Кузнецовський міський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2010 року м.Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі: головуючого - судді Горегляд О.І., з участю:

- секретаря судового засідання - Ломази С.О.,

- представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

- відповідача - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кузнецовськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

20 листопада 1999 року ОСОБА_1 і ОСОБА_3 уклали між собою шлюб у Заболотівській сільській раді Володимирецького району Рівненської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис за №13 та видано подружжю свідоцтво про одруження серії І-ГЮ №024029. Від цього шлюбу, який є другим для кожного з подружжя, сторони не мають дітей. Вказані обставини визнані представником позивачки та відповідачем в судовому засіданні, тому відповідно до ч.І ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягають.

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, зазначивши, що спільне життя із чоловіком не склалося через часті сварки в сім'ї, аморальний спосіб життя відповідача і зловживання ним алкогольними напоями. Згідно доводів позивачки відповідач ОСОБА_3 вже деякий час проживає з іншою жінкою, тому примирення подружжя є неможливим і підтримувати в подальшому сімейні відносини немає сенсу.

У судове засідання позивачка не з'явилася, подавши письмову заяву від 19 листопада 2010 року про розгляд справи без її участі.

Представник позивачки - ОСОБА_2 повністю підтримав позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, заявлені до ОСОБА_3, та просив суд задоволити позов. З пояснень, наданих представником позивачки, слідує, що примирення сторін неможливе, оскільки позивачка не бажає проживати однією сім'єю із відповідачем.

Відповідач ОСОБА_3 повністю визнав позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, зазначивши суду, що з весни 2009 року сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин і спільного господарства не ведуть. Згідно пояснень відповідача вже понад одного року він фактично проживає з іншою жінкою, тому примирення подружжя вважає неможливим.

Враховуючи наведене, суд прийняв визнання позову про розірвання шлюбу відповідачем ОСОБА_3, оскільки воно не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Заслухавши пояснення представника позивачки і відповідача, суд дослідив та оцінив в сукупності докази, наявні в матеріалах справи, і прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_3 тривалий час спільно не проживають та не підтримують сімейно-шлюбних відносин. Відновити сімейно-шлюбні відносини і спільно проживати однією сім'єю сторони обоюдно не бажають, тому збереження сім'ї за таких обставин є неможливим.

Отже, сім'я ОСОБА_1 і ОСОБА_3 фактично не існує, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, так як це суперечить їх інтересам, що має істотне значення.

Згідно з вимогами, передбаченими ч.І ст.24 СК України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Ч.ч.І, 4 ст.55 СК України передбачають, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, а також зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї.

Відповідно до ч.ч.З, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За таких обставин, суд вирішив розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_3, оскільки вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, так як суперечить інтересам обох сторін.

Враховуючи наведене, керуючись ч.І ст.24, ч.ч.І, 4 ст.55, ч.ч.З, 4 ст.56, ч.2 ст. 104, ч.З ст.105, ч.І ст.110, ст.112 СК України, ст.ст.4, 60, ч.І ст.61, ч.ч.І-3 ст.88, ч.4 ст.174, ч.З ст.208, ч.ч.І. 2 ст.209, ст.ст.212-215, ч. 1 ст.218, ч.2 ст.222, ч. 1 ст.223, ч. 1 ст.294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задоволити повністю.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_3, який зареєстрований в Заболотівській сільській раді Володимирецького району Рівненської області 20 листопада 1999 року, актовий запис за №13, - розірвати.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору (державного мита) на підставі п.18 ч.І ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" від 21 січня 1993 року №7-93.

Стягнути із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 (тридцять) гривень 00 копійок.

Стягнути із ОСОБА_3 в користь держави судовий збір (державне мито) в сумі 17 (сімнадцять) гривень 00 копійок.

Стягнути із ОСОБА_3 в користь держави державне мито при реєстрації розірвання шлюбу в органі державної реєстрації актів цивільного стану в сумі 17 (сімнадцять) гривень 00 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя О.І.Горегляд