АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-2391/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Колодяжна(Костюченко) Н.Є. .
Категорія 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2010 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі :

головуючого - Костюченко Н.Є.

суддів - Кочкової Н.О., Баранніка О.П.

при секретарі - Сичевській А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення, за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання пункту договору недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційних скаргах обидві сторони просять про скасування рішення Верхньодніпровського райсуду від 21 січня 2010р., яким відмовлено у задоволенні їх вимог,- посилаючись на неврахування судом їх доказів, пояснень та вимог матеріального закону.

Під час вирішення спору районний суд виходив з того, що між сторонами 27.04.2007. укладено кредитний договір, однією з умов якого було право Банку збільшувати у відповідних випадках розмір відсоткової ставки за користування кредитом. Встановивши, що відповідачка після неодноразового збільшення відсоткової ставки не мала заборгованості по сплаті кредиту, заборгованість становила лише 1771 гр. відсотків за користування кредитом, та те, що позивач, збільшуючи ставку, не виконав в повній мірі умов договору щодо належного сповіщення про це відповідачки, та вимог Закону, -суд відмовив у вимогах Банку про звернення стягнення на предмет іпотеки-житловий будинок. А відмовляючи у вимогах ОСОБА_2 про визнання недійсним пункту договору щодо права Банку збільшувати розмір відсоткової ставки, - суд виходив з того, що таке право було передбачене законом та умовами договору.

Апеляційний суд вважає рішення законним, виходячи із слідуючого.

Судом вірно встановлено укладення між сторонами 27.04.2007. кредитного договору, однією з умов якого було право Банку збільшувати відсоткову ставку за користування кредитом. З такою умовою на час укладення угоди відповідачка погодилась підписавши її, і така домовленість не протирічила на той час вимогам закону. А тому перше збільшення позивачем відсоткової ставки відповідає умовам договору-п.2.3.1 та вимогам закону-ст.1054 ЦКУ і після цього збільшення -заборгованості, яка б давала право позивачеві та суду звернути стягнення на майно-житловий будинок за договором іпотеки- з боку відповідачки не було і позов у цьому випадку позивачем не було пред*явлено, заборгованість нараховувалась позивачем лише після відмови відповідачки сплачувати кредитні копни після другого збільшення відсоткової ставки.

Що стосується законності другого підвищення, то суд 1-ї інстанції обгрунтовано дійшов висновку про його незаконність в зв*язку з прийняттям 12.12.2008. Закону України №661/У1 та ст. 1056-1 ЦК щодо неможливості збільшення Банком в односторонньому порядку розміру процентів. Виходячи із правил ст.5 ч.2 ЦКУ цей Закон має зворотню дію, а тому прийняте Банком у грудні 2008р рішення про збільшення вдруге відсоткової ставки з 1.02.2009. та сповіщення про це відповідачки у січні 2009р. суд обгрунтовано визнав незаконним.

Враховуючи усе наведене, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування законного судового рішення.

В разі, якщо Банк не врахує наведене та не скасує нараховану раніше заборгованість по другому незаконному збільшенню відсоткової ставки, відповідачка буде мати право для пред*явленя відповідного позову до Банку.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги - відхилити.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2010р. - залишити без змін.

Ухвала чинна з моменту проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку у 2-місячний строк.

СУДДІ