Справа № 2-604/10
Провадження № _______
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2010 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Гречко Ю.В.

при секретарі Борисовій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 23 квітня 2008 року о 09-40 годин в м.Дніпропетровську по дорозі з м.Синельникове в районі електроопори №123448 рухався автомобіль НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2, який при виконанні маневру повороту ліворуч не переконався, що це буде безпечно, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням позивача ОСОБА_1, який рухався в попутному напрямку зліва. Працівниками ДАІ було складено адміністративний матеріал відносно ОСОБА_2 і постановою судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2008 року відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належному позивачу автомобілю були завдані механічні пошкодження і згідно товарознавчого експертного висновку завдана позивачу матеріальна шкода складає 13605,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також просить стягнути понесені ним витрати за оцінку вартості ремонту автомобіля в сумі 800,00 грн. та понесені позивачем витрати на виклик відповідача для проведення в його присутності товарознавчої експертизи в сумі 31,37 грн. Крім того, позивач вважає, що йому протиправними діями відповідача також завдана моральна шкода, яку він оцінює в 5000,00 грн. і яка складається з моральних та психічних страждань внаслідок пошкодження належного йому майна, в постійних нервуваннях через відсутність коштів на ремонт автомобіля, в пасивній поведінці відповідача у вигляді не відшкодування завданих збитків, в тривалому використанні автомобіля, який є пошкодженим, в стресовому стані внаслідок ДТП. Все це негативно впливає на здоровя позивача, тому просить стягнути з відповідача вищезазначений розмір моральної шкоди. Також просить стягнути понесені ним судові витрати по справі.

У відкритому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просить суд їх задовольнити. Також пояснив, що дорожньо-транспортна пригода сталася так, що він почав обгоняти автомобіль ГАЗ під керуванням відповідача і коли порівнявся з ним при обгоні, відповідач, не ввімкнувши сигнал повороту ліворуч, почав різко повертати ліворуч, внаслідок чого і сталося ДТП. Він неодноразово просив відповідача відшкодувати завдану йому шкоду, але це не дало результатів. При отриманні постанови суду про визнання відповідача винним у скоєнні ДТП він особисто приходив до відповідача додому і знайомив його з нею, просив сплатити йому вартість ремонту автомобіля. На даний час він не має можливості користуватися автомобілем, оскільки не має коштів на його ремонт, хоча автомобіль йому вкрай необхідний, оскільки він є людиною похилого віку і пішки далеко пересуватися не може. Навіть до суду він змушений просити сторонній осіб підвезти за певну винагороду. Належний йому автомобіль не застрахований.

Відповідач у відкритому судовому засіданні позовні вимоги не визнав і пояснив, що вважає себе невинним у скоєнні адміністративного правопорушення, оскільки він, мешкаючи в м.Дніпропетровськ, намагався здійснити маневр повороту ліворуч на дорогу, яка веде в с.Сад, щоб забрати там робочий інвентар. Включивши лівий поворот і знизивши швидкість подивився в дзеркало заднього виду і побачив позаду ідучий автомобіль на відстані 250-300 метрів. Повертаючи ліворуч відповідач ще раз автоматично подивився в дзеркало заднього виду і побачив автомобіль на відстані 30-50 метрів, який почав йти на обгін. Намагаючись уникнути зіткнення відповідач почав вирівнювати свій автомобіль, але почув удар в кабину свого автомобіля з водійської сторони та побачив, що автомобіль ВАЗ-2106 зїхав з проїзної частини вздовж високовольтної опори і і зупинився на відстані 60-80 метрів. Свою вину відповідач не визнавав, в судове засідання він викликаний не був і про розгляд адміністративного матеріалу не знав. Отримав копію постанови суду пізніше, яка вже набрала законної сили.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав і просить відмовити у їх задоволенні. Також зазначив, що адміністративний матеріал зібраний не обєктивно, висновок спеціаліста від 15 лютого 2008 року, згідно якого в діях відповідача вбачається порушення ОСОБА_3 дорожнього руху є необєктивним, оскільки стосується оцінки дій лише відповідача по справі, дії позивача не оцінені і достовірно сказати були чи не були допущені позивачем ОСОБА_3 дорожнього руху неможливо. Крім того, пояснив, що згідно звіту ТОВ „С-Тиматика вартість відновлюваного ремонту належного позивачу автомобіля складає 10871,00 грн. і у разі задоволення позову саме ця сума підлягає стягненню з відповідача, а ринкова вартість автомобіля 13605,00 грн. це думка експерта, яка не заслуговує на увагу.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що він знає відповідача ще зі школи. Свідком дорожньо-транспортної пригоди він не був. Відповідач ОСОБА_2 подзвонив йому відразу після ДТП і він приїхав. На його думку позивач порушив правила обгону, оскільки він був здійснений біля пішохідного переходу, тому він пропонував сторонам вирішити питання без залучення працівників ДАІ, але позивач ОСОБА_1 пояснив, що у нього автомобіль застрахований, тому йому необхідно оформити ДТП належним чином.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що безпосереднім свідком дорожньо-транспортної пригоди він не був. Працівники ДАІ його залучили у якості понятого при складанні протоколу огляду дорожньо-транспортної пригоди та схеми до нього. ДТП сталося біля пішохідного переходу. Автомобіль ГАЗ-3302 знаходився на дорозі, а автомобіль ВАЗ-21003 був у кюветі. Як йому пояснив працівник ДАІ водій автомобіля ВАЗ-21003 порушив правила обгону. Чому адміністративний матеріал складений відносно ОСОБА_2 йому не відомо.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він як працівник ДАІ займався оформленням адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_2 З пояснень учасників дорожньо-транспортної пригоди та інших письмових матеріалів вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП була встановлена і оцінювати дії ОСОБА_1 на предмет наявності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення на його думку не було необхідності. Ніяких дорожних знаків чи дорожньої розмітки, які б забороняли позивачу здійснювати обгін не було.

Таким чином, суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідка та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Під час судового розгляду справи судом був витребуваний адміністративний матеріал відносно ОСОБА_2, в якому містяться протокол про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди зі схемою, висновок спеціаліста науково-дослідного експертно-кримінілістичного центру від 15 липня 2008 року, згідно якого в діях водія ОСОБА_2 вбачаються порушення ним п.10.1 ОСОБА_3 дорожнього руху, а також постанова судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2008 року, згідно якої ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, і адміністративний матеріал було провадженням закрито у звязку з закінченням на момент розгляду справи двомісячного строку з дня вчинення правопорушення.

У відповідності до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Отже, постановою судді у справі про адміністративне правопорушення вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, встановлена, постанова набрала законної сили і не оскаржувалася відповідачем, тому ця постанова є обовязковою для суду при вирішенні даної цивільної справи і факт вчинення дорожньо-транспортної пригоди саме з вини відповідача ОСОБА_2 доведений і не повинен розглядатися при вирішенні цивільної справи про цивільно-правові наслідки дій відповідача, тому судом було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача щодо призначення судової атотехнічної експертизи і показання допитаних у судовому засіданні свідків суд не приймає як доказ вини позивача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Пояснення відповідача про те, що він не був належним чином викликаний до суду на розгляд адміністративного матеріалу та несвоєчасно одержав копію постанови у справі про адміністративне правопорушення не заслуговують на увагу у звязку з тим, що постанова винесена ще у вересні 2008 року, відповідач знав, що відносно нього був складений адміністративний матеріал і до часу подачі позивачем позовної заяви до суду не цікавився його результатом, під час його провадження не заявляв будь-яких клопотань та не надавав жодних доказів вини саме позивача ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення. Крім того, навіть у разі отримання постанови вже після набрання нею законної сили відповідач не позбавлений права подати до апеляційного суду апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення пропущеного з поважних причин строку на оскарження постанови. Як вбачається з письмової заяви відповідача він був ознайомлений з адміністративним матеріалом 31 березня 2010 року, але будь-яких спроб скасувати постанову з його сторони зроблено не було.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди, завданої позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, то в матеріалах справи є звіт ТОВ „С-Тиматика, згідно якого була визначена вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля ВАЗ-21003 і його вартість складає 10871,00 грн. Одночасно з цим у звязку з тим, що вартість відновлюваного ремонту автомобіля перевищує 75 % його ринкової вартості, експерт вважає, що зазначений автомобіль не підлягає ремонту, тому експертом визначена ринкова вартість автомобіля та визначена вартість відновлюючого ремонту пошкодженого автомобіля, яка складає 13605,00 грн.

У відповідності до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками зокрема є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України зазначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Отже, розмір завданої позивачу шкоди визначений експертним висновком щодо визначення оцінки вартості відновлюючого ремонту автомобіля на суму 13605,00 грн. встановлений і вважається доведеним в суді. Посилання представника відповідача на необхідність стягнення тільки суми відновлюючого ремонту 10871,00 грн. суд вважає необґрунтованими, оскільки згідно зазначеного висновку належний позивачу автомобіль не підлягає ремонту, вартість відновлюваного ремонту автомобіля перевищує 75 % його ринкової вартості, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вартість відновлюючого ремонту автомобіля у розмірі його ринкової вартості до аварії згідно вищезазначеного висновку.

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на оцінку вартості автомобіля в розмірі 800,00 грн. є також обґрунтованими і підтвердженими копією квитанції до прибуткового касового ордеру №0000282 від 04 грудня 2009 року.

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на виклик відповідача для проведення в його присутності товарознавчої експертизи в сумі 31,37 грн. задоволенню не підлягають, оскільки з наданої позивачем копії квитанції з приймання телеграми не вбачається що це за телеграма, кому вона адресована, який її зміст, тому суд не може цю квитанцію вважати як належний доказ у справі, тому в цій частині у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача завданої позивачу моральної шкоди, суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню.

Так, у відповідності до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При визначенні розміру моральної шкоди у даному випадку суд враховує, що незаконними діями відповідача позивач зазнав душевних страждань у звязку зі знищенням належного йому майна, той факт, що завдання матеріальної шкоди позивачу було здійснено саме з вини відповідача, глибину душевних страждань позивача, враховуючи, що він є людиною похилого віку і позбавлення його можливості користуватися автомобілем створює йому значні незручності, поведінку відповідача, який протягом тривалого часу, знаючи, що з його вини завдано матеріальної шкоди позивачу, не вжив будь-яких дій щодо поновлення порушених прав позивача, що в свою чергу також завдає позивачу моральні страждання.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне визначити завдану позивачу моральну шкоду, розмір якої складає 1000,00 грн., а заявлений позивачем розмір моральної шкоди 5000,00 грн. з урахуванням вимог розумності і справедливості є надто великим.

Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обгрунтовує свої позовні вимоги, встановленою частково.

Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.22, 23, 1166, 1167, 1188 ЦК України, ст.ст.10, 60, ч.4 ст.61, ст.ст.88, 209, 212 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою, в розмірі 13605 (тринадцять тисяч шістсот пять) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на оцінку вартості ремонту автомобіля в розмірі 800 (вісімсот) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою, в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в розмірі 272 (двісті сімдесят дві) грн. 55 коп.

На рішення протягом десяти днів з дня його оголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області може бути подано заяву про його апеляційне оскарження, а протягом двадцяти днів після подання заяви апеляційна скарга на рішення суду.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, у разі її подання протягом десяти днів з дня оголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано, а у разі її подання після закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після закінчення розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_7