Справа №2-3295
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2010 року місто Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі :
головуючого судді - Скользнєвої Н.Г.,
при секретарі - Голубятникової І.А.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» про стягнення заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі,
У липні 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» про стягнення заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 3.11.2004 року по теперішній час вона працює на ДП «Державний проектний інститут Запоріжцивільпроект«» на посаді інженера-проектувальника.
З листопада 2009 року заробітна плата ДП «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» в порушення ст. 115 КЗпП України не виплачується працівникам у встановленні діючим законодавством строки.
В березні 2010 року прокуратура Жовтневого району міста Запоріжжя в її інтересах зверталася до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ДП «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» на її користь невиплаченої заробітної плати за листопад 2009 року - січень 2010 року в сумі 2562,08 грн.
Зазначений судовий наказ набрав законної сили 15 червня 2010 року та знаходиться на виконанні у Жовтневому ВДВС Запорізького МУЮ.
Крім того, з лютого 2010 року по травень 2010 року ДП «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» продовжує в порушення ст. 115 КЗпП України не виплачувати працівникам у встановленні діючим законодавством строки, а тому станом на липень 2010 року заборгованість по заробітній платі становить 2562,08 грн.
Також, вважає, що у зв`язку з несвоєчасною сплатою заробітної плати ДП «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» завдав їй моральну шкоду, яка виразилася у завданні їй моральних страждань, порушенні звичайного укладу життя та відсутності грошових коштів для задоволення необхідних потреб для життя, яку вона оцінює у 3000,00 грн.
На підставі викладеного, просить суд стягнути з ДП «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» на її користь заборгованість по заробітній платні за період з лютого 2010 року по травень 2010 року в сумі 2562 гривень 08 копійок, а також моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн.
Позивач у судове засідання не з`явилась, але надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, зазначивши, що на позовних вимогах наполягає та просить суд у разі неявки відповідача у судове засідання ухвалити по справі заочне рішення.
Представник відповідача по справі у судове засідання не з"явився, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомив. Заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи по суті, до суду від нього не надходило.
Прийнявши до уваги заяву позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Матріалами справи встановлено, що з 3.11.2004 року по теперішній час ОСОБА_1 працює на ДП «Державний проектний інститут Запоріжцивільпроект«» на посаді інженера-проектувальника. (а.с. 8)
З листопада 2009 року заробітна плата ДП «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» в порушення ст. 115 КЗпП України не виплачується працівникам у встановленні діючим законодавством строки.
В березні 2010 року прокуратура Жовтневого району міста Запоріжжя в її інтересах зверталася до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ДП «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» на її користь невиплаченої заробітної плати за листопад 2009 року - січень 2010 року в сумі 2562,08 грн. (а.с. 7)
Зазначений судовий наказ набрав законної сили 15 червня 2010 року та знаходиться на виконанні у Жовтневому ВДВС Запорізького МУЮ.
Крім того, з лютого 2010 року по травень 2010 року ДП «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» продовжує в порушення ст. 115 КЗпП України не виплачувати працівникам у встановленні діючим законодавством строки, а тому станом на липень 2010 року заборгованість по заробітній платі становить 2562,08 грн. (а.с. 6)
Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.
Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідачем по справі не надано жодних доказів виплати заробітної плати у повному обсязі та у встановлені законом строки.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку,що наданий позивачем розрахунок сум є вірним, іншого розрахунку відповідачем по справі на надано, тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі за період з лютого 2010 року по травень 2010 року в сумі 2562,08 грн. підлягають задоволенню.
Стосовно позовних вимог позивача щодо стягнення на його користь з відповідача по справі моральної шкоди у розмірі 3000,00 грн., вважаю необхідним зазначити наступне.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, відшкодування моральної шкоди може здійснюватися не тільки в силу договору, але й закону.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.3 постанови "«Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995р. № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством (п.5 Постанови).
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації.
Як на спричинення відповідачем позивачу моральної шкоди, остання посилається на те, що у зв`язку з ухиленням підприємства від сплати заробітної платні був порушений звичайний уклад життя та у неї були відсутні грошові кошти для задоволення необхідних для життя потреб і оцінює моральну шкоду, заподіяну їй у розмірі 3000,00 грн.
За подібних обставин та, керуючись принципом розумної достатності, суд вважає за необхідне зменшити розмір відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_1 до 500,00 грн.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 79, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 34, 115 КЗпП України, ст..ст. 23, 1167 ЦК України,
В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
В решті позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Н.Г. Скользнєва