Глобинський районний суд Полтавської області
Справа № 2-16/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2010 року м.Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

Головуючої судді Прикіпєлової Л.В.

при секретарі - Таранець Л.П.

з участю адвоката - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Глобине цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, - про захист честі і гідності та відшкодування моральної шкоди

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеною позовною заявою до ОСОБА_4 та ОСОБА_3, надалі від позовних вимог до ОСОБА_4, в зв»язку з примиренням, відмовилась. Позивачка посилається на те, що з 14.03.2006 року разом з відповідачкою працює на ТОВ "Глобинський м"ясокомбінат", свого часу між ними виникла сварка після якої, починаючи з листопада 2008 року ОСОБА_3 до лютого 2009 року ображала позивачку та поширювала серед працівників цеху щодо неї недостовірну інформацію як про особу причетну до вбивства, погрожувала фізичною розправою, чинила моральні утиски. Позивачка вважає, що поширена інформація є неправдивою і принижує її честь та гідність. Внаслідок такої інформації відбулося погіршення ставлення до неї з боку оточуючих та керівництва підприємства. Вищезазначене негативно вплинуло на стан її (позивачки) здоров"я. Таке приниження честі та гідності викликало з боку позивачки також і моральні страждання, які вона оцінює в обсязі 3400 грн.

В судовому засіданні позивачка дала пояснення за змістом аналогічним вищевикладеному та додала, що вона (ОСОБА_2І.) вбивства не вчиняла а була 04.03.2005 р. засуджена вироком суду за ст. 27, ч.4 ст.187 , ст. 304 КК України за розбій та втягнення неповнолітньої в злочинну діяльність і просить суд

- визнати таким, що не відповідають дійсності та принижують її честь і гідність відомості, які поширює ОСОБА_3 в усній формі серед працівників цеху ТОВ "Глобинський м"ясокомбінат" про причетність ОСОБА_2 до вчинення вбивства;

- зобов"язати відповідачку вибачитися перед нею (позивачкою) та спростувати поширену недостовірну інформацію на загальних зборах трудового колективу;

- стягнути з відповідачки ОСОБА_3 на її (позивачки) користь моральну шкоду в сумі 3400 грн.;

- стягнути з відповідачки понесені судові витрати.

Відповідачка ОСОБА_3 заявлені позовні вимоги не визнала повністю і повідомила суду, що свого часу працювала з позивачкою в одному і тому цеху ТОВ "Глобинський м"ясокомбінат", їздили на роботу одним і тим же службовим автобусом. Коли восени 2008 року вона (відповідачка) захворіла і перебувала на лікарняному то позивачка ОСОБА_2 всім сказала що вона (ОСОБА_3) "запила", на підставі такого наклепу між ними: ОСОБА_3 та ОСОБА_2, виникла сварка. Будь-яких подальших переслідувань, погроз, розповсюдження інформації про скоєння позивачкою вбивства вона (відповідач) не здійснювала.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо а також достатність і взаємний зв"язок доказів в їх сукупності, належно оцінивши їх суд прийшов до слідуючого.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов"язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов"язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь та ділову репутацію.

У зв"язку з цим ст. 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім"ї. Відповідно до ст.ст. 94, 277 ЦК фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно з ч.3 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, окремо, норм чинного законодавства, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка, яка на думку позивача порушує його право на повагу та гідність, честь чи ділову репутацію.

Всупереч заявлених позивачкою ОСОБА_2 вимог, допитані в судовому засіданні в якості свідків майстри відділення термоупаковки ТОВ «Глобинський м»ясокобінат» ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 повідомили суду, що їх підлеглі, сторони по справі, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 добросовісні робітниці, з виробничими завданнями завжди справлялись, дисциплінарних стягнень не мали. Будь-якої інформації про те, що ніби-то відповідачка ОСОБА_3 розповсюджувала інформацію яка порочить честь та гідність позивачки ОСОБА_2 вони не чули і свідками розповсюдження такої інформації не були. Також їм не відомо, щоб ОСОБА_3 докоряла ОСОБА_2 про кримінальне минуле останньої та взивала її вбивцею. Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 також додали, що навпаки, був тиск з боку позивачки ОСОБА_2 на ОСОБА_3, ОСОБА_2, підбурювала проти ОСОБА_3 робочих та майстрів.

Суд критично відноситься до свідчень допитаних в судовому засіданні ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 які в судовому засіданні підтвердили , що в цеху, де вони свого часу працювали разом зі сторонами по справі, чули як відповідачка ОСОБА_3 взивала ОСОБА_2 «зечкою» та розповідала, що ОСОБА_2 їздила та душила людей за що була свого часу засуджена . Всі вищезазначені свідки є приятельками позивачки з якими вона і на даний час підтримує дружні стосунки а також в судовому засіданні встановлено, що 04.03.2005 року вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області ОСОБА_2 була визнана винною і засуджена за ч.4, 5 ст. 27, ч.4 ст. 187, ст. 309 КК України за підбурювання та пособництво у вчиненні розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, заповіданням тяжких тілесних ушкоджень, втягнення неповнолітнього в злочинну діяльність.

Таким чином в біографії ОСОБА_2 були факти вчинення злочину пов»язаного з нападом з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з насильством, небезпечним для життя та здоров»я особи, а тому інформація про кримінальне минуле ОСОБА_2 і її засудження щодо вчинення вищезазначених злочинів поєднаних з насильством для життя та здоров»я особи є достовірною.

Згідно діючого законодавства позов про захист честі та гідності вправі пред»явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права а тому цивільно-правова відповідальність може настати лише у разі поширення недостовірної інформації. Тобто та інформація на поширення якої посилаються свідки (приятельки позивачки) ОСОБА_8, ОСОБА_12, ОСОБА_10, ОСОБА_11 є достовірною, а тому не є спрямованою проти честі та гідності ОСОБА_2

Згідно п.4 п.11 Постанови № 7 від 28.09.1990 року Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організації» у порядку цивільного судочинства не можуть розглядатися позови про спростування відомостей які містяться у вироках та інших судових рішеннях. Не є наклепом поширення дійсних відомостей, хоча вони і ганьблять потерпілого.

В судовому засіданні також не знайшло свого підтвердження і посилання позивачки про ніби то погрози з боку ОСОБА_3 щодо ОСОБА_2 фізичною розправою, чинення моральних утисків, погіршення відношень щодо позивачки з боку керівництва підприємства , а також позивачкою не надано доказів причинно-наслідкового зв»язку між підвищенням у неї артеріального тиску і неодноразовим викликом з цієї причини швидкої медичної допомоги як наслідок приниження її (позивачки) честі та гідності нібито чинені відповідачкою.

Отже, оцінюючи в сукупності вищенаведене, суд находить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі та гідності і стягнення відшкодування моральної шкоди 3400 гривень та відшкодування судових витрат необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.10,11,60, 212-215,218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі і гідності та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області. Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

СУДДЯ Л.В.ПРИКІПЄЛОВА