Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 2- 1138/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2010 року Кагарлицький районний суд Київської області під головуванням судді Шевченко І.І. розглянувши в порядку письмового провадження у м. Кагарлик справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

позивач просить суд розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстрований 30.08.1991 року Відділі РАЦСу Мінського району м. Києва, актовий запис № 1618, посилаючись на те, що 30.08.1991 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, у зв'язку з чим Відділом РАЦСу Мінського району м. Києва було видано свідоцтво про укладання шлюбу серія ІУ-БК №395889 від 30.08.1991 р.

Від спільного шлюбу позивач та відповідач мають повнолітніх дітей, а саме: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Спільне життя з відповідачем у позивача не склалося, оскільки як виявилось згодом їхні характери є зовсім різними, погляди позивача та відповідача на подружнє життя не співпадають, у зв'язку з чим між ними постійно виникали конфлікти та сварки.

Враховуючи вищезазначені обставини спільне проживання позивача та відповідача стало неможливим, тому з вересня 2010 року позивач та відповідач почали проживати окремо.

Отже, шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинилися з вересня 2010 року.

Примирення між позивачем та відповідачем є неможливим, оскільки попередні намагання примиритись не дали позитивного результату. Подальше спільне їхнє життя як подружжя і збереження між ними шлюбу буде суперечити інтересам її, оскільки проживання в спільному шлюбі є безперспективним з точки зору подальших шлюбних стосунків між Позивачем та Відповідачем, а також інтересам дітей, оскільки спільне їхнє проживання завдають моральних та психологічних страждань дітям, що впливає на формування їх характеру та психологічного здоров'я.

З питання щодо виховання та проживання дітей спору немає, оскільки один син на даний час повнолітній, а інший залишається проживати з позивачем.

Згідно ч. З ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Враховуючи вищезазначені норми Сімейного кодексу України позивач має право з власної ініціативи звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу.

В судове засідання позивач не зявилася та подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить справу слухати в її відсутність.

Відповідач в судове засідання не зявився та подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі та позовні вимоги визнав у повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та позовні вимоги позивача задовольнити.

В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Сторонами був укладений шлюб, який був зареєстрований у відділу ЗАГСу Мінського району м. Києва, актовий запис № 1618.

Шлюбно сімейні стосунки між сторонами припинені.

Від спільного подружнього життя мають неповнолітніх синів - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Спільне життя у них не склалося, оскільки як виявилося згодом, їхні характери є зовсім різними, погляди на подружнє життя не співпадають.

Примирення між сторонами є неможливим, оскільки попередні намагання примиритись не дали позитивного результату, а тому сторони як подружжя проживати у спільному шлюбі безперспективним з точки зору подальших шлюбних стосунків між ними, оскільки їхнє спільне проживання завдають моральних та психологічних страждань їхнім синам.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Виходячи з вищенаведених норми СК України позивач має право з власної ініціативи звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу, а тому суд задовольняє вимоги позивача та розриває шлюб між сторонами.

Після розірвання шлюбу позивач залишається на прізвищі Птіцина.

При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу суд стягує із сторін державне мито в дохід держави.

На підставі ст.. ст. 110, 112 СК України, Законом України «Про Державну реєстрацію актів цивільного стану», керуючись ст..ст. 10, 60, 88, 212, 213, 214, 215, 218, 235 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстрований 30.08.1991 року у відділу РАЦСу Мінського району м. Києва, актовий запис № 1618 - розірвати.

Позивач ОСОБА_1 після розірвання шлюбу залишається на прізвищі Птіцина.

При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу суд стягує із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 8 (вісім) 50 коп. державного мита в доход держави.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення, а особами , які брали участь у справі і не були присутніми в судовому засіданні протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: І.І.Шевченко