порушив порядок накладення стягнення та процедуру звільнення.

Висновок суду ґрунтується на матеріалах справи і відповідає нормам матеріального права.

Згідно з п.З ст.40 КЗпП України може бути звільнений працівник, який після застосування до нього дисциплінарного стягнення, не знятого і не погашеного спливом часу (ст.151 цього кодексу), знову допустив порушення трудової дисципліни.

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п.22 Постанови від 6 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно зясовувати, у чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3,4,7,8 ч.І ст.40 КЗпП України.

Суд встановив, що ОСОБА_3 з 03.04.2009 року працював на посаді начальника Баранівської виробничої дільниці Новоград-Волинського управління експлуатації газового господарства ВАТ «Житомиргаз».

Наказом №136 від 02.12.2009 року ОСОБА_3 оголошена догана з позбавленням 100% премії за листопад 2009 року, як свідчить зміст наказу, - з

метою посилення якості фінансово-господарської діяльності управління та з метою недопущення в подальшому порушень, на виконання наказу №224 від 19.11.2009 року (а.с.7).

За наказом №40/ос від 7 квітня 2010 року ОСОБА_3 звільнено з роботи з підстав, передбачених п.З ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання обовязків, покладених трудовим договором (а.с.8).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач порушив вимоги трудового законодавства при накладенні дисциплінарних стягнень на позивача, процедуру звільнення та гарантії працівників, обраних до профспілкових органів.

Так, в порушення чинного законодавства накази №136 від 02.12.2009 року та №40/ос від 07.04.2010 року не містять вказівки на порушення виробничої чи виконавської дисципліни, Правил внутрішнього розпорядку чи положень посадової інструкції, які є підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

В порушення ст.148 КЗпП України ОСОБА_3 притягнутий до дисциплінарної відповідальності за наказом №136 від 02.12.2009 року поза межами встановленого законом строку.

Відтак, відповідач не мав підстав для звільнення ОСОБА_3 за систематичне невиконання обовязків, покладених трудовим договором.

Доводи відповідача про те, що наказ №136 від 02.12.2009 року судовим рішенням не визнано незаконним, а тому звільнення проведено правильно, безпідставні. Чинним законодавством передбачено, що суд, вирішуючи позовні вимоги про поновлення працівників, звільнених з підстав, передбачених п.З ст.40 КЗпП України перевіряє одночасно законність наказів про притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, навіть якщо позовних вимог щодо цих наказів і не заявлено.

Також, обґрунтованим є висновок суду про порушення відповідачем ст.431 КЗпП України при звільненні ОСОБА_3

Оскільки звільнення позивача відбулося з порушенням чинного трудового законодавства, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу та морального відшкодування.

Щодо розміру морального відшкодування, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахував положення п.п.9,10 постанови Пленуму Верхового Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» і надав належну оцінку обсягу страждань позивача, їх тривалості, а тому визначений розмір відшкодування відповідає принципу розумності і справедливості.

Доводи відповідача про не повне зясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального та процесуального права є безпідставними. Суд першої інстанції повно і всебічно дослідив фактичні обставини справи, подані сторонами докази, дав їм правильну правову оцінку і вирішив спір відповідно до вимог закону.

Рішення є законним й обгрунтованим, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз» відхилити.

Рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 22 червня 2010 року залишити без змін. Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено безпосередньо до Верховного Суду України на протязі двадцяти днів.