Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ Справа№ц2-2698/10

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2010року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого - судді - Ямкової О.О., при секретарі - Петровській О.C., за участю представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2, відповідача - ОСОБА_3, представників відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ТОВ "Українські акції" до ОСОБА_6, ОСОБА_3, Адміністрації Центрального району виконкому Миколаївської міської ради про визнання недійсними договору купівлі-продажу та свідоцтва про право власності, витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

12.08.2009року ТОВ "Українські акції" звернулися до суду із позовом-до ОСОБА_6, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного 29.07.2004року між відповідачами недійсним як укладеного всупереч цивільному законодавству та визнання за ними права власності на спірну квартиру, як набуту на підставі правочину - мирової угоди.

24.11.2009року ТОВ "Українські акції" надали заяву про збільшення вимог, в якій просили визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно трикімнатну квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 76,5кв.м., яке видане 8.11.2006року Адміністрацією Центрального району виконкому Миколаївської міської ради на ім'я ОСОБА_3 замість договору купівлі-продажу.

16.04.2010року ТОВ "Українські акції" надали до суду уточнену заяву про збільшення позовних вимог до ОСОБА_6, ОСОБА_3, Адміністрації Центрального району виконкому Миколаївської міської ради, в якій додатково просили про витребування від ОСОБА_3 майна у вигляді квартири АДРЕСА_1 та визнання за позивачем права власності на зазначену квартиру в порядку реституції за нікчемною угодою.

Ухвалою суду від 5.10.2009року до участі в справі у якості третій особи залучено приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_7.

У судовому засіданні представники позивача вимоги позову підтримали,, посилаючись на обставини, які викладені в уточненому позові.

Відповідач ОСОБА_3, його представник вимоги позову не визнали, посилаючись на те, що ОСОБА_3 є добросовісним набувачем майна.

Відповідач ОСОБА_8 до суду не з'явився, про дати слухання справи повідомлявся неодноразове належним чином, надав до суду заяву, в якій вимоги позову не визнав та просив розглянути справу за його відсутності.

Треті особи до судового засідання не з'явилися, надали заперечення проти позову, будь-яких заяв про бажання взяти участь при розгляді справи суду не надали.

Ухвалою суду справа розглянута за відсутності відповідача ОСОБА_6 та третіх осіб, оскільки у справі досить даних про права й взаємини сторін.

Вислухавши пояснення сторін, показання свідка, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається із наданої копії договору №11392, 11.02.2002року між ТОВ "Українські акції" та відповідачем ОСОБА_6 на ПТБ був укладений договір купівлі-продажу, за яким позивач передав відповідачу у власність квартиру №6 по вул. А. Макарова. 48 в м. Миколаєві, отримавши в рахунок продажі майна 21280грн.00коп., а позивач прийняв у власність спірну квартиру та зареєстрував цей договір 12.03.2002року в КП ММБТІ.

Після чого, 12.08.2003року вже на підставі ухвали Центрального райсуду м. Миколаєва по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 про визнання договору недійсним між ним та ТОВ "Українські акції" затверджена мирова угода, за умовами якої позивач повертає ОСОБА_6 протягом 30 днів сплачену суму за спірну квартиру в розмірі 17120грн.00коп. і після проведення повного розрахунку право власності на квартиру АДРЕСА_1 переходить до ТОВ "Українські акції". У випадку невиконання умов мирової угоди покупець має право звернутися до виконавчої служби з питань примусового виконання.

Згідно до постанови ВДВС ЦРУЮ м. Миколаєва про арешт коштів від 17.10.2003року платіжного доручення №947 від 13.07.2007року і довідки ЦВДВС ММУЮ №14137614 від 24.11.2009 року, за заявою відповідача ОСОБА_6 12.09.2003року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання ухвали Центрального рай суду м. Миколаєва від 12.08.2003року, яка була виконана ТОВ "Українські акції" в частині проведення повного, розрахунку тільки 16.07.2007року. >"

Тому, не дочекавшись виконання умов мирової угоди з боку ТОВ "Українські акції" 25.06.2004року ОСОБА_6 звернувся до Ленінського райсуду м. Миколаєва з позовом до ТОВ про визнання вищевказаного договору дійсним, який був задоволений рішенням суду від 30.06.2004року, допущеним до негайного виконання та зареєстрованим в МБТІ 6.07.2004року.

Як слідує із наданої копії оскарженого договору та пояснень приватного нотаріуса 29.07.2004року між відповідачем ОСОБА_6, від імені якого діяла третя особа ОСОБА_9 і відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 загальною площею 63,5кв.м. за ціною 3000грн.00коп.. При укладанні договору нотаріусом були перевірені дані з реєстру заборон та правовстановлюючі документи на підтвердження права власності продавця, в процесі перевірки яких - заборон на відчуження спірного майна не було встановлено, правовстановлюючі документи відповідали вимогам закону, даних про право власності інших осіб на квартиру не мало місця. Тому договір був посвідчений нотаріально та зареєстрований відповідачем ОСОБА_3 в реєстрі прав власності на нерухоме майно КП ММБТІ 4.08.2004року.

В подальшому, на підставі розпорядження Адміністрації Центрального району виконкому Миколаївської міської ради від 2.10.2006року щодо оформлення самочинно побудованих сіней до квартири на ім'я відповідача ОСОБА_3 8.11.2006року замість договору купівлі-продажу від 29.07.2004року було видано свідоцтво на нерухоме майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 загальною площею 76,5кв.м..

В той же час, ухвалою Ленінського райсуду м. Миколаєва від 29.07.2004року о 15.00год. в зв'язку із переглядом рішення суду від 30.06.2004року був накладений арешт на спірну квартиру, якій був знятий на підставі рішення цього ж суду від 17.02.2006року із задоволенням позову ОСОБА_10 до ТОВ "Українські акції" та визнанням договору, укладеного 11,02.2002року між ними дійсним. Зазначене рішення не набрало законної сили, оскільки було скасовано рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 31.05.2006року, яким у задоволені позову ОСОБА_6 було відмовлено. До повторного розгляду зазначеної справи був залучений у якості третій особи ОСОБА_3 як власник спірної квартири, у зв'язку з тим, що у судових засіданнях 31.01.2005року та 30.11.2005року позивач ОСОБА_6 та його представник повідомили суду та представнику ТОВ "Українські акції" про укладення оскарженого нотаріального договору.

Товариство, вважаючи, що не пропустило строк на звернення до суду, у зв'язку із тривалістю розгляду іншого судового спору, звернулося з даним позовом про визнання договору від 29.07.2004року недійсним та витребування у ОСОБА_3 майна на підставі п.3 ч.1 ст. 388 ЦК України, виходячи з того, що спірне майно вибуло з володіння ТОВ "Українські акції" не з їх вини та цей договір укладено особою, яка не мала права розпоряджатися майном, у зв'язку з чим він не відповідає вимогам закону згідно з ч.1 ст. 215ЦК України.

Як вбачається із змісту статей 317, 328, 334 ЦК України, право власності, тобто право на володіння, користування та розпорядження майном за договором, якій підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, та його державної реєстрації.

Так, за умовами укладеної мирової угоди, яка була затверджена ухвалою суду від 12.08.2003року. право власності на квартиру №6 по вул. А. Макарова. 48 в м. Миколаєві повинно було перейти до ТОВ "Українські акції" після проведення повного розрахунку з відповідачем ОСОБА_6 та його державної реєстрації. Але позивачем були порушені взяті на себе зобов'язання за умовами угоди, оскільки повний розрахунок зі стороною по договору був проведений примусово і тільки 16.07.2007року, а державна реєстрація права власності на спірну квартиру взагалі не була здійснена. Тому за вищевказаними вимогами закот позивач не набув право власності на квартиру АДРЕСА_1, у тому числі на його складову частину на право володіння квартирою. У зв'язку з чим, твердження позивача про вибуття з його володіння майна у вигляді квартири є сумнівним.

Між тим, із наданих до суду копій документів вбачається, що відповідачу ОСОБА_6 на момент укладання договору купівлі-продажу з ОСОБА_3 було відмово про наявність його спору з ТОВ "Українські акції" відносно квартири АДРЕСА_1, незважаючи на що. він надав довіреність третій особі на її продаж, не поставив останню до відома про наявність спору.

Статтею 330 ЦК України передбачено правило, за яким добросовісний набувач набуває право власності на майно відчужене особою, яка не мала на це право, у тому випадку, якщо відповідно до статті 338 ЦК України майно не може бути витребуване у нього.

Пунктом 3 ч.1 ст. 388 ЦК України передбачено, що у разі придбання майна за відплатним договором у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати, власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника не з його волі іншим шляхом. Добросовісне придбання можливе тоді, коли майно придбане не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно. При цьому юридично важливою обставиною є доведення факту добросовісності чи недобросовісності набувача майна.

Як слідує із вищедосліджених судом доказів, позивачем на підтвердження обґрунтованості пред'явлених вимог про витребування майна на підставі ст. ст. 387, 388 ЦК не надано жодного достеменного доказу, що підтверджував б наявність обставин, зазначених цими статтями, тому що вони встановлюють спеціальні правила для захисту такого права та усвідомлення факту порушення прав іншої особи.

Що стосується посилань представника позивача на особисте усне повідомлення ним ОСОБА_3 щодо наявності спору по квартирі №6 та надання в підтвердження цього доказу у вигляді показань свідка ОСОБА_11 яка є його дружиною та учасником Товариства, то зазначене суд не приймає до уваги, оскільки ці твердження є суперечливими, не підтверджені жодними допустимими доказами, про них не було зазначене раніше жодного разу при розгляді цієї та іншої цивільної справи та вони обґрунтовано оспорюються відповідачем ОСОБА_3.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_3 є добросовісним набувачем майна у вигляді квартири АДРЕСА_1 та вона не може бути у нього витребувана. Тому суд не вбачає і правових підстав для визнання за ТОВ "Українські акції" права власності у порядку реституції на квартиру АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, у відповідності зі ст.ст. 203, 215, 317, 328, 330, 334, 387, 388 ЦК України, суд приходить до висновку, що у позивача відсутні правові підстави для витребування майна у добросовісного набувача ОСОБА_3, які є в свою чергу законною підставою для відмови у задоволені позову про визнання угоди та свідоцтва про право власності недійсними та як наслідок відмови у визнані права власності за ТОВ "Українські акції" на спірне майно.

Тому, незважаючи на те, що строк позовної давності пропущений ТОВ "Українські акції" без поважних причин і немає підстав для його поновлення, у задоволені позовних вимог слід відмовити за необґрунтованістю, оскільки суд може керуватися при вирішені справи тільки однією підставою.

Згідно зі ст. ст. 81, 88 ЦПК України судові витрати сплачені при подачі позову.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України , суд -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ТОВ "Українські акції" до ОСОБА_6, ОСОБА_3, Адміністрації Центрального району виконкому Миколаївської міської ради про визнання недійсними договору купівлі-продажу та свідоцтва про право власності, витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності - відмовити.

Рішення набирає законної сили через десять днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області у порядку, якій передбачений ст. ст.. 294-296ЦПК України.

СУДДЯ ЯМКОВА О.О.