26.05.10 ,
Апеляційний суд Херсонської області
Справа № 22д-1140 2010 р. Головуючий в І інстанції
Категорія 27 ОСОБА_1
Доповідач: Прокопчук Л.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року травня місяця «26» дня колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого - Семиженка Г.В.

Суддів - Лободзінського С.В., Прокопчук Л.П.

при секретарі - Устименко Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 03 лютого 2010 року у справі за позовом відкритого акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 03 лютого 2010 року позов відкритого акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» задоволено.

Стягнено солідарно зі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» 267 641грн.31коп. в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором №010/04-02/1787 від 31 жовтня 2007 року.

Стягнено солідарно зі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ВАТ«ОСОБА_3 Аваль» 1 139 930грн. 17коп. в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором №010/04- 02/1609 від 16 липня 2007 року.

Стягнено солідарно зі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» 96822грн.47коп. в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором №010/04- 02/2364 від 08 вересня 2008 року.

Стягнено солідарно зі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» 21713грн.42коп. в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором №010/04- 02/2428 від 29 жовтня 2008 року.

Стягнено зі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 солідарно на користь ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» по 850 грн. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору та по 60грн. в рахунок відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи з кожного.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом вимог закону та на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його представник апеляційну скаргу підтримали з підстав, викладених у ній.

Вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим, представник ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» просила залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія судців вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що між відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_3 Аваль» і ОСОБА_4 укладено ряд кредитних договорів, які забезпечені договорами поруки, укладеними з відповідачем ОСОБА_2

Так за кредитним договором №010/04-02/1609 від 16 липня 2007 року із додатковими угодами до нього №1 від 24 грудня 2008 року та №2 від 03 квітня 2009 року відповідачка ОСОБА_4 отримала у позивача ВАТ«ОСОБА_3 Аваль» грошові кошті у розмірі 150 тис. доларів США з кінцевим строком погашення до 15 липня 2017 року зі сплатою 12,5% річних за користування кредитними коштами для розвитку бізнесу.

31 жовтня 2007 року між тими ж сторонами був укладений кредитний договір №010/04-02/1787 та додаткова угода до нього №1 від 31 липня 2008 року, за умовами якого ОСОБА_4 як фізичній особі - підприємцю було відкрито відновлювальну кредитну лінію у розмірі 279 тисяч грн. зі строком погашення до 30 жовтня 2017 року зі сплатою 17% річних користування кредитними коштами.

Позивачем відповідно до умов кредитного договору №010/04-02/2364 від 08 вересня 2008 року із додатковою угодою до нього №1 від 29 жовтня 2008 року надав ОСОБА_4 кредит у розмірі 11 880 доларів США з кінцевим строком погашення до 07 вересня 2018 року зі сплатою 16,8% річних користування кредитними коштами для розвитку бізнесу.

Для цієї ж мети ОСОБА_4 за умовами кредитного договору №010/04-02/2428 від 29 жовтня 2008 року з додатковою угодою до нього №1 від 31 березня 2009 року було надано кредит у розмірі 22 100грн. зі строком погашення до 07 вересня 2018 року та сплатою 21,5% річних за користування кредитними коштами.

З метою забезпечення належного виконання ОСОБА_4 зобов'язань за вищезазначеними кредитними договорами були укладені 16 липня 2007 року, 31 жовтня 2007 року, 08 вересня 2008 року, 29 жовтня 2008 року договори поруки, відповідно до яких ОСОБА_2 виступив поручителем і взяв на себе зобов'язання перед ВАТ«ОСОБА_3 Аваль» відповідати по зобов'язанням ОСОБА_4, що виникають з умов кредитного договору в повному обсязі цих зобов'язань.

Відповідачка ОСОБА_4 належним чином не виконувала взятих на себе зобов'язань щодо щомісячного повернення кредитних коштів згідно встановлених графіків погашення кредитів, а тому позивач правомірно поставив питання про дострокове повернення кредитних коштів, що узгоджується з вимогами ч.2 ст. 1050 ЦК України та умовами договорів.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 виступив поручителем по всім кредитним договорам відповідачки ОСОБА_4, то суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про їх солідарну відповідальність перед відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_3 Аваль» відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст.554 ЦК України.

Колегія суддів не може прийняти до уваги доводи апеляційної скарги про те, що судом при постановлені рішення не були враховані положення Закону України від 21 січня 2010 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони фінансовим установам в односторонньому порядку збільшувати розмір процентів та інших платежів, передбачених кредитним договором», який набрав чинності 10 лютого 2010 року, оскільки цей закон не може бути застосований до правовідносин, що виникли між сторонами до його прийняття.

Вказане узгоджується як з вимогами ч.1 ст.58 Конституції, так і з ч.2 ст.5 ЦК України, відповідно до яких закон не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

На думку колегії закон, на який посилається апелянт, не пом'якшує та не скасовує цивільну відповідальність т.я проценти за користування кредитними коштами не є цивільною відповідальністю, а є, згідно зі ст.536 ЦК України, платою за користування чужими грошовими коштами.

Неприйнятними на думку колегії є і посилання апелянта як на підставу припинення поруки, на зміну зобов'язання за кредитним договором від 31 жовтня 2007 року без його згоди як поручителя.

Згідно п.п.1.2 договору поруки від 31 жовтня 2007 року, який узгоджується з вимогами ч. 1ст.559 ЦК України, ОСОБА_2 взяв на себе зобов'язання перед банком відповідати по зобов'язанням боржника ОСОБА_4, які виникають з умов кредитного договору від 31 жовтня 2007 року, а саме: повернути кредит в розмірі 279000 грн., проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також виконати інші умови кредитного договору в повному обсязі.

Збільшення розміру процентної ставки передбачено у п.п.3.8, 3.8.1 кредитного договору №010/04-02/1787.

Підпунктом 4.1 договору поруки встановлено, що відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов'язань у повному обсязі.

На час постановлення судом рішення зобовязання ОСОБА_4 перед ВАТ«ОСОБА_3 Аваль» по вищезазначеному кредитному договору не виконані.

Щодо доводів апеляційної скарги про не повідомлення банком поручителя про заборгованість за кредитними договорами, то вони є такими, що не відповідають дійсності, оскільки спростовуються наданими позивачем листами, адресованими ОСОБА_2 та поштовими повідомленнями про вручення вказаних листів відповідачу ОСОБА_2, які засвідчують вручення відповідачу цих відправлень.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то підстав для її задоволення і скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.З0З,307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 03 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього ж часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий: Г.В.Семиженко

Судді: С.В.Лободзінський, Л.П.Прокопчук

Копія вірна: ОСОБА_5