Справа № 214/ 2010р.
Р І Ш Е Н Н Я

01 липня 2010 року. Полтавський районний суд Полтавської області у складі : головуючого судді : Гальченко О.О.,

при секретарі : Баєчко О.І.,

за участю адвоката : ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та господарськими будівлями розташованими на ній та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про реальний розподіл домоволодіння, визначення порядку користування земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач по первісному позову - ОСОБА_3 30.07.2008 року звернувся до суду із позовом до відповідача про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та господарськими будівлями розташованими на ній, посилаючись на те, що в провадженні Полтавського районного суду знаходиться цивільна права за позовом до мене ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та господарськими, будівлями, встановлення порядку користування земельною ділянкою і визнання права власності на господарські будівлі, посилаючись на те, що 25.05.1983 році його мати - ОСОБА_5 подарувала йому 1/2 будинку № 34 по вулиці Гагаріна в с. Гора Полтавського району. Другу частину будинку він купив у сестри своєї матері - його тітки ОСОБА_6. Після оформлення права власності на все домоволодіння, через три роки він вирішив продати половину будинку, і в 1986 році він продав 1/2 будинку ОСОБА_7. Разом з частиною будинку з господарських будівель було продано сарай (літ. Б1). При житті ОСОБА_7 вони визначали межі і виділяли частки в натурі добровільно.

19.01.1994 року ОСОБА_7 померла, її син ОСОБА_8 своєчасно спадщину не прийняв в зв»язку з знаходженням в місцях позбавлення волі. Крім того, він не мав правоустановлюючих документів на 1/2 будинку та господарської споруди, а відновити їх не мав можливості.

17.08.2006 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 відбувся договір купівлі-продажу на 1/2 частини житлового будинку № 34 по вулиці Гагаріна в с. Гора Полтавського району.

ОСОБА_4 звернувся з позовною заявою до Полтавського районного суду Полтавської області з приводу визнання ОСОБА_8 таким, що фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері - ОСОБА_7 та визнання договору купівлі-продажу від 17.08.2006 року таким, що відбувся, визнання права власності на 1/2 будинку за ОСОБА_4 17.12.2007 року Полтавським районним судом Полтавської області позовні вимоги ОСОБА_4 були задоволені.

На сьогоднішній день новий власник ОСОБА_4 виставив 1/2 будинку № 34 по вулиці Гагаріна в с. Гора на продаж, приходять покупці і ОСОБА_4, показуючи їм свою половину будинку, також показує їх господарські будівлі, які вказує, що належать йому на праві власності. На цьому грунті у них стали виникати сварки з новим власником частини будинку. В зв»язку з тим, що після смерті ОСОБА_7 не збереглись правовстановлюючі документи, він змушений звернутись до суду з приводу усунення перешкод користування своїми господарськими будівлями.

В вісімдесятих роках, коли будинком користувались дві рідні сестри : його мама - ОСОБА_5 та її сестра - ОСОБА_6, вся земельна ділянка та господарські будівлі, які були розташовані на ній являлись спільними і користувались вони ними разом, всі господарські будівлі були загального користування, але після продажу ним 1/2 будинку ОСОБА_7 було продано також сарай літ. «Б1» на технічному паспорті.

Весь час після продажу частини будинку він користувався сараєм літ. «Д»; сараєм літ. «Д 1»; бесідкою «Г»; літньою кухнею «В1»; гаражем «В»; сараєм «Б», погрібом «б»; колодязем № 2 і продовжує користуватись на сьогоднішній день, але новий власник ОСОБА_4 чинить йому перешкоди в користуванні господарськими будівлями, вказує, що ці споруди є спільною власністю і говорить, що продасть їх разом з частиною будинку.

Земельна ділянка, яка відведена під домоволодіння знаходиться в державному фонді і до цього часу вона не приватизована.

Згідно до ч.1 ст.321 ЦПК України держава прийняла на себе обов»язок захищати приватну власність, забезпечувати її недоторканість. Саме тому, ніхто не може бути позбавлений права власності чи бути обмежений у його здійсненні. Саме з цих підстав він змушений звернутися до суду з ціллю захисту свого нерухомого майна, яке є його власністю.

Прохав визнати за ним право власності на господарські будівлі : сарай літ. «Д», сарай літ. «Д1»; бесідку «Г»; літню кухню «В1»; гараж «В»; сарай «Б», погріб «б»; колодязь № 2. Встановити порядок користування земельною ділянкою, яка відведена домоволодінню № 34 вулиці Гагаріна в с. Гора Полтавського району. Усунути перешкоди в користуванні вказаними господарськими будівлями, що є моєю власністю Стягнути з відповідача 50 % грошових затрат витрачених судових витрат.

30.09.2008 року відповідач по первісному позову - ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом до відповідача - позивача по первісному позову про реальний розподіл домоволодіння, визначення порядку користування земельною ділянкою, посилаючись на те, що бажає заявити позовні вимоги, які безпосередньої пов»язані з позовом ОСОБА_3 і стосуються одного предмету позову. Згідно рішення Полтавського районного суду від 17.12.2007 року за ним визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними побудовами в с. Гора по вул. Гагаріна, 34 Полтавського району та області. Право власності зареєстровано в КП «Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району». Власником другої половини домоволодіння є ОСОБА_3. Спорів між ними відносно користування житловим будинком, надвірними будівлями і земельною ділянкою не виникало, так як фактично всі будівлі відокремлені, встановлений фактичний порядок землекористування, що визначено на місцевості парканом.

В його користуванні знаходиться в житловому будинку літ. «А-1» квартира № 2, яка складається з : коридору «1-2» пл. 7,2 кв.м., сіней «2-2» пл. 7,7 кв.м., кухні «2-3» пл. 16,3 кв.м., кімнати «2-4» пл. 13,0 кв.м., сіней «2-5» пл. 6,4 кв.м., загальною площею 50,6 кв.м., господарські будівлі : сарай літ. «Б» 1947 року забудови, погріб літ. «б» 1947 року забудови, сарай літ. «Б-1» 1947 року забудови, колодязь. Ці господарські будівлі були спільною власністю попередніх господарів, що підтверджується договором дарування від 25.05.1983 року, договором купівлі-продажу від 10.10.1984 року. Він не заперечував сплатити відповідачу половину їх вартості, так як вказані господарські будівлі знаходяться у межах його землекористування і є недоцільним встановлювати спільне користування на ці об»єкти. Крім того, вони мають великий процент зносу і потребують капітального ремонту. Відповідач забезпечений господарськими будівлями, які маються на території його земельної ділянки, а саме : сарай літ. «Д» 1986 року забудови, сарай літ. «Д-1» 1986 року забудови, бесідка літ. «Г» 1990 року забудови, літня кухня літ. «В-1» 1990 року забудови, гараж літ. «В» 1990 року забудови. Він ніколи не претендував на ці будівлі, визнавав право власності на них за відповідачем і вважає, що позовні вимоги щодо усунення перешкод в користуванні цими будівлями є безпідставними.

Земельна ділянка для обслуговування житлового будинку і господарських будівель не приватизована і відноситься до державного фонду. Протягом декількох десятків років склався порядок землекористування між співвласниками будинку і цей порядок закріплений на місцевості існуючим парканом, який проходить через земельну ділянку. Саме по лінії паркану і необхідно визначити межу землекористування. Згідно п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 25.12.1996 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», виходячи з того, що порядок використання і розпорядження спільною земельною ділянкою визначається насамперед самими співвласниками жилого будинку залежно від розміру їх часток у спільній власності на будинок, суд бере до уваги їх угоду з цього приводу при вирішенні спорів, як між ними самими, так і за участю осіб, які пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на будинок.

До спільної власності співвласників будинку відноситься колодязь, що підтверджується договором дарування від 25.05.1983 року, договором купівлі-продажу від 10.10.1984 року. Весь час співвласники спільно користувалися колодязем, який є єдиним джерелом постачання води в даному господарстві. Колодязь збудований на межі між ділянками співвласників будинку для зручності користування ним обома сторонами. Тому, вважає, що колодязь повинен залишатися у спільній власності сторін, за кожним з них повинно бути визнано право власності на 1/2 частину колодязя, а тому в цій частині не визнає позовні вимоги ОСОБА_3

Не відповідають дійсності факти, викладені в позовній заяві ОСОБА_3 відносно того, що він приводить на садибу покупців і показує для продажу не належні йому господарські будівлі. Ні він ні інші особи ніколи не заходили на половину господарства, що належить ОСОБА_3 і тим більше, він ніколи нікому не показував для продажу господарські будівлі, що належать йому. Ніяких перешкод в користуванні господарськими будівлями ОСОБА_3 він не чинив.

В зв»язку з тим, що ОСОБА_3 подав позов до суду та вважає, що між ними склалася конфліктна ситуація, то бажає провести реальний розподіл житлового будинку, господарських будівель, визначити порядок користування земельною ділянкою, щоб уникнути подальших спорів відносно цього нерухомого майна.

Прохав прийняти його позов до розгляду та об»єднати його в одне провадження з позовом ОСОБА_3 . до нього про усунення перешкод в користуванні і визначення порядку користування земельною ділянкою.

Визнати за ним право власності і виділити в натурі 1/2 частину житлового будинку літ. «А-1» в с. Гора вул. Гагаріна, 34 Полтавського району та області, що складається з : коридору «1-2» пл. 7,2 кв.м., сіней «2-2» пл. 7,7 кв.м., кухні «2-3» пл. 16,3 кв.м., кімнати «2-4» пл. 13,0 кв.м., сіней «2-5» пл. 6,4 кв.м., загальною площею 50,6 кв.м., на сарай «Б», сарай «Б-1», погріб «б» та на 1/2 частину колодязя № 2, який залишити в спільному користуванні. Зобов»язати його сплатити на користь ОСОБА_3 1/2 частину вартості сараю «Б», сараю «Б-1», погрібу «б», згідно ринкової вартості, яка буде визначена судово-технічною експертизою.

Визначити порядок користування земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку і господарських будівель в с. Гора по вул. Гагаріна, 34 Полтавського району між ним і ОСОБА_3 згідно фактичного порядку землекористування, що склався та відмежовується парканом, залишив у спільному користуванні колодязь № 2.

В ході судового засідання по суті 12.05.2010 року сторони виявили бажання укласти мирову угоду та надали суду її письмовий текст, підписаний та узгоджений всіма сторонами, де зазначили умови її укладення ( а. с. 141 142 ). В усному порядку ОСОБА_3 та його представник додали, що користуватися колодязем вони дозволяють ОСОБА_4 без обмежень за наявності в ньому води.

Суд, заслухавши сторін, адвокатів, дослідивши матеріали справи, роз»яснивши наслідки укладення мирової угоди, вважає, що мирова угода підлягає прийняттю судом, оскільки не порушує прав та інтересів сторін або інших осіб, а справа підлягає закриттю відповідно до ст. 175 ЦПК України.

Керуючись ст. 175, 205, 206 ч. 3, 209, 210, 293 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Затвердити по даній цивільній справі мирову угоду від 12.05.2010 року між сторонами на наступних умовах : позивач по первісному позову та відповідач по зустрічному позову - ОСОБА_3 погодився, щоб йому відійшло у власність 1/2 житлового будинку літ. «А-1» по вулиці Гагаріна, 34 в с. Гора Полтавського району та області, літня кухня літ. «В-1» площею 11,3 кв.м.; гараж літ. «В» площею 22,9 кв.м.; бесідка літ. «Г» площею 5,2 кв.м.; сарай літ. «Д» площею 17,2 кв.м.; сарай літ. «Д-1» площею 10,5 кв.м.; вбиральня літ. «д» площею 1,4 кв.м.; сарай літ. «Б» площею 13,8 кв.м.; погріб літ. «б» площею 12,0 кв.м.; колодязь № 2.

Позивачу по зустрічному позову та відповідачу по первісному позову ОСОБА_4 залишається у власність : 1/2 житлового будинку літ. «А-1»; сарай літ. «Б-1» площею 19,4 кв.м.

Порядок користування земельною ділянкою задовольняє обидві сторони, як визначено згідно висновку експерта № 219 від 23.03.2010 року, а саме : ОСОБА_3Є в користування виділити земельну ділянку площею 970 кв.м. ( на плані окрашено в червоний колір ), а ОСОБА_4 756 кв.м. ( на плані окрашено в синій колір ). В спільному користуванні співвласників залишити земельну ділянку площею 20 кв.м. ( на плані окрашено в жовтий колір ).

Лінія розподілу земельних ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 закріплена на місцевості у вигляді огорожі та має розміри по умовним точкам : від т. «А» до т. «Б» - 16,6 м., відж т. «Б» до т. «В» - 12,55 м., від т. «В» до т. «Г» проходить по середині перегородки, яка ділить житловий будинок на дві квартири, від т. «Г» до т. «Д» розмір складає 25,5 м.

Земельна ділянка спільного користування надана для обслуговування та проходу до сараю літ. «Б» та закріплена на місцевості умовними точками з лінійними промірами сараю з дворового фасаду розмір складає 2,0 м., з боку бокового фасаду та тильної сторони розмір складає 1,0 м., ширина проходу складає 1,0 м.

Стягнути не доплачений судовий збір на користь Держави з ОСОБА_3Є у сумі 927,11 гривень та з ОСОБА_4 у сумі 511,64 гривень.

Цивільну справу № 2 14/2010 провадженням закрити.

Рішення підлягає реєстрації в органах БТІ.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення надруковано суддею у нарадчій кімнаті і є оригіналом.

Головуючий :