Апеляційний суд Кіровоградської області
Справа № 22-275/2010р.
Головуючий 1 інстанції: Гут Ю.О.
Доповідач: Гайсюк О.В.
УХВАЛА

Іменем України

23 березня 2010 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах

апеляційного суду Кіровоградської в складі:

головуючого судді - Гайсюка О.В.,

суддів -Чорнобривець О.С., Савченко С.О.,

при секретарі - Ткач І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 29 жовтня 2009 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2008 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Побужський феронікелевий комбінат» про виділення квартири у зв'язку з віднесенням жилого будинку до санітарної зони.

Зазначав, що він та його дружина - ОСОБА_2 проживають в будинку, який належить їм на праві особистої власності і розташований по вул. Коваленка, 46 в с. Липовеньки Голованівського району Кіровоградської області. Згідно довідок Липовеньківської сільської ради, акту обстеження від 24.05.2007р. їхній будинок знаходиться в санітарній зоні кар'єра «Шкільний», який розробляє відповідач.

Посилаючись на це, а також на те, що відповідач не погоджується з тим, що їх будинок знаходиться в санітарній зоні, позивач просив зобов'язати відповідача надати його сім'ї однокімнатну квартиру в селищі Побузьке Голованівського району Кіровоградської області.

Рішенням Голованівського районного суду від 29 жовтня 2009 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та ухвалите нове рішення про задоволення його вимог, посилаючись на те, що обставини справи судом встановлені неправильно і неповно.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача доводи апеляційної скарги підтримала. Представник відповідача з доводами скарги не погодилася.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва № 275 на право особистої власності на жилий будинок від 2 лютого 2007 року ОСОБА_1 належить жилий будинок № 46 по вул. Коваленка в с. Липовеньке /а.с.22/.

Згідно акту обстеження зазначеного домоволодіння від 24 травня 2007 року будинок позивача знаходиться на відстані 96 метрів від кар'єру «Шкільний», що розробляє відповідач /а.с.7/.

Але допитані в судовому засіданні в якості свідків особи, що складали цей акт ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 пояснили, що заміри проведені «на око», ніхто із членів комісії не знав яким чином проводити заміри (з якої точки необхідно міряти), а тому не могли підтвердити, що будинок позивача знаходиться в санітарно-захисній зоні.

Відповідно до п.5.9 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів затверджених наказом МОЗ № 173 від 19.06.1996 р. розміри санітарно-захисних зон, зміна цих розмірів затверджується на підставі висновку державної санітарно - епідологічної експертизи головним державним санітарним лікарем України, державними санітарними лікарями АРК, областей, міст Києва та Севастополя.

Санітарно-захисну зону в 100 м. до кар'єру «Шкільний» було затверджено (погоджено) ще в 1979 році під час проведення робіт зі складання проекту розробки родовища головним державним санітарним лікарем Кіровоградської області /а.с.33-38/. Зазначене погодження не оскаржене і не скасоване.

Згідно п.1.3 зазначених санітарних Правил державний контроль за дотриманням вимог цих Правил здійснюється органами, установами та закладами державного санітарного нагляду України відповідно до діючого Положення про державний санітарний нагляд.

Заперечуючи проти доводів позивача, що його будинок знаходиться в 100 - метровій санітарно-захисній зоні, представник відповідача посилається на Ліцензію (спеціальний дозвіл) реєстраційний № 2463 від 14.05.2001р. Міністерства екології та природних ресурсів, яка не могла бути виданою, якби була порушена стометрова зона.

Головний державний санітарний лікар Голованівського району ОСОБА_7 підтвердив суду, що будинок позивача розташований за межами 100-метрової санітарно-захисної зони.

Те, що будинок позивача не знаходиться в 100-метровій зоні підтверджено і наданим апеляційному суду зведеним планом гірних видобувань, затвердженим Генеральним директором ВАТ «АФК» в жовтні 2009 року.

Суд першої інстанції помилково зазначив, що на городі позивача встановлена мітка, що визначає 100 метрову зону. Довідкою сільської ради № 50 від 12.03.2010р. підтверджено, що мітка № 24 - (бетонний стовп) визначає межу ділянки наданої в оренду відповідачу і ця мітка знаходиться за межами городу позивача, що підтвердила і представник позивача, надавши фотографії.

Але суд в цілому дійшов правильного висновку про те, що позивач не довів того, що його будинок та присадибна ділянка входять до 100 - метрової санітарної зони, а тому відсутні і правові підстави для задоволення вимог позивача /ст.111 ЖК України, ст. 394 ЦК України/

Наведене свідчить про те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, і підстави для скасування чи зміни відсутні.

Керуючись п.1 ч.І ст. 307, ст.ст. 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Голованівського районного суду від 29 жовтня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: