Єдиний унікальний номер 2-2066/201
Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:
Головуючого судді: Войтуна О.Б.,
при секретарі: Костинян І.М.
представника позивача: ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та штрафних санкцій за договором позики, -
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та штрафних санкцій за договором позики, посилаючись на те, що 16 травня 2010р. відповідач взяв у нього в борг 9600грн., про що між ними був укладений договір позики. На підтвердження факту отримання цієї суми відповідачем була надана розписка.
Відповідно до п.2.1. Договору позичальник зобов'язувався повернути одержану суму коштів та відсотки по ній у строк до 16.06.10. Відповідач зобовязання не виконав та не повернув суму позики з врахуванням відсотків.
Позивач в позові зазначає, що згідно умов договору, а саме п.3.1 за прострочення виконання зобовязань позичальник зобовязаний сплатити пеню в розмірі 1% від простроченої суми, а також відповідно до п.3.3 також повинен сплатити штраф у розмірі 21% в день від суми прострочених платежів.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та надав пояснення аналогічні позовні заяві, просив суд позов задовольнити. Також стягнути з відповідача на користь її довірителя 150грн. за оголошення в газеті про виклик до суду.
В судове засідання відповідач не зявився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, а саме опублікуванням в регіональній газеті по місцю реєстрації відповідача оголошення про виклик до суду, суд про причини неявки не повідомив. В наслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу в його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст..224 ЦПК України.
Розглядаючи позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованість за договором позики, пеню за прострочення платежів, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача надав суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог.
Судом встановлено, що 16 травня 2010 року відповідач уклав з позивачем договір позики, за яким позивач передав йому грошові кошти у сумі 9600грн. /а.с.5/.
Між сторонами був укладений договір позики, згідно з яким відповідно до ст.1046 ЦК України одна сторона (позичкодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а друга сторона зобов'язується повернути позичальникові таку ж суму грошових коштів. Відповідно до зазначеної норми закону, договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей. Таким чином, між сторонами укладено договір позики 16 травня 2010 року в письмовій формі, який зафіксований письмовою розпискою /а.с.6/.
Відповідно до ч.1 ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позичкодавцем визначеної грошової суми.
Відповідно до ст.509 ЦК України, на підставі укладеного між сторонами договору позики, у відповідача виникло зобов'язання повернути позичкодавцю, в даному випадку позивачу зазначені у розписці грошові кошти в обумовлений термін, а саме до 16 червня 2010 року. В статті 1049 цього Кодексу зазначено, що позичальник зобов'язаний повернути позичкодавцеві позику у строк та порядку, що встановлені договором.
Статтею 526 ЦК України, передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок невиконання взятих на себе зобовязань, відповідач заборгував позивачу 9600грн., докази, що свідчили б протилежне в матеріалах справи відсутні.
Відповідно до ч.1 та 2 ст.612 ЦК України, - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Згідно ч.3 ст.549 цього Кодексу, - пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання..
Згідно п.3.1. Договору позики за прострочення виконання зобов'язання за цим Договором (по поверненню позики) позичальник зобовязаний сплатити пеню в розмірі 1% від простроченої суми за кожний день прострочення.
Як вищевстановлено судом відповідач порушив взяті на себе зобовязання, внаслідок чого він повинен сплатити позивачу пеню розмірі 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Згідно матеріалів справи відповідач прострочив 36 днів що становить 3490грн. 56коп.
Заслухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи в судовому засідання, враховуючи те, що судом встановлено, що відповідач не виконує свої грошові зобовязання за договором позики, внаслідок чого порушуються цивільні права та інтереси позивача, а тому суд вважає, що необхідно відновити порушенні права та інтереси позивача, шляхом задоволення позовних вимог.
Частиною 1 ст.1048 ЦК України, передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Згідно п.2.2 вищедослідженого договору позики від 16.05.2010р. за користування позикою позичальник сплачує позикодавцеві відсотки у розмірі 12% річних.
Пунктом 5 розділу VІІІ «Прикінцевих положень» Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що до приведення законодавства у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому закону, якщо інше не передбачено цим законом.
Відповідно до положень зазначеного Закону надання коштів (грошових) у позику є фінансовою послугою (п.6 ст.4 Закону); фінансова послуга надається з метою отримання прибутку, різновидом якого є проценти (п.5 ч.1 ст.1 Закону). Фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також фізичними особами субєктами підприємницької діяльності, якщо це прямо передбачено законом. Отже, в інших випадках надання грошових коштів на умовах позики за сплатою процентів не допускається.
Як встановлено судом дійсно відповідно до умов договору позики, а саме п.3.3. у разі порушення позичальником строків сплати відсотків за користування позикою ніж на один місяць, він зобовязаний сплатити на користь позикодавця штраф у розмірі 21% в день.
Згідно припису ст.549 ЦК України, - неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Як видно з змісту даної норми вона не передбачає нарахування штрафу за кожний день прострочення, при цьому в даній нормі передбачено пеню як різновид неустойки який має триваючий характер, а саме нарахування пені за кожний день прострочення.
Враховуючи наведене суд вважає, що з відповідача (позичальника) необхідно стягнути штраф у розмірі 21% від простроченої суми, що становить 2016грн. (9600грн. # 21% = 2016грн.), оскільки в договорі позики чітко зазначено вид неустойки, внаслідок чого даний вид повинен застосовуватись при порушенні боржником зобовязання з врахуванням норм цивільного законодавства.
Заслухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи в судовому засідання суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, враховуючи те, що відповідач не виконує свої грошові зобовязання за договором позики, внаслідок чого порушуються цивільні права та інтереси позивача, а тому суд вважає, що необхідно відновити порушенні права та інтереси позивача, при цьому не порушуючи цивільне законодавство, шляхом часткового задоволення позовних вимог, а саме необхідно стягнути з відповідача штраф за неповернення позики в сумі 2016грн., в іншій частині позовних вимог слід відмовити.
Відповідно до ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Враховуючи те, що позов задоволено частково, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача 120грн. сплачених витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, 151грн. судового збору та 150грн. за оголошення в газеті про виклик до суду
Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами.
На підставі наведеного та керуючись Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ст.ст.11,15 16,509,524,525,526,530,533,536,549,625,1046-1050 ЦК України ст.ст.212-215,218,223,294-295 ЦПК України суд, -
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 16.05.2010р. в сумі 9600грн., 3490грн. 56коп. пеню за прострочення платежів та штраф за неповернення позики в сумі 2016грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 120грн. сплачених витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, 151грн. судового збору та 150грн. за оголошення в газеті про виклик до суду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою ним протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці ОСОБА_4