Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області
Справа № 2-227/2010 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

10 березня 2010 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Ніколаєвої І. К.

при секретарі Карпенко С. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради

про визнання права власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся позивач ОСОБА_1 з позовом про визнання права власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку до відповідача ОСОБА_2 сільської ради.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 20 березня 2008 року помер її батько ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася спадщина у виді житлового будинку № 60 по вул. Станційна в с. Дмитрівка, Петропавлівського району Дніпропетровської області. За життя батько залишив заповіт за яким все належне йому на день смерті майно заповідав позивачці. У встановлений законом строк вона звернулася до нотаріальної контори для належного прийняття спадщини, але у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. 23.09.2009 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області було винесено рішення яким встановлено, що ОСОБА_3 з 1963 року володів на праві приватної власності житловим будинком № 60 по вул. Станційна в с. Дмитрівка Петропавлівського району, таким чином був належним власником і відповідно вказаний будинок є предметом спадкування. Також вказує, що вона фактично спадщину прийняла, не відмовилася від неї, оскільки користується будинком підтримує його в належному стані, ніхто її право на будинок не оспорює.

Крім неї спадкоємцями за законом які мають обовязкову частку є дружина померлого ОСОБА_4 та донька ОСОБА_5 які відмовляються від своєї частини спадщини на користь позивачки.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, просить його задовольнити.

Від відповідача надійшла заява з проханням розглянути справу без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечують.

Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судом встановлено, що 20 березня 2008 року помер батько позивачки ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася спадщина у виді житлового будинку № 60 по вул. Станційна в с. Дмитрівка, Петропавлівського району Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть. За життя померлий залишив заповіт за яким все належне йому на день смерті майно заповідав позивачці ОСОБА_1, що підтверджується копією заповіту посвідченого секретарем виконкому ОСОБА_2 сільської ради.

У встановлений законом строк позивач звернулася до Петропавлівської державної нотаріальної контори для належного прийняття спадщини, але у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується відмовою нотаріуса від 16.10.2008 року вих. № 1013. 23.09.2009 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області було винесено рішення яким встановлено, що ОСОБА_3 з 1963 року володів на праві приватної власності житловим будинком № 60 по вул. Станційна в с. Дмитрівка Петропавлівського району, таким чином був належним власником і відповідно вказаний будинок є предметом спадкування., що підтверджується копією рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її на час відкриття.

Згідно з ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка).

Дружина померлого ОСОБА_4 та донька-пенсіонерка ОСОБА_5, що є також спадкоємцями які мають обовязкову частку в спадковому майні відмовляються від своєї частини спадщини на користь позивачки, що підтверджується їх письмовими відмовами.

Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Позивач фактично спадщину прийняла, не відмовилася від неї, оскільки користується будинком підтримує його в належному стані, ніхто її право на будинок не оспорює

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 212-214 ЦПК України, ст. ст. 328, 1216, 1217, 1268, 1241, 1274 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, як за спадкоємицею за заповітом, право власності на житловий будинок № 60 по вул. Станційна в с. Дмитрівка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, що належав ОСОБА_3, який помер 20.03.2008 року.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя