Комінтернівський районний суд м.Харкова
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2010 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді -Білецької А.М.

при секретарі Кошкіній Л.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу ш позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа нотаріус Сьомої харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтва на спадщину, -

ВСТАНОВИВ;

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа нотаріус Сьомої харківської державної нотаріальної контори про визнання недійсним свідоцтва на спадщину, в якому просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину, зареєстроване в реєстрі за № 7*3986 від 04 листопади 2005 року, видане державним нотаріусом ОСОБА_4, Сьомої харківської державної нотаріальної контори, згідно і яким ОСОБА_2 стида спадкоємцем всієї частини спадкового майна. 1/3 частки квартири № 270 по вул. Державінській. 2 в м. Харкові. В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 04 лютого 1999 року, реєстраційний номер 3-99-167568, видимого ОСОБА_5 міською радою Йому, позивачу ОСОБА_1, його бабусі ОСОБА_6 та матері позивача ОСОБА_2 належить трьохкімнатна приватизована квартира, розташована за адресою АДРЕСА_1. 12 грудня 2000 року ОСОБА_6 померла, про що видане свідоцтво про смерть ОСОБА_5 міським відділом реєстрації актів громадянського стану від 12 грудня 2000 року, актовий запис № 12061. Державним нотаріусом ОСОБА_4 Сьомої харківської державної нотаріальної контори, з порушенням законодавства, без його згоди 04.11.2005 року було видане свідоцтво про право на спадщину, згідно з яким ОСОБА_2 стала спадкоємцем всієї частини спадкового майна померлої бабусі ОСОБА_6. Вважав, що вказане свідоцтво було видане позивачем з порушенням законодавства, а саме ч. 1 ст. 1270, ч.З ст.. 1227 ЦК України (в редакції 2003 року), внаслідок чого він, позивач ОСОБА_1, мешкаючи на час відкриття спадщини із бабусею ОСОБА_6, за адресою м, Харків, АДРЕСА_2, був позбавлений можливості прийняти спадщину.

В судовому засіданні, представники позивача позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2, її представник позовні вимоги не визнали, в задоволенні позову просили відмовити.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не «явилася, надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, в задоволенні позову просила відмовити.

Третя особа, нотаріус Сьомої харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_4С, в судовому засіданні пояснила, що підстав для задоволення позову не має, оскільки видаючи свідоцтво по право на спадщину ОСОБА_2 вона діяла відповідно до закону.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідами матеріали справи, прийшов до наступного.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 04 лютого 1999 року, реєстраційний номер 3-99-167568 , виданого ОСОБА_5 міською радою позивачу ОСОБА_1, бабусі позивача ОСОБА_6 та матері позивача ОСОБА_2 належить трьохкімнатна квартира, розташована за адресою АДРЕСА_1. 12 грудня 2000 року ОСОБА_6М померла, що вбачається із свідоцтва про смерть, виданого ОСОБА_5 міським відділом реєстрації актів громадянського стану від 12 грудня 2000 року, актовий запис 12061.

Із матеріалів спадкової справи ОСОБА_6, дослідженої в судовому засіданні вбачається, що 04 вересня 2003 року відповідач ОСОБА_2 звернулася із заявою до Сьомої харківської державної нотаріальної контори, в якій повідомила про те, що прийняла спадщину після смерті матері, ОСОБА_6, так як проживала та була прописана разом з померлою за адресою м. Харків, вул, ДержавінськаАДРЕСА_3. Також, матеріали зазначеної спадкової справи містять заяви інших спадкоємців ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про відмову від спадщини. 04 листопада 2010 року ОСОБА_2 звернулася до Сьомої харківської державної нотаріальної контори із заявою з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом.

Таким чином, відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) відповідач ОСОБА_2 прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

Відповідно до ст. 561 ЦК України (в редакції 1963 року) відповідач ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину не раніше 6 місяців з дня її відкриття. Спору між спадкоємцями стосовно спадщини не було.

Суд застосовує до правовідносин норми ЦК України (в редакції 1963 року), оскільки відповідач ОСОБА_2 прийняла спадщину в 2000 році.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 11,209, 212,214-215 ЦПК України,, ст. 549, 561 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя -