Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2010 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

при секретарі Романцові М.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

за участю представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про зобовязання належним чином виконувати умови кредитної угоди (про захист прав споживачів), -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2010 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким зобовязати відповідача припинити дії щодо порушення вимог додаткової угоди №2 до договору №SAMDN5310 від 16.02.2007 року, відновити становище, яке існувало до порушення вимог додаткової угоди №2 до договору №SAMDN5310 від 16.02.2007 року, а саме перерахувати заборгованість по додатковій угоді №2 до договору №SAMDN5310 від 16.02.2007 року з 01.02.2009 року по теперішній час з розрахунку відсоткової ставки 0,75% на місяць, а також зобовязати відповідача виконувати додаткову угоду №2 до договору №SAMDN5310 від 16.02.2007 року на умовах, які діяли в момент її укладання та стягнути з відповідача судові витрати по справі у сумі 171 грн.

В обгрунтування позову позивач вказав на те, що 16 лютого 2007 року між позивачем та Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» була укладена додаткова угода №2 до договору №SAMDN5310 від 16.02.2007 року про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки «Авторозстрочка», згідно яких позивачу був виданий кредитний ліміт в сумі 58344 грн. 98 коп. на строк до 15.04.2014 року у виді непоновлюваної кредитної лінії на придбання автомобілю, оплату винагороди за надання фінансового інструменту, оплату реєстрації в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, а також оплату страхових платежів. Згідно додаткової угоди №2 до договору SAMDN5310 від 16.02.2007 року, відсоткова ставка по кредитному ліміту складає 0,75% в місяць на суму залишку заборгованості по кредитному ліміту. Весь час позивач належним чином виконував умови договору, проте, у лютому 2009 року в касі відповідача йому стало відомо про новий черговий щомісячний платіж по сплаті заборгованості за вищевказаним кредитним договором, а саме 1386 грн. 27 коп. в місяць та підняття відсоткової ставки з 01.02.2009 року до 21%, про що, йому, нібито, було повідомлено банком, повідомленням. Такі дії відповідача вважає незаконними, оскільки порушують його права як споживача банківських послуг, тому, він вимушений звернутися до суду із зазначеною позовною заявою.

В судовому засіданні позивач, представник позивача, кожний окремо, підтримали заявлені позовні вимоги, просили позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, пояснивши, що дійсно між позивачем та ЗАТ КБ «ПриватБанк» 16 лютого 2007 року було укладено кредитний договір, згідно якого позивач отримав кредитний ліміт в сумі 58344 грн. 98 коп. на строк до 15.04.2014 року у виді непоновлюваної кредитної лінії

на придбання автомобілю. Згідно п.16.1 додаткової угоди №2 до договору №SAMDN5310 від 16.02.2007 року, Банк має право збільшувати розмір відсоткової ставки за користування Кредитом, при зміні конюктури ринку грошового ресурсу в Україні. Тому, просив відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, доводи представника відповідача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним.

Відповідно до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У судовому засіданні встановлено і не заперечувалось сторонами по справі, що 16 лютого 2007 року між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» був укладений договір №SAMDN5310 від 16.02.2007 року про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки «Авторозстрочка», згідно якого позивачу був виданий кредитний ліміт в сумі 58344 грн. 98 коп. на строк до 15.04.2014 року у виді непоновлюваної кредитної лінії на придбання автомобілю, оплату винагороди за надання фінансового інструменту, оплату реєстрації в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, а також оплату страхових платежів (арк.с.7-11).

Також, 16 лютого 2007 року між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» була укладена додаткова угода №2 до договору №SAMDN5310 від 16.02.2007 року про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки «Авторозстрочка» (арк.с.12-17).

Згідно п.1.1 додаткової угоди №2 до договору №SAMDN5310 від

16.02.2007року про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки «Авторозстрочка», відсоткова ставка по кредитному ліміту встановлена у розмірі 0,75% в місяць на суму залишку заборгованості по кредитному ліміту із розрахунку 360 днів у році (арк.с.12).

Пунктом 1.2 додаткової угоди №2 до договору №SAMDN5310 від

16.02.2007року передбачено, що погашення заборгованості по цій угоді здійснюється наступним чином: щомісячно в період уплати, за який приймається період з «01» по «20» число кожного місяця, клієнт, повинен вносити на картрахунок грошові кошти у сумі 1254 грн, 42 коп. для погашення заборгованості по даній угоді, яка складається із заборгованості по кредитному ліміту, відсоткам, винагороді, комісії (арк.с.12).

Позивач своєчасно та в повному обсязі сплачував кредитні платежі, згідно встановленого графіка та умов договору (арк.с. 18-27).

Відповідно до вимог ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст.ст.651, 654 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч.2 ст. 1056-1 ЦК України, встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право вимагати від виконавця, щоб якість наданої послуги, відповідала вимогам нормативно-правових актів та нормативних документів, умовам договорів.

В лютому 2009 року, в касі банку, усно, позивачу стало відомо, що з 01 лютого 2009 року відповідач в односторонньому порядку підняв відсоткову ставку за додатковою угодою №2 до договору №SAMDN5310 від 16.02.2007 року відповідно до п.16.1 додаткової угоди. Щомісячний платіж по сплаті заборгованості за вищевказаним кредитним

договором, складає суму 1386 грн. 27 коп. в місяць та піднята відсоткової ставки з 01.02.2009 року до 21 %.

За таких обставин, суд вважає, що банк неправомірно в односторонньому порядку підняв відсоткову ставку за додатковою угодою №2 до договору №SAMDN5310 від 16.02.2007 року, оскільки це суперечить нормам ст. ст.651, 654, 1056-1 ЦК України.

Крім того, позивач пояснив, що не отримував від Банку будь-яких письмових повідомлень протягом семи календарних днів з дати зміни відсоткової ставки та згоди на збільшення відсоткової ставки по кредиту, як це передбачено договором, не давав.

Твердження представника відповідача про те, що на адресу позивача було направлено письмове повідомлення протягом семи календарних днів з дати зміни відсоткової ставки, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки відповідач, відповідно до ст.10 ЦПК України, повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.57-59 ЦПК України, зазначені ним обставини, таких письмових доказів він не надав суду.

Отже, посилання відповідача на правомірність підняття в односторонньому порядку відсоткової ставки за додатковою угодою №2 до договору №SAMDN5310 від

16.02.2007року, правового значення для вирішення зазначеного матеріально-правового спору, з урахуванням його характеру та юридично значимих фактів, не мають.

Вимоги позивача щодо зобовязання відповідача відновити становище, яке існувало до порушення вимог додаткової угоди №2 до договору №SAMDN5310 від 16.02.2007 року про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки «Авторозстрочка», а саме перерахування заборгованості по додатковій угоді №2 до договору №SAMDN 5310 від 16.02.2007 року підлягає задоволенню за період з 01 лютого 2009 року по 12 травня 2010 року (по день розгляду справи) з розрахунку відсоткової ставки 0,75% на місяць, а також зобов'язання відповідача виконувати додаткову угоду №2 до договору №SAMDN5310 від 16.02.2007 року на умовах, які діяли в момент її укладання.

Відповідно до вимог ч.І ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачені судові витрати по справі - судовий збір по справі у розмірі 51 грн. та витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 57-61. 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 509, 526, 1060 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про зобовязання належним чином виконувати умови кредитної угоди (про захист прав споживачів) - задовольнити.

Зобов'язати Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» припинити дії щодо порушення вимог додаткової угоди №2 до договору SAMDN 310 від 16.02.2007 року про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки «Авторозстрочка».

Зобовязати Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» відновити становище, яке існувало до порушення вимог додаткової угоди №2 до договору №SAMDN5310 від 16.02.2007 року про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки «Авторозстрочка», а саме перерахувати заборгованість по додатковій угоді №2 до договору №SAMDN5310 від 16.02.2007 року за період з 01 лютого 2009 року по 12 травня 2010 року з розрахунку відсоткової ставки 0,75% на місяць, а також зобовязати Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» виконувати додаткову угоду №2 до договору №SAMDN5310 від 16.02.2007 року на умовах, які діяли в момент її укладання.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 51 грн. та витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., а всього - 171 (сто сімдесят одна) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: Н.В. Токар