Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

Іменем України

20 грудня 2010 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Товянської О.В., Косигіної Л.М.

при секретарі Сапінській Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (треті особи інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Житомирської області, комунальне підприємство „Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації) про примусове знесення самовільно побудованих сараїв та вигрібної ями

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 16 листопада 2010 року,

встановила:

В квітні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив зобовязати ОСОБА_2 знести самовільно збудовані сараї „Б і „Г та вигрібну яму, які розташовані на земельній ділянці при домоволодінні №12 по вул. Лянгуса в м. Новоград-Волинський (а.с.2,63). В обґрунтування позову зазначив, що вони із відповідачем є співвласниками вказаного домоволодіння та користувачами земельної ділянки. Сараї побудовані з порушенням будівельних норм, під час атмосферних опадів внаслідок цього відбувається підтоплення двору та належного позивачу сараю. Вигрібна яма побудована із порушенням будівельних і санітарних норм. Правовими підставами позову ОСОБА_1 зазначив ст.ст.375,376 ЦК України.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 16 листопада 2010 року в позові відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_2 у 2006 році успадкував після смерті ОСОБА_3 28/100 ідеальних часток у праві власності на домоволодінні №12 по вул. Лянгуса в м. Новоград-Волинський. ОСОБА_1 набув право власності на 30/100 ідеальних часток на підставі договору дарування в 1995 році.

ОСОБА_3 придбала 33/100 ідеальних часток в 1954 році у ОСОБА_4 (внаслідок прибудов у 1973 році розмір ідеальних часток у праві власності на домоволодіння змінився (а.с.42)). У 1954 році між співвласниками ОСОБА_5, ОСОБА_6 та Новоград-Волинським житловим управлінням був укладений нотаріально посвідчений договір щодо користування домоволодінням. У користування ОСОБА_5 перейшла західна частина житлового будинку та хлів із західної сторони, у користування ОСОБА_6 (нині власник ОСОБА_1А.) середня частина будинку, у користування житлового управління східна частина будинку (а.с.23).

Земельна ділянка при домоволодінні знаходиться у спільному користуванні. ОСОБА_3 побудувала сараї „Б і „Г, які з 1987 року значаться у технічному плані як самовільні споруди.

Відповідно до ч.7 ст.376 ЦК України звернутися до суду із позовом про знесення самочинного будівництва може лише орган державної влади або орган місцевого самоврядування. Положення статей 375, 376 ЦК України на спірні правовідносини не поширюються.

Частиною 2 ст.152 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, а ст.391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування своїм майном.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень (ч.3 ст.10 ЦПК України).

Із змісту позовної заяви не вбачається, перешкоди у користуванні яким сараєм та якими приміщеннями в будинку виникли у позивача. Доказів на підтвердження виникнення перешкод та їх причини позивачем не надано. ОСОБА_7 містобудування та архітектури Новоград-Волинської міської ради від 31 березня 2009 року №47 має загальний характер і не містить відомостей: коли, яким чином, в якому обсязі у ОСОБА_1 виникали незручності у користуванні належною йому частиною домоволодіння та двором спільного користування (а.с.48).

Також позивач не надав доказів про місце розташування вигрібної ями та на підтвердження порушення відповідачем санітарних норм. У листі ОСОБА_7 житлово-комунального господарства та комунальної власності Новоград-Волинської міської ради від 29 грудня 2009 року (а.с.49) вказано лише про те, що вкопані у яму два залізобетонні круги створюють перешкоду для вїзду у подвіря. Проте, в позовній заяві ОСОБА_1 не посилається на наявність перешкод для вїзду у подвіря, а суд згідно принципу диспозитивності розглядає справу тільки у межах заявлених позовних вимог.

Позивачем не доведено створення відповідачем перешкод у користуванні належними йому частиною будинку і господарськими спорудами, а також двором спільного користування.

Підстави для скасування рішення і задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 314, 315, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 16 листопада 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча:

Судді: