Справа № 2-1263/10
РІШЕННЯ

іменем України

"01" липня 2010 р. ознесенський міськрайонний суд Миколаївське області в складі: головуючого - судді СеребряковоїТ.В.,

при секретарі судового засідання - Лукіянчиної Т.І., за участю представника позивача - ОСОБА_1, відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенськ Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про визнання договору купівлі - продажу нерухомого майна дійсним, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнаная договору купівлі - продажу нерухомого майна дійсним.

В позовній заяві зазначено, що 07 вересня 2001 р. позивач ОСОБА_1 придбав за 1 700 (одна тисяча сімсот) грн, 00 коп. у продавців ОСОБА_4., ОСОБА_3 житловий будинок АДРЕСА_1 зареєструвавши цей догов р в той же день на Універсальній Товарно - Сировинній Біржі, за реєстровим номером 812, Умови договору сторонами повністю виконанні, договір зареєстрований у Вознесенському міжміському бюро технічної інвентаризації, і лише в поточному році, позивач дізнався, що вказаний договір потребує нотаріальної форми посвідчення але продавці за угодою ухиляються від її нотаріального посвідчення. Посилаючись на вищевикладене, позивач просив позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, посилаючись на підстави звернення до суду, викладенні в розобній заяє та просила визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна дійсним

Відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в судовому засіданні позсечі вимоги визнали, проти задоволення позову не заперечували.

Позивач ОСОБА_1, в судове засідання не з'явився, про час місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Ухвалою суду справа розглянута у відсутність позивача, оскільки в справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Так, як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом 07 вересня 2001 р. позивач ОСОБА_1 уклав письмовий договір купівлі - продажу нерухомого майна №812 з відповідачами ОСОБА_2 і ОСОБА_3 Заданим договором позивач придбав у власність житловий будинок АДРЕСА_1 з вбиральнею - літ. Б-1, спорудами - літ, №1, огорожею - літ. №2-6, передавши в рахунок покупки продавцям грошову суму в розмірі 1 700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп. Вищевказаний житловий будинок раніше належав відповідачам на праві власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою Вознесенською державною нотаріальною конторою 27 липня 1998 р. за р. N62072, Свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, виданого Другою Вознесенською державною нотаріальною конторою Миколаївської області 27 липня 1998 р., за р. №2071, та зареєстрованого в Вознесенському міжміському бюро технічної інвентаризації 06 вересня 2001 р. за реєстровим номером 5532.

Даний договір укладений на Універсальній Товарно - Сировинній Біржі, яка з 16 травня 2005 року припинила свою діяльність.

Придбаний за договором житловий будинок, позивач зареєстрував на праві власності в Вознесенському міжміському бюро технічної інвентаризації.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що між позивачем ОСОБА_1, як покупцем, та відповідачами ОСОБА_2 і ОСОБА_3, як продавцями, 07 вересня 2001 р. був укладений письмовий договір купівлі - продажу нерухомого майна, а саме: житлового будинку АДРЕСА_1 який зареєстрований Універсальною Товарно-Сировинною Біржею.

Враховуючи, що права і обов'язки сторін за вищевказаним договором купівлі - продажу нерухомого майна виникли і закінчилися до набрання чинності ЦК України, а суть позову складає недотримання сторонами нотаріальної форми посвідчення договору, тому при вирішенні питання про визнання угоди дійсною, слід застосовувати правила кодексу, який діяв на момент укладення такого договору.

Так, згідно ст.224 ЦК Української РСР (в редакції від 18 липня 1963 р.) за договором купівлі - продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплати за нього певну грошову суму.

За правилами ст.47 ЦК України Української РСР від 18 липня 1963 р., нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в них випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч.2 ст.48 цього Кодексу.

У відповідності зі ст.227 ЦК Української РСР від 18 липня 1963 р. договір купівлі - продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений. Проте, в порушення вимог ст.227 ЦК Української РСР від 18 липня 1963 р., що діяв на час укладення угоди, оформлення вищевказаного договору купівлі-продажу нерухомого майна в нотаріальному порядку не відбулося.

Разом з тим, згідно ч.2 ст.47 ЦК Української РСР від 18 липня 1963 р., якщо одна із сторін повністю виконала договір, а інша ухиляється від його оформлення нотаріально, то суд може визнати такий договір дійсним за заявою сторони, яка виконала договір.

Рішення про визнання договору дійсним може бути прийняте судом на вимогу добросовісної сторони, яка виконала повністю або частково договір.

Ст.6 ЦК України (в редакції 1963 р.), ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права і інтересу, а тому обраний позивачем спосіб захисту цивільного права шляхом визнання угоди дійсною є вірним і може бути застосований судом,

оскільки від цього залежить виникнення у нього права в подальшому розпорядитися нерухомим майном.

Враховуючи, що сторони за угодою повністю виконали істотні умови договору, за яким відповідачі передали позивачу житловий будинок, а позивач передав останнім визначену грошову суму, але в наступному відповідачі, які виконали угоду, ухилилися від її нотаріального посвідчення, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що на підставі ст.47 ЦК Української РСР від 18 липня 1963 р. позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню.

У відповідності зі ст.88 ЦГЖ України судовий збір та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи сплачено при подачі позову.

Керуючись ст.ст.10,11,209,212,213,214,215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про визнання договору купівлі - продажу нерухомого майна дійсним задовольнити.

Визнати ДІЙСНИМ договір купівлі - продажу нерухомого майна №812 - житлового будинку АДРЕСА_1 який укладено на Універсальній Товарно - Сировинній Біржі 07 вересня 2001 р., між покупцем ОСОБА_1 та продавцями ОСОБА_2 і ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення та подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подачі заяви про апеляційне оскарження або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя Т.В. Серебрякова