Справа № 2-399/2010 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2010 року Тетіївський районний суд, Київської області в складі

головуючого судді Кравець О.А.

при секретарі ; ОСОБА_1

розглянувши у ввідкритому судовому засіданнів м. Тетієві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України в Тетіївському районі про визнання діянь незаконними та зобовязання нарахувати і виплатити недоплачену 30% надбавку до пенсії, як дитині війни з 01.01.2007 року і по 31.12.2009 року і в подальшому виплачувати її в указаному розмірі.

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду із вищеназваним позовом, мотивуючи тим, що вона є дитиною війни, а тому, згідно ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» їй щомісячно, починаючи з 01.01.2007 року, повинна була виплачуватися соціальна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Проте на протязі 2007 року та по 31 грудня 2009 року вказана соціальна допомога не виплачувалась, і вона, посилаючись на вказану норму Закону та рішення Конституційного Суду України віл 22.05.2008 року № 10-РП/2008, просить суд зобовязати відповідача управління Пенсійного фонду в Тетіївському районі провести перерахунок та виплату соціальної допомоги відповідно до ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 1 січня 2007 року і по 31 грудня 2009 року.

В судовому засіданні позивачкА позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечує.

Суд, розглянувши матеріали справи , заслухавши пояснення позивачки та представника відповідача , дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступних підстав.

Так в суді встановлено, що позивачка ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно що ст. 1 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни, що підтверджується паспортними даними ( а.с.- 7) та відповіддю відповідача про те, що вона має право користуватись пільгами відповідно до Закону «Про соціальний захист дітей війни ( а.с.-9).

Згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Статтею 71 Закону «Про Державний бюджет України на 2007 рік» було призупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням ст. 111 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яка передбачала, що у 2007 році підвищення пенсії або щомісячного грошового утримання, яке виплачується замість пенсії, згідно ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» виплачується особам, які є інвалідами, окрім тих, на яких розповсюджується дія ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в розмірі 50 % від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Згідно ст 14 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам війни підвищення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, виплачується незалежно від

встановлення інвалідності та у розмірі, встановленому дляучасників війни 10 % від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007 року визнано неконституційними положення п. 12 ст. 71 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2007 рік», якими зупинено на 2007 рік дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням ст. 111 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2007 рік».

Судом встановлено, що п. 41 розділу 11 Закону України « Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України « від 28.12.2007 року № 107-VІ текст ст. 6 Закону № 2195-ГУ викладено в новій редакції, за якою дітям війни (окрім тих, на яких поширюється дія Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціального допомоги , що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціального допомоги , що виплачується замість пенсії , відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» дане підвищення проводиться за їх вибором згідно з одним із законів.

Тобто відповідач і керувався даними Законами і протягом 2007 по 31 .12.2009 року повністю нарахував і виплатив позивачу таку надбавку у розмірі 10 % встановленого на відповідний рік прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність

Судом встановлено, що ст..71 Закону України « Про Державний бюджет України на 2009 рік» лише Кабінету Міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру заробітної плати, в абсолютних сумах, у межах асигнувань, передбаченими за відповідними бюджетними програмами.

Разом з тим відповідачем не було прийнять до уваги, що рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-РП/2008 положення п. 41 розділу 11 Закону «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року визнано такими, що не відповідають Конституції України .

Конституційний Суд дійшов висновку, та зазначив що «Закон про державний бюджет України, як правовий акт, чітко зумовлений поняттям бюджету. Як плану формування та використання фінансових ресурсів, має особливий предмет регулювання, відмінний від інших законів України він стосується виключно встановлення доходів та видатків держави на загальні суспільні потреби, зокрема видатків на соціальний захист і соціальне забезпечення, тому цим законом не можуть вноситись зміни, зупинятися дія чинних законів України, а також встановлюватись інше ( додаткове ) правове регулювання відносин, що є предметом інших законів України». Законом «Про Державний бюджет» не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх , оскільки з обєктивних причин, це створює протиріччя у законодавстві і як наслідок - скасування та обмеження прав , свобод людини і громадянина, у разі необхідності зупинення дії законів, внесення змін до них і доповнень, визнання їх не чинними мають використовуватися окремі закони.

Цим рішенням Конституційного Суду України спростовується ствердження відповідача у запереченнях на позов, в яких відповідач посилається на відсутність рішення Конституційного Суду України про неконституційність Закону України « Про Державний Бюджет України на 2009 рік»

Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на території України є остаточним і не може бути оскарженим, крім того дане рішення у цій справі має преюдиціальне значення для суддів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у

звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Частиною 3 ст. 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів, або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Суд вважає, що при прийнятті Закону України «Про державний бюджет» на відповідні роки, були значною мірою звужені, гарантовані Конституцією України та Законом України «Про соціальний захист дітей війни», права позивача на соціальний захист, зокрема на отримання щомісячного підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Враховуючи вищенаведене, при визначенні розміру щомісячної надбавки до пенсії позивачкі, як дитині війни, судвважає за необхідне застосувати саме положення Конституції України та Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а не Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік», які визнані неконституційними. А тому відповідач повинен був керуватися попередньою редакцією ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Ч. З ст. 46 Конституції України передбачено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечити рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058 IV з 12 січня 2005 року мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги позивачки такими, що підлягають задоволенню частково за період з 09.07.2007 року ( з дня прийняття рішення Конституційним Судом ) по 31.12.2009 року, з урахуванням здійснення їй часткової виплати протягом зазначеного періоду у вигляді підвищення до пенсії у розмірі 10 % прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб.

Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», на думку суду, не є перешкодою для застосування зазначеної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку інших повязаних з нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсій за віком , крім передбаченого ч.1 цієї статті.

Таким чином суд встановив, що мали місце обставини, якими позивачка обґрунтувала вимоги. Підтвердила їх доказами ,а тому позов підлягає задоволенню частковому, оскільки виходячи із аналізу чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства України , а саме Закону України ст. 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» , суд приходить до висновку, що розмір пенсії позивачки повинен був бути підвищений на 30 % від розміру мінімальної пенсії за віком в період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2009 року, з урахуванням виплачених їй надбавок за даний період.

Суд не може погодитись з вимогою позивачки щодо стягнення недоплаченої суми у розмірі 3826 гр.50 коп. ., оскільки із ст.19 Конституції України слідує, що єдиним органом, якому надано виключне право виплачувати позивачці державну соціальну допомогу є відповідач по справі, а суд не являється органом, який нараховує та виплачує /стягує/ спірну суму.

Крім того суд не може зобов'язати відповідача в дальнішому щомісячно виплачувати їй соціальну державну допомогу, постільки суду не відомо чи буде порушувати законодавство відповідач чи ні.

Відповідач підлягає звільненню від сплати судового збору на підставі п. 34 ст. 4 Декрету КМУ «Про державне мито».

Керуючись ст.ст. На підставі викладеного, керуючись статтями 3,15,.213-215,218 ЦПК України, ст.ст. 22, 46 Конституції України, ст. ст. 6, 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік», Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10- рп/2008р., ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково .

Визнати відмову Управління Пенсійного фонду України в Тетіївському районі щодо перерахунку та виплати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, жителькі м. Тетієва, вул. Київська, 20 , Тетіївського району Київської області щомісячної доплати до пенсії, як дитині війни, виходячи з розміру 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2009 року відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», незаконною.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Тетіївському районі здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3 з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та здійснити виплати у відповідності до ст.6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2009 року з урахуванням проведених за цей період виплат.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського обласного апеляційного суду на протязі 10 діб.

Суддя: