Справа № 2-1002/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2010 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді - Діонісьєвої Н.М.

при секретарі - Гриценюк М.А.

з участю представника позивача - ОСОБА_1

відповідачів- Момотюка О.В.

ОСОБА_2 представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання кредитного договору недійсним , -

встановив: У судовому засіданні представник ВАТ «Державний ощадний банк України» пред'явлений до ОСОБА_4 і ОСОБА_2 позов підтримала і пояснила, що 26 серпня 2004 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії- Рівненське обласне управління та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір, згідно з умовами якого позичальнику ОСОБА_4 банк надав кредит в сумі 27 000 доларів США під 12,5 відсотків річних з поверненням кредиту та сплатою відсотків за користування кредитом шляхом внесення щомісячно коштів згідно із графіком погашення заборгованості по кредиту з терміном останнього погашення кредиту не пізніше 25 серпня 2009 року.

Виконання зобов'язання позичальником забезпечене договором поруки , укладеним 26.08.2004 року між кредитодавцем та поручителем ОСОБА_2

Позичальник ОСОБА_4 зобов'язання за кредитним договором не виконав і має заборгованість по кредиту 24 584 долари США 59 центів, що в національній валюті згідно курсу Національного банку України становить 194 864 гривні 83 копійки.

Просить стягнути вказану заборгованість з відповідачів солідарно на користь ВАТ «Державний ощадний банк України».

Зустрічний позов відповідача ОСОБА_4 банк не визнає, оскільки згідно із ст..47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» ВАТ «Державний ощадний банк України» має право здійснювати операції з валютними цінностями згідно з дозволом № 148-2 , виданим Національним банком України 29.04.2002 року.

Положенням про кредитування фізичних осіб, що затверджено постановою правління банку від 18 червня 2003 року, кредити фізичним особам- резидентам надаються в національній та іноземній валюті.

Просить у зустрічному позові ОСОБА_4 відмовити.

Представник відповідачів в судовому засіданні пред'явлений до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 позов не визнала та пояснила, що кредитний договір, укладений між ОСОБА_4 та позивачем 26.08.2004 року не відповідає вимогам закону , оскільки банк видав йому кредит в іноземній валюті за відсутності індивідуальної ліцензії на вчинення таких валютних операцій.

Крім того, під час укладення кредитного договору ОСОБА_4 помилявся щодо обставин, які мають істотне значення, оскільки одержання кредиту в іноземній валюті в умовах економічної ситуації, що склалася в Україні, курс якої необгрунтовано завищений, призвело до неможливості повернення ним кредиту кредитодавцю.

Договір поруки між банком і ОСОБА_2, як поручителем, укладений на забезпечення виконання кредитного договору позичальником ОСОБА_4, за змістом не відповідає закону, оскільки в договорі поруки не встановлений строк його дії.

Просить у позові ВАТ «Державний ощадний банк України» відмовити, зустрічний позов ОСОБА_4 про визнання кредитного недійсним задовольнити.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідачів, з'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази та оцінивши їх, суд приходить до висновку, що позов ВАТ «Державний ощадний банк України» підлягає до задоволення у повному обсязі, а зустрічний позов ОСОБА_4 до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Між ВАТ «Державний ощадний банк України» ОСОБА_4 26 серпня 2004 року укладено кредитний договір, згідно з умовами якого банк, як кредитодавець, надав відповідачу, як позичальнику, кредит в сумі 17 000 доларів США з процентною ставкою 16% річних з поверненням суми кредиту та відсотків за користування кредитом згідно із графіком погашення заборгованості.

Додатковою угодою від 05.05.2006 року до кредитного договору між кредитодавцем і позичальником відсоткова ставка за користування кредитом визначена в розмірі 11% річних, починаючи з 05.05.2006 року.

Додатковою угодою від 07.09.2007 року кредитного договору між кредитодавцем і позичальником сума наданого кредиту визначена в розмірі 27 000 доларів США з процентною ставкою 12,5 % річних з умовою щомісячного погашення кредиту згідно з графіком, починаючи з 25.09.2007 року.

Виконання зобов'язання боржником за кредитним договором забезпечено договором поруки, укладеним 26.08.2004 року.

Позичальник ОСОБА_4 свої обов'язки за кредитним договором від 26 серпня 2004 року не виконав і має заборгованість по погашенню залишку кредиту - 15 888 доларів США (125 933 гривні 05 коп.); по несплачених відсотках за користування позикою - 473 долари США 18 центів (37 564 грн. 16 коп.); по нарахованій і несплаченій пені по основному боргу - 3 218 доларів США 38 центів (25 509 грн. 85 коп.); по нарахованій та несплаченій пені по відсотках - 739 долари США 03 центи (5 857 грн. 77 коп.), а всього 24 584 долари США 59 центів (194 864 грн. 83 коп.)

Згідно із ч.І ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти .

Згідно із ч.2 цієї ж статті Цивільного кодексу України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 Глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу.

Згідно із п.4.1.1. кредитного договору за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасної сплати відсотків за користування кредитом позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла на період за який стягується пеня, від суми платежу, за кожний день прострочення.

Таким чином, позивач, як позикодавець обґрунтовано вимагає від відповідача, як позичальника, який не виконує взяті на себе зобов'язання по кредитному договору, дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, сплати процентів за користування кредитом та суми нарахованої пені за порушення взятих зобов'язань по поверненню кредиту та несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом.

Щодо зустрічного позову про визнання кредитного договору недійсним, то він до задоволення не підлягає, оскільки доводи ОСОБА_4 та його представника є необгрунтованими.

Згідно із п. 1 ч.2 ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк має право здійснювати операції з валютними цінностями.

ВАТ «Державний ощадний банк України» має дозвіл Національного Банку України на право здійснення операцій , визначених пунктом 1-4 ч.2 та ч.4 ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Згідно із Положенням про кредитування фізичних осіб, затвердженого постановою правління ВАТ «Державний ощадний банк України» від 18.06.2003 року кредити фізичним особам - резидентам надаються в національній та іноземній валюті (п.3.2.3).

Доводи відповідача ОСОБА_4В, що кредитний договір ним вчинено під впливом помилки, оскільки внаслідок надання кредиту в іноземній валюті, курс якої по відношенню до національної валюти після укладення ним договору було необгрунтовано завищено, а тому цей правочин є недійсним, є безпідставними.

Згідно із ст.229 ЦК України , якщо особа, яка вчинила правочин, помилялася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Доказів, що при укладенні кредитного договору, з його боку мала місце саме така помилка, відповідач ОСОБА_4 суду не надав, а зміна курсу іноземної валюти після укладення кредитного договору і надання кредиту в іноземній валюті не може вважатися істотною помилкою , яка може бути підставою для визнання правочину недійсним.

Згідно із ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно із ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідачка ОСОБА_2 є поручителем боржника відповідно до договору поруки, укладеного між ВАТ «Державний ощадний банк України» та нею 26.08.2004 року. На зміни зобов'язання, що мали місце внаслідок додаткових угод до кредитного договору, вона давала згоду, що підтверджується п. 1.1 .договору поруки № 406/1 від 26.-8.2004 року, де зазначено, що поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором № 406/1 від 26.-8.2004 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому.

Згідно із ч.2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу-, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором пор/"кн.

Посилання ОСОБА_2 на невідповідність договору поруки закону, оскільки у ньому не зазначено строку виконання, є безпідставними. Момент припинення поруки визначається ст.559 ЦК України та п.4.1, 4.2. 4.3,4.4 договору поруки, укладеного між кредитодавцем і поручителем ОСОБА_2

Виходячи з наведеного, керуючись ч.І ст.1048, ч.2 ст.1050, ч.31ст. 1054, ст..ст.554, 559ЦК У країни, п.1-4 ч.2, чв..4 ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст..ст. 10,11, 60,88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором в сумі 194 864,83(сто дев'яносто чотири тисячі вісімсот шістдесят чотири) грн. 83 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» витрати по сплаті судового збору в сумі 1700( одну тисячу сімсот) грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 120 (сто двадцять) грн. 00 коп.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 про визнання кредитного договору недійсним відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати по сплаті судового збору в сумі 1691,50( одну тисячу шістсот дев'яносто одну) грн. 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 83 (вісімдесят три) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд поданням в десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням в двадцятиденний після подачі заяви строк апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана і без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження у строк, встановлений для подання цієї заяви.

Суддя Н.М.Діонісьєва