Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/З А О Ч Н Е /

07 грудня 2010року

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді Іващенко С.О.,

при секретарі судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, сплату відсотків за прострочення грошового зобов'язання та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

22.07.2010 року позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 106 400 гривень

( з яких: 60 800 гривень заборгованість за договором позики; 45 600 гривень 30% річних за 2,5 роки за користування цією позикою. Також позивач просив стягнути з відповідача 10 000 гривень в рахунок компенсації моральної шкоди та 3 500 гривень витрат на правову допомогу).

В обґрунтування своїх вимог позивач та його представник посилались на те, що 01 грудня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики. Відповідно до умов договору ОСОБА_2 передав ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 60 800 гривень, а ОСОБА_3 зобовязалася повернути йому суму боргу, а також відсотки за користування позикою в строк, вказаний в п. 4 договору позики тобто не пізніше 01.12.2009 року.

Так, згідно п. 2 договору позики від 01.12.2007 року ОСОБА_2 передав ОСОБА_3 60 800,00 гривень.

Згідно п. 3 цього договору, за користування цією позикою, ОСОБА_3 нараховуються відсотки у розмірі 30% річних від суми позики.

Згідно п. 4 цього договору, позика надається строком на 2 роки з моменту одержання ОСОБА_3 грошові кошти від ОСОБА_2

Згідно п. 5.1 цього договору ОСОБА_2 передав ОСОБА_3 60 800 гривень в день укладання даного договору тобто 01.12.2007 року і у той же день тобто 01.12.2007 року прийняв від ОСОБА_3 письмову розписку про одержання нею суми позики у розмірі 60 800 гривень.

Згідно п. 4 даного договору, відповідач зобовязалася повернути ОСОБА_2 грошові кошти не пізніше 01.12.2009 року, однак в зазначений в розписці та в договорі термін ОСОБА_3 кошти так і не повернула, та під будь-яким приводом ухиляється від виконання свого зобов'язання.

Позивач зазначав, що для відновлення свого порушеного права змушений був звернутися за правовою допомогою, оплатити витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, та судовий збір.

Крім того, позивач зазначив, що у звязку з невиконанням боржником взятого на себе зобов'язання по поверненню коштів, йому як пенсіонеру, який має єдине джерело для існування у виді пенсії, було завдано моральної шкоди, яка полягала у тому, що ОСОБА_2 не міг придбати собі ліки, так як йому 82 роки, він дуже хворий, зареєстрований та мешкає один; не може бути прооперований по знищенню катаракти, так як не може сплатити за дану операцію; крім того, ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи; не може пройти курс лікування у санаторії «Роща», так як не може сплатити за цей санаторно-лікувальний курс.

Все це сприяло у ОСОБА_2 виникненню нервової напруги та призвело до тривалих душевних страждань, він втратив душевний спокій і надію на повернення позичених у нього коштів.

Позивач надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує частково в частині основного боргу у розмірі 60 800,00гривень та 10 000,00гривень моральної шкоди, та просить суд ухвалити заочне рішення.

Відповідач в судове засідання не з`являлася, про час та місце розгляду справи була повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомила, в зв`язку з чим, суд, на підставі ст.224 ЦПК України, при згоді позивача на заочний розгляд справи, розглянув справу у відсутності позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_3.

Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 179 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 грудня 2007 року ОСОБА_3 отримала у борг від ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 60 800 гривень, на підтвердження чого було складено договір позики від 01 грудня 2007 року і розписку від 01 грудня 2007 року. Сторонами термін повернення позики був визначений 01.12.2009 року.

В зазначений строк ОСОБА_3 кошти не повернула і станом на день ухвалення рішення відповідач свого грошового зобов'язання перед позивачем також не виконала.

Дані обставини підтверджуються оригіналом розписки та оригіналом договору позики, які були надані суду позивачем.

Згідно із ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається укладеним у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в листах.

Розписка від 01.12.2007 року і договір позики від 01.12.2007 року написані та підписані відповідачем (позичальником) і є документами, що стверджують про вчинення правочину між ОСОБА_2 і ОСОБА_3.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник, зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 до 01.12.2009 року свій обовязок по поверненню позики добровільно не виконала, а позивач ОСОБА_2 письмово відмовився від стягнення з ОСОБА_3 30% річних за 2,5 роки тобто 45 600 гривень з відповідача ОСОБА_3 слід стягнути суму основного боргу у сумі 60 800 гривень.

Також, на підставі ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені останнім 120,00 гривень по оплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Суд частково задовольняє вимоги позивача стосовно стягнення компенсації моральної шкоди у розмірі 5 000,00 гривень.

Відповідно до ст. ст. 84, 88 ЦПК України суд стягує з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по оплаті юридичної допомоги в розмірі 3 500 гривень, сплата якої підтверджується відповідними квитанціями.

Також суд стягує з ОСОБА_3 держмито у сумі 608,00 гривень на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 60, 84, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 610-612, 625, 1049 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, сплату відсотків за прострочення грошового зобов'язання та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму основного боргу в розмірі 60 800,00 гривень;

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 5 000,00 гривень;

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по оплаті юридичної допомоги у розмірі 3 500,00 гривень;

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 120,00 гривень судових витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи,

Стягнути з ОСОБА_3 608,00 грн. держмито на користь держави (р/р 0010, ідентифікаційний код: 24134610, МФО банку: 851011, одержувач платежу: УДК у Фрунзенському районі м. Харкова, найменування установи банку: ГУДКУ в Харківській області, код бюджетної класифікації: 22050000 ).

В решті позову відмовити.

Відповідачам, які не приймали участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано, після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Виготовлено у нарадчій кімнаті.

Головуючий суддя