Апеляційний суд Житомирської області
РІШЕННЯ

Іменем України

28 жовтня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області

в складі: головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів Котік Т.С., Микитюк О.Ю.

при секретарі Порохня М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріалвної та моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 вересня 2010 року, -

встановила:

У вересні 2009 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду позовом, в якому просили стягнути з відповідача 50360 грн. 43 коп. на відшкодування матеріальної та 10000 грн. моральної шкоди, пов'язаної з порушенням їх права власності на частину квартири АДРЕСА_1. Зазначили, що внаслідок протиправних дій відповідача, починаючи з 2000 року до даного часу вони позбавлені можливості проживати у власній квартирі, в зв'язку з чим- винаймали житло за договорами оренди, на оплату яких витратили 41100 грн. Крім того, міське комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №3 нарахувало їм заборгованість по квартирній платі в сумі 9260 грн. 43 коп. Відповідач не бажає у добровільному порядку відшкодувати спричинену шкоду, тому просили позов задовольнити.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 22 вересня 2010 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 34600 грн. матеріальної шкоди, 500 грн. моральної шкоди, 351 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В задоволенні вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та їх неповне дослідження, просить рішення скасувати в частині стягнення з нього матеріальної і моральної шкоди, судових витрат, та відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову. Зокрема зазначив, що позивачами не надано доказів на підтвердження реєстрації договорів оренди, сплати орендної плати та спричинення ОСОБА_1 моральної шкоди.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що на підставі договору міни від 29.08.1997 року позивачам належить на праві спільної власності дві жилі кімнати площею 17,6 кв.м. та 11,6 кв.м. в квартирі АДРЕСА_2. На вказане приміщення відкрито окремий особовий рахунок № 4855 /а.с. 10/. Третя кімната у згаданій квартирі площею 10 кв.м. належить ОСОБА_4 Підсобні приміщення: кухня, коридор, ванна, туалет знаходяться у спільному користуванні сторін.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 01.12.2008 року визнано протиправними дії ОСОБА_4 у чиненні перешкод ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у доступі до належної їм частини квартири АДРЕСА_3, та в її користуванні з 2000 року по 01.12.2008 року. Зобов'язано ОСОБА_4 не перешкоджати позивачам користуватися та проживати у належній їм частині квартири.

Задовольняючи вимоги ОСОБА_1 в частині відшкодування витрат по оплаті договорів оренди за період з 2000 року по листопад 2008 року, суд виходив з того, що вказані витрати підтверджуються договорами оренди за відповідний період.

Проте, повністю з погодитися з цим не можна з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЖК України договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку /квартири/ і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється.

До матеріалів справи долучені надано договори оренди частини житлового будинку № 81 по вул. Суворова у м. Козятині, укладені 03.01.2009 року, 03.01.2000 року, 03.01.2001 року, 03.01.2002 року, 03.01.2003 року, 03.01.2004 року між ОСОБА_1 /наймач/ та ОСОБА_5 /наймодавець/ строком на один рік /а.с. 15-20/. Крім того, договори оренди за 2005 рік, 2006 рік, 2007 рік та 2008 рік знаходяться в матеріалах цивільної справи № 2-292/09, яка оглянута судом /а.с. 14-18, 35/.

Всі вищевказані договори не зареєстровані у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснила, що ОСОБА_5 не є власницею ТІЄЇ частини приватного будинку № 81 по вул. Суворова у м. Козятині, яку вона винаймала. Оскільки власник цього житла - ОСОБА_6, проживає у Росії, тому ОСОБА_5 здавала помешкання.

Також, позивачка зазначила, що вона винаймала житло у м. Козятині, оскільки доглядала за пристарілою людиною.

Стягуючи витрати на оренду житла, суд першої інстанції не встановив, у чиїй власності знаходиться частина будинку № 81 по вул. Суворова у м. Козятині, чи були зареєстровані договори оренди та чим підтверджується сплата ОСОБА_1 коштів за договорами оренди.

ОСОБА_1 не було надано суду жодного доказу на підтвердження вказаних обставин.

Враховуючи викладене, рішення суду в частині стягнення з відповідача 34600 грн. на оплату витрат за договорами оренди підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Стягуючи з ОСОБА_4 500 грн. на відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідач протягом тривалого часу перешкоджав ОСОБА_1 та її дітям користуватися належною їй частиною квартири АДРЕСА_2. Вказані обставини встановлені рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 01.12.2008 року, яке ОСОБА_4 не оскаржував. Отже, підстав для скасування судового рішення в цій частині немає.

У зв'язку із скасуванням рішення суду в частині стягнення витрат на оплату оренди житла, підлягає зміні і розмір судових витрат. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 8 грн. 50 коп. судового збору за вимогу немайнового характеру та 37 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 вересня 2010 року скасувати в частині стягнення 34600 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та відшкодування судових витрат. Ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення 34600 грн. на відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 8 грн. 50 коп. судового збору та 37 грн. витрат на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча Судді