Справа № 2-422/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2010 р. Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Доброва П.В.

при секретарі Ємельяненко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,яка діє в інтересах неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування Комінтернівської районної державної адміністрації, про визнання договору дарування недійсним,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати недійсним договір дарування 1/2 частини жилого будинку, розташованого в с.Кремидівка Комінтернівського району по вулиці Шевченко, № 29, укладений ОСОБА_4, який діяв від його імені за довіреністю від між ним та ОСОБА_2, яка діяла в інтересах неповнолітнього сина - ОСОБА_3, так як правочин є фіктивним, бо укладений без наміру створення правових наслідків, обумовлених цим правочином.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та пояснила, що ОСОБА_1 придбав за особисті кошти жилий будинок, розташований в с.Кремидівка Комінтернівського району по вул. Шевченка. 29 за договором купівлі- продажу від 15.02.1999 року.

До укладання вказаного договору він разом з дружиною отримав трикімнатну квартиру в м. Одесі по вул. Висоцького,12, яку вони передали сім'ї сина дружини- Дмитрашку ОСОБА_5. ОСОБА_1 продав в кінці 1998 року належну йому однокімнатну квартиру .яка розташована в м.Одесі по вул. Колонтаївській, 6.56, кв.2. За вказані кошти й придбав будинок в с.Кремидівка Комінтернівського району.

На початку 2003 року в зв'язку з продажем квартири під номером 37 в будинку № 56 по вул. Колонтаївській в м.Одесі Дмитрашко ОСОБА_6 звернулася до ОСОБА_1 з проханням тимчасово зареєструвати неповнолітнього онука - ОСОБА_3 в належному йому жилому будинку. В звязку з доглядом за дружиною, яка хворіла на цукровий діабет, він не мав змоги займатися вирішенням цього питання і йому було запропоновано ОСОБА_2 видати довіреність на імя її знайомого ОСОБА_4, яку він оформив в нотаріальній конторі в м. Одесі 13 лютого 2003 року.

Після смерті дружини ОСОБА_1 - ОСОБА_7, яка сталася 02.04.2007 року, ОСОБА_1 продовжував проживати в будинку, однак через поганий стан здоров'я та необхідність сторонньої допомоги у травні 2008 року вирішив продати будинок і перебратися до м. Одеси до своїх близьких родичів.

ОСОБА_1 знайшов серед інших документів договір купівлі-продажу будинку, то побачив на ньому відмітку нотаріуса про те, що 17.04.2003 року було посвідчено договір дарування 1/2 частини належного йому будинку.

Це для ОСОБА_1 було повною несподіванкою, оскільки з моменту придбання будинку документами займалася його дружина, він їй довіряв ,вона ж зі свого боку ніколи не пропонувала будь-які переоформлення права власності на житло.

ОСОБА_1 до травня 2008 року жодного разу не бачив договір купівлі- продажу, не вирішував питання щодо відчуження належного йому будинку.

Звернувшись до нотаріуса, він з'ясував, що 1/2 частина жилого будинку подарована від його імені неповнолітньому онуку дружини - ОСОБА_3.

Договір було посвідчено саме в 2003 році, коли він надавав повноваження ОСОБА_4 щодо вчинення реєстрації ОСОБА_3 в належному йому жилому будинку.

Довіреністю, яку він надавав ОСОБА_4 були передбачені повноваження щодо реєстрації неповнолітнього ОСОБА_3 на нетривалий термін, а коли необхідність в цьому відпала би, то мати ОСОБА_3 - ОСОБА_2 мала зареєструвати сина в новій квартирі, яку мала намір придбати за отримані кошти від продажу їхньої частки жилої квартири за договором від 30.04. 2003 року.

ОСОБА_4 діяв від імені ОСОБА_1 також в органах опіки та піклування Приморської районної адміністрації щодо вирішення питання на дачу згоди на відчудження частини жилого будинку ОСОБА_3, але ОСОБА_1 таких повноважень на представництво в органах опіки та піклування не надавав. При укладанні договору дарування не був присутній, тому вважає вказаний договір фіктивним.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала і вказала, що умовою її згоди на продаж квартири під №37, розташованої в м. Одесі по вулиці Колонтаївській в будинку №56, співвласниками якої були вона та її неповнолітній син - ОСОБА_3, було оформлення на праві приватної власності частини жилого будинку, розташованого в с.Кремидівка Комінтернівського району по вул. Шевченка, 29. При цьому відповідач вказала, що батько сина - ОСОБА_8 передав свою частину грошей, отриманих від продажу квартири саме ОСОБА_1 та ОСОБА_7 в рахунок заборгованості по аліментам на утримання сина і останні зобовязувались виховувати та утримувати її сина.

Після оформлення угоди син навчався певний період в Кремидівській середній школі та проживав у вказаному жилому будинку.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Комінтернівської районної державної адміністрації в судовому засіданні з позовом не погодилась та зазначила,що при визнанні угоди недійсною будуть порушені права власності ОСОБА_3

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_8 та ОСОБА_3Вналежала квартира під номером 37 по вулиці Колонтаївській, буд. 56 на підставі Рішення Іллічівського районного суду м. Одеси від 20.02. 2002 року,зареєстрованого в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості 16.01.2003 року.

30.04.2003 року власники продали вказану квартиру ОСОБА_9 за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Горецькою. В.М.

П.4 вказаного Договору передбачено, що гроші,отримані від продажу належної неповнолітньому ОСОБА_3 частки квартири була перерахована на рахунок № 12960 Одеського міського відділення філії № 7860/-0309 16.04.2003 року.

Таким чином, при відчуженні частки неповнолітнього були виконані умови органу опіки та піклування щодо забезпечення законних прав та інтересів ОСОБА_3

Відповідно до умов зазначеного Договору не передбачена умова придбання одночасно іншого нерухомого майна.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 видав довіреність ОСОБА_4, який був знайомим невістки - ОСОБА_2 для здійснення реєстрації неповнолітнього ОСОБА_3 в належному йому жилому будинку.

Проте, ОСОБА_4, діючи на підставі зазначеної довіреності від імені ОСОБА_1, здійснив дарування 1/2 частини жилого будинку ОСОБА_3

Судом встановлено, що позивач не уповноважував ОСОБА_4 представляти його інтереси в органах опіки та піклування з питань відчуження частини належного йому будинку.

З розпорядження Приморської районної державної адміністрації від 07.04.2003 року № 414 вбачається, що згоду на придбання неповнолітнім ОСОБА_3 частини будинку батько - ОСОБА_8 в порушення вимог Правил опіки та піклування, затверджених 26.05. 1999 року не надавав і в нотаріальній справі вона відсутня.

Згідно ст. 322 ЦК України - власність зобовязує. Але ні сам ОСОБА_3, ні ОСОБА_2, як його законний представник не виконували обовязки власника частки жилого будинку - ніколи не сплачували будь-які комунальні платежі та земельний податок, не утримували жилий будинок в належному стані.

Фіктивність спірного правочину підтверджується також тим, що договір дарування не зареєстрований в КП МБТІ, фактично не виконаний сторонами, так як обдарований ОСОБА_3 не прийняв дар, не зареєстрував своє право власності в установленому законом порядку, дарувальник продовжує проживати та бути зареєстрованим в жилому будинку, частина якого є предметом договору дарування.

Вказані обставини підтверджуються письмовими показаннями позивача, довідкою КП «Комінтернівське БТІ» від 22.01.2009 р. про відсутність реєстрації права власності на 1/2 частину жилого будинку, розташованого в с. Кремидівка по вулиці Шевченка, 29 за ОСОБА_3, договором дарування частини жилого будинку, копією технічного паспорту, довідкою Кремидівської сільської Ради Комінтернівського району від 07.07.2008 року про проживання та реєстрацію ОСОБА_1 в жилому будинку №29 по вулиці Шевченка в с. Кремидівка, договором купівлі-продажу квартири від 30.04.2003 року, п.4 якого передбачено, що гроші, отримані від продажу належної неповнолітньому ОСОБА_3 частки квартири була перерахована на рахунок № 12960 Одеського міського відділення філії № 7860/-0309 16.04. 2003 року.

Відповідно до ч.І ст. 215, ч.4 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, недодержання сторонами в момент вчинення правочину цих вимог є підставою для недійсності правочину.

Відповідно до ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

На підставі вимог ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін повинна повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Суд може встановлювати наслідки недійсності правочину за власної ініціативи.

Таким чином, суд вважає, що спірний договір дарування слід визнати недійсним із застосуванням наслідків недійсності правочину, а саме, повернення права власності на спірну квартиру позивачу шляхом визнання за нею права власності з наступною реєстрацією в органах БТІ.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування 1/2 частини жилого будинку, розташованого в с. Кремидівка Комінтернівського району по вулиці Шевченко, №29, укладений ОСОБА_4, який діяв від імені ОСОБА_1 за довіреністю від 13.02.2003 року між ним та ОСОБА_2, яка діяла в інтересах неповнолітнього сина - ОСОБА_10, посвідчений 17.04.2003 року, приватним нотаріусом Комінтернівського нотаріального округу ОСОБА_11, р. № 8162.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Суддя: