Справа № 2-718/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2010 року

Сарненський районний суд Рівненської області

головуючий суддя - БОЛОТВІНА Л.О.

при секретарі - МІРКОВЕЦЬ Т.І.

з участю адвоката - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сарни справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житлом в гуртожитку та вселення в житлові кімнати гуртожитку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 заявила позов до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні кімнатами №№ 21-а та 22-а в гуртожитку по вул. Бєлгородська № 2-а м. Сарни, який належить СП « Сарненський комбінат «Будіндустрія», оскільки вказані кімнати були надані її сім»ї для проживання і з яких в 2001 р. вона та її сім»я переселились проживати в приватний житловий будинок, який мали намір придбати; в цей же період вони дозволили зареєструватись в кімнатах відповідачці ОСОБА_3 з сім»єю, яка вселилась в них і не допускає її до проживання; вона бажає знову проживати в кімнатах, оскільки придбати житловий будинок в м.Сарни не вдалось і вона із сім»єю живуть в Одеській обл. із-за неможливості проживати в гуртожитку.; просила також винести рішення про їх вселення в кімнати гуртожитку.

Відповідачка ОСОБА_3 позов не визнала, оскільки 20.02.2002 р. під час її роботи в комбінаті між нею та СП «Сарненський комбінат «Будіндустрія» укладений договір найму кімнат №№ 21-а, 22-а, 24-а в гуртожитку і в яких вона зареєстрована з 24.01.2003 р.; на час вселення в кімнати позивачка та її сім»я там не проживали, добровільно виселились з них з усіма речами; дізнавшись, що гуртожиток буде передаватись в комунальну власність міста, ОСОБА_2 подала позов, тоді як раніше пропонувала купити ці кімнати, так як наміру в них проживати вона не мала.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Відповідно до угоди від 22.10.1998 р. ОСОБА_2 уклала з СП «Сарненський комбінат «Будіндустрія» договір найму кімнат №№ 21-а, 22-а, 23-а в сімейному гуртожитку по вул. Бєлгородська, 2-а в м.Сарни і зареєструвалась в них; судом також встановлено,що позивачка в 2001 р. разом з сім»єю виселилась з цих кімнат для придбання приватного будинку в м.Сарни, що підтвердила сама позивачка, свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і підтверджено актами від 24.09.2004 р., від 6.12.2005 р., від 14.12.2006 р. про її не проживання в гуртожитку.

Відповідно до заяв та угоди від 20.02.2002 р. ОСОБА_3 уклала з СП «Сарненський комбінат «Будіндустрія» договір найму кімнат №№ 21-а, 22-а, 24-а в цьому ж сімейному гуртожитку і була в них зареєстрована; це підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_6

Доказів того, що відповідачка зареєструвалась в спірних кімнатах лише на підставі заяви чоловіка ОСОБА_2, який дав на це дозвіл і наміру її проживання в кімнатах у сім»ї ОСОБА_2 не було, позивачка не надала, а навпаки, відповідачка надала доказ, що зареєстрована відповідно до угоди з «Будіндустрією»; крім того, відповідно до ст.15 Примірного положення про гуртожитки, житлова площа в гуртожитку не підлягає піднайму.

ОСОБА_3 також надала квитанції до прибуткових касових ордерів, з яких вбачається, що протягом 2004-2008 р.р. вона вносила квартирну плату на рахунок СП «Будіндустрія», що також вказує на правомірність її проживання в сімейному гуртожитку.

Позивачка ж не надала суду доказів оплати за проживання в гуртожитку, що вказує на добровільне її виселення із спірних кімнат.

Факт виселення позивачки із сім»єю з гуртожитку і відсутність наміру в ньому проживати підтверджується також довідками Жовтневої сільської ради Ширяївського району Одеської обл. про проживання та реєстрацію ОСОБА_2 та її сім»ї в найманому будинку.

В підтвердження вчинення відповідачкою перешкод користуванням кімнатами, позивачка послалась на акт від 1.03.2010 р. комісії КП «Житлосервіс», згідно якого ОСОБА_3 не допустила комісію та чоловіка позивачки, ОСОБА_7 до кімнат та на свідка ОСОБА_8, яка в судовому розгляді лише підтвердила, що кімнати їм ніхто не відкрив.

Суд вважає, що підстав вимагати проникнення в спірні приміщення у позивачки не було, оскільки вона не проживає в них з 2001 р. і виселилась добровільно; крім того, відповідно до ст.129 ЖК України підставою для вселення в гуртожиток є спеціальний ордер, який позивачці не видавався.

При таких обставинах суд вважає, що ОСОБА_3 не порушені ніякі права ОСОБА_2 щодо її не проживання в гуртожитку і підстав для задоволення позову немає.

На підставі ст.ст. 128, 129 ЖК України, ст..ст. 15, 38 Примірного положення про гуртожитки, керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні кімнатами №№ 21-а, 22-а гуртожитку по вул..Бєлгородська, 2-а в м.Сарни та вселення її та членів її сім»ї в ці кімнати вказаного гуртожитку відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Від сплати судового збору ОСОБА_2 звільнити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської обл. через районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя