Справа № 2-8025/10
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 жовтня 2010 року

Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді: ТРОФИМЕНКО М.А.,

при секретарі: ОЛІЙНИК О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Харківський завод електроапаратури» (далі ДП «Харківський завод електроапаратури»), треті особи: Харківська міська рада, виконавчий комітет Дзержинської районної в м. Харкові ради про визнання права мешкання та зобовязання видати документи, -

В С Т А Н О В И В:

05 травня 2010 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до Державного підприємства «Харківський завод електроапаратури», в якій просить зобовязати Державне підприємство Харківський завод електроапаратури видати документи на закріплення за не кімнати 725 в будинку 193 корпус 1 по вул. Клочківській в м. Харкові, який має статус гуртожитку.

В подальшому позивач надала заяву про уточнення позовних вимог та просила зобовязати Державне підприємство Харківський завод електроапаратури укласти із нею договір найму кімнати 725 в будинку 193 корпус 1 по вул.Клочківській в м.Харкові, який має статус гуртожитку та видати ордер на кімнату 725 в будинку 193 корпус 1 по вул.Клочківській в м.Харкові, який має статус гуртожитку.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 21.05.1990 р. позивач була прийнята на ДП «Харківський завод електроапаратури», де працювала до 14.02.07 р. слюсарем. У 1999 році в звязку з тим, що сусідів по кімнаті не було і фактично фактично проживала в кімнаті № 725 одна, їй адміністрація підприємства дозволила користуватися одноосібно кімнатою і відкрила на її імя особистий рахунок для сплати комунальних послуг за всю кімнату.

В 2010р. керівництво підприємства повідомило позивача, що з будинку знімається статус гуртожитку, а для зняття статусу гуртожитку з кімнати 725 з наступним закріпленням її за позивачкою по договору найму, вона повинна надати ордер. Ордер при вселенні підприємство їй не надавало.

Фактично адміністрація підприємства надала позивачу в одноосібне користування кімнату, а документів не надало.

В 2010 році позивач звернулась із заявою до виконуючого обовязки генерального директора підприємства із проханням надати ордер на кімнату, проте адміністрація порадила звернутись до суду, оскільки не знає, як можна заднім числом видати документ громадянину, який на даний час не є робітником заводу.

В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача також надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та проти позову не заперечував.

Представники третіх осіб також надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, при вирішенні справи покладалися на розсуд суду.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

Суд дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

У відповідності до ч.1 ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Відповідно до ст.9 ЖК України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або в будинках житлово-будівельних кооперативів.

Статтею 63 ЖК України встановлено, що предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

Згідно ст.129 ЖК України на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач була вселена в спірну кімнату ще у 1990 році, де проживає по цей час. Таким чином, законних підстав для видачі спеціального ордеру для вселення у гуртожиток не має.

Крім того, у відповідності до ст.125 ЖК України без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років.

У відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

З наявних в матеріалах справи доказів та пояснень представників сторін вбачається, що позивач відпрацювала на ДП «Харківський завод електроапаратури» понад десять років, відповідачем було надано в одноосібне користування кімнату 725 у м.Харкові по вул.Клочківській, буд.193 у корпусі 1.

На підставі викладеного вище та керуючись ст.10, 11, 57-60, 88, 130, 174 ЦПК України, ст..ст.47, 124, 129 Конституції України, ст.9, 63, 125, 129 Житлового кодексу України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Зобовязати Державне підприємство Харківський завод електроапаратури укласти із ОСОБА_1 договір найму кімнати 725 в будинку 193 корпус 1 по вул.Клочківській в м.Харкові.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м.Харкова шляхом подачі протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя