Справа № 22ц-1210/10 Головуючий у 1 інстанції: Глинська Д.
Категорія: Доповідач: Крайник Н.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Каблака П.І.

суддів: Крайник Н.П., Кота І.Н.

при секретарі: Качмар М.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 28 жовтня 2009 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третьої особи приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Заплотинської про розірвання договору купівлі-продажу квартири та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення сервітуту,-

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваною ухвалою від 28 жовтня 2009 р заяву позивача про забезпечення позову задоволено. В забезпечення позовних вимог накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_1. Копію ухвали для виконання направлено відділу Державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_1. В апеляційній скарзі покликається на те, що суд постановив ухвалу з порушенням норм процесуального права, оскільки у суду не було жодних доказів того, що вказану квартиру вона намагається відчужити.

Просить ухвалу суду скасувати

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача в підтримання скарги, перевіривши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Постановляючи ухвалу про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_1, суд першої інстанції вірно виходив з положень ст.151 ЦПК України, відповідно до якої суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову та таке допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом в якому просив розірвати договір купівлі-продажу квартири, укладений між ним та ОСОБА_1 з тих підстав, що остання не виконує умови договору в частині забезпечення його права на пожиттєве проживання в квартирі.

Постановляючи ухвалу, районний суд прийшов до вірного висновку про те, що у випадку ухвалення судом рішення про задоволення позову та визнання частково недійсним договору купівлі-продажу, за відсутності заборони на відчуження квартири, така може бути відчужена ОСОБА_3, тому невжиття заходів забезпечення може зробити неможливим виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, тому підстав для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Керуючись п.1 ч.1.ст.312, п.4 ч.1 ст.314, ст.315, ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 28 жовтня 2009 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвали апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: