Справа № 2-181/10
Провадження № _____
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2010 року м. Синельникове

ЗО червня 2010 року Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Кухаря Д.О.,

при секретарі Яніній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Новогнідська сільська рада Синельниківського району Дніпропетровської області про усунення перешкод в користуванні приватною земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2

Володимирівни, третя особа: Новогнідська сільська рада

Синельниківського району Дніпропетровської області про усунення перешкод в користуванні приватною земельною ділянкою, в якій зазначив, що він є власником земельної ділянки та житлового будинку, розташованого за адресою: с. Грушувато-Криничне Синельниківського району вул. . Придніпровська, 43. Як йому стало відомо в червні 2009 року, громадянка ОСОБА_2, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, сфальсифікувавши Державний акт на право приватної власності на землю, захопила частину вулиці Придніпровської. Збудувавши на вулиці паркан та господарські споруди відповідачка зробила неможливим безпечний проїзд автотранспорту та рух пішоходів, що може призвести до трагічних наслідків.

Дійсний Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку по вул. Придніпровській, 42 в с. Грушувато-Криничне Синельниківського району, за серією ДП СВ №001753, виданий гр.. ОСОБА_2 Новогнідською сільською радою Синельниківського району 21 вересня 19995 року, який саме і зареєстрований у книзі записів Державних актів за №1536, був замінений іншим - серії 11-ДП 065383, що має одні і ті ж реєстраційні та видавні номери та дати, але зовсім іншу конфігурацію земельної ділянки.

На підробленому Державному акті серії 11-ДП 065383 встановлені інші межі земельної ділянки.

Таким чином, сфальсифікувавши Державний акт серії 11-ДП 065383 під тим же реєстраційним номером 1536, в зв' язку з тим, що на схемі плану даного незаконного Акту виділені інші межі, які не відповідають дійсності, відповідачка отримала змогу здійснити самозахват територій на березі водоймища та проїзної частини вулиці Придніпровської та збудувати там господарські споруди.

Відповідно до останнього плану зазначеної земельної ділянки, що міститься в Синельниківському МЕТІ, відстань від будівлі до паркану зазначена 6 метрів,що відповідає дійсному Акту, та стала вдвічі більшою внаслідок фальсифікації та захвату проїзної частини вул.. Придніпровської в с. Грушувато-Криничне.

Паркан, збудований відповідачем, розташований безпосередньо біля

приватного будинку позивача за адресою: с. Грушувато-Криничне

Синельниківського району вул.. Придніпровська, 43 та створює значні перешкоди для виїзду з двору позивача його автомобіля і, як наслідок, обмежує його права в користуванні земельною ділянкою, що знаходиться в його приватній власності.

Оскільки на численні звернення позивача до відповідачки з проханням усунути перешкоди, перенести паркан відповідно до меж її земельної ділянки, визначених дійсним Державним актом, вона ніяк не реагує, добровільно усунути створені перешкоди та вирішити питання мирним шляхом не бажає, позивач змушений звернутися до суду.

Відтак, відповідач по справі ОСОБА_2, не маючи ніяких законних підстав перешкоджає відповідачу в реалізації його законного права користування його приватною земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 319 ЦК, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Згідно ст. ст. 386, 391 ЦК України, власник, який має підстави

передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою,

може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які

можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для

запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати

усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до положень ст.ст. 375, 376 ЦК України, Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Таким чином відповідачка по справі своїми неправомірними діями, порушуючи чинне законодавство, створює постійні перешкоди у законному користуванні позивачем його приватною земельною ділянкою, грубо порушує його законні права та інтереси.

Згідно ст. 212 Земельного кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Зважаючи на вищезазначене позивач просить зобов'язати відповідача по справі - ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні позивачем земельною ділянкою за адресою: с. Грушувато-Криничне Синельниківського району вул.. Придніпровська, 43, шляхом знесення за власний рахунок зведених нею господарських будівель, збудованих на земельній ділянці, що їй не належить та перенесення встановленого паркану відповідно до меж, визначених дійсним Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку по вул. Придніпровській, 42 в с. Грушувато-Криничне Синельниківського району, за серією ДП СВ № 001753.

Позивач у відкритому судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 1.0. та представник третьої особи ОСОБА_4, у відкритому судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, аргументуючи це тим, що позивач не є власником земельної ділянки, розташованої за адресою с. Грушувато-Криничне Синельниківського району вул. Придніпровська, 43, на усунення перешкоди в користуванні якої він наполягає, а отже немає юридичних підстав для задоволення такої вимоги.

Судом встановлено наступне.

Згідно ст. 391 ЦК України,власник майна має право вимагати

усунення перешкод у здійсненні ним права користування та

розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В судовому засіданні позивачем, як доказ належності йому на праві власності земельної ділянки, розташованої за адресою с. Грушувато-Криничне Синельниківського району вул. Придніпровська, 43, на усунення перешкоди в користуванні якої він наполягає, був наданий договір купівлі- продажу зазначеної земельної ділянки, що був посвідчений приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5 24 жовтня 2006 року.

Згідно ч.І. ст.. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 1 ст.210 ЦК України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Тобто, правочин, який підлягає державній реєстрації, вважається вчиненим лише з моменту його державної реєстрації. При недотриманні вимоги стосовно реєстрації правочину, у тих випадках, коли така реєстрація визнана законом обов'язковою, такий правочин вважається неукладеним, а отже не має юридичної сили.

Згідно ст.657 ЦК України, Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 6 ЗК України, право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Таким чином, судом було встановлено, що договір купівлі- продажу від 24 жовтня 2006 року земельної ділянки, розташованої за адресою с.

Грушувато-Криничне Синельниківського району вул. Придніпровська, 43 укладений не був, оскільки його укладання безпосередньо пов'язане з його[» державною реєстрацією, що позивачем зроблено не було.

За таких обставин, суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивач не є власником майна, на усунення перешкоди в користуванні якого він наполягає, а тому суд не має законних підстав для їх задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 210, 316, 328, 391,; 657 ЦК України, ст. 126 ЗК України, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 143, 209,' 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити в повному обсязі ОСОБА_1 в; задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 прси зобов'язання відповідача усунути перешкоди в користуванні: земельною ділянкою за адресою с. Грушувато-Криничне Синельниківського району, вул. Придніпровська, 43, шляхом знесення за власний рахунок зведених нею господарських будівель збудованих на земельній ділянці, що не належить їй, та. перенесення встановленого паркану відповідно до меж, визначених дійсним Державним актом на право власності на землю по вул.; Придніпровській, 42 в с. Грушувато_Криничне, Синельниківського району, за серією ДП СВ № 001753.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку

подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне

оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне,

оскарження, але апеляційна скарга не була подана у 20-денний строк, |

рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. Уч

разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано,набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. |

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.2 95 ЦПК України.

Суддя: ОСОБА_6