Тростянецький районний суд Сумської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2010 року м. Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області в складі: головуючої

судді Линник О.С., при секретарі Лободі Т.С., з участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Сумське міське управління ГУМВС України в Сумській області про витребування вартості автомобіля,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа Сумське МУ ГУМВС України в Сумській області про витребування майна з незаконного володіння, в подальшому уточнюючи позовні вимоги, та остаточно просив стягнути із ОСОБА_2 на його користь вартість належного позивачу автомобіля НОМЕР_1, 1997 року випуску, в розмірі 19150 грн., а також судові витрати по справі та витрати з оплати оцінки автомобіля в розмірі 300 грн.

Свої уточнені вимоги позивач мотивував тим, що 02 жовтня 2001 року його автомобіль НОМЕР_2 був вилучений органами досудового слідства в якості речового доказу по факту порушення кримінальної справи проти позивача. 28 серпня 2002 року слідчий СВ Сумського СМУ УМВС України ОСОБА_4 постановила передати речовий доказ вказаний автомобіль ВАЗ 2107 на відповідальне зберігання законному представнику цивільного позивача ОСОБА_2, який прийняв на відповідальне зберігання вказаний автомобіль, про що свідчить підписана ним розписка.

04 січня 2010 року Ковпаківським районним судом м. Суми винесено постанову про закриття кримінальної справи відносно позивача, та зобовязано ОСОБА_2 передати вказаний автомобіль позивачеві. Однак відповідач відмовився повернути вказаний автомобіль, чим порушується право власності ОСОБА_1 Вартість автомобіля у розмірі 19150 грн. позивач підтверджує звітом про оцінку майна від 30.11.2009 р., складену оцінювачем ОСОБА_5 Так як місцезнаходження автомобіля на даний час не встановлено, просить стягнути суму вартості автомобіля із відповідача на його користь.

У судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та пояснив, що дійсно було порушено відносно нього кримінальну справу, та його власний автомобіль, придбаний за договором купівлі-продажу 29 травня 1999 року, було вилучено та слідчою ОСОБА_6 було передано на відповідальне зберігання ОСОБА_2 На даний час кримінальну справу, порушену проти позивача, за постановою суду закрито та зобовязано відповідача повернути належний позивачу автомобіль ВАЗ 2107. Однак, коли в присутності свого адвоката позивач звернувся до ОСОБА_2, надав йому постанову суду про закриття кримінальної справи та вимагав виконати рішення суду про речові докази, відповідач відмовився. Позивач вважає, що його право власності порушено, а під час судового розгляду встановити місцезнаходження автомобіля не вдалось, тому просить стягнути із відповідача на його користь вартість автомобіля ВАЗ 2107 у розмірі 19150 грн., визначену оцінювачем відповідно до звіту про оцінку, також стягнути витрати за проведення оплати оцінки автомобіля і судові витрати, понесені за подання позову.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі, та пояснив те, що дійсно, коли ОСОБА_1 був оголошений в розшук, автомобіль позивача ВАЗ 2107 був тимчасово вилучений органами МВС та поставлений у дворі Сумського УБОЗ на зберігання. В один із днів серпня місяця 2002 року він підписав схоронну розписку, за якою зобовязувався прийняти на відповідальне зберігання автомобіль ВАЗ 2107, 1997 року випуску, д.н. НОМЕР_3, однак дати не поставив, бо на час написання розписки не знав, у якому стані знаходиться автомобіль. Коли ж він фактично приїхав забрати машину разом із свідками, то виявив, що автомобіль, який знаходився на майданчику УБОЗ був не траспортабельний, так як колеса спущені, двигун розукомплектований, проводка частково вирізана, сидіння замінені. Такий розукомплектований автомобіль відповідач відмовився забирати, про що по телефону повідомив слідчого Кравченко А.М. та начальника слідчого відділу. З приводу вказаного автомобіля він надавав пояснення працівникам прокуратури. Також відповідач зазначив, що на схоронній розписці відсутнє зазначення дати її складання, бо він її давав слідчій ще перед оглядом автомобіля, також, у разі, якщо б він забрав автомобіль, то у матеріалах справи мав би бути акт приймання-передачу автомобіля, складений у присутності понятих. У журналі зберігання майна на майданчику УБОЗ ГУМВС, копії якого містяться у матеріалах справи № 10пр10 прокуратури м.Суми про відмову в порушенні кримінальної справи по заяві ОСОБА_1, не мається його підпису про отримання вказаного автомобіля. Тому відповідач просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 повністю.

В судове засідання представник третьої особи Сумського міського управління ГУМВС України в Сумській області не зявився, надав до суду заяву та відгук по справі, в яких просив справу розглянути у відсутності представника третьої особи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та проти задоволення позову не заперечує.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм обставини.

Як вбачається із матеріалів кримінальної справи № 1п8/10 про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ст.366 ч.2 КК України, 04 січня 2010 р. Ковпаківським районним судом прийнято постанову, якою ОСОБА_1, обвинуваченого за ч. 2 ст.366 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності у звязку із закінченням строків давності, а провадження по кримінальній справі закрито. Також постановлено речовий доказ - автомобіль ВАЗ 2107, 1997 року випуску, д.н. НОМЕР_3, що переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_2 - повернути ОСОБА_1 (а.с.3).

Також у матеріалах кримінальної справи маються докази, що вказаний автомобіль був придбаний позивачем 29 травня 1999 р. (а.с.87 т.1 крим.справи) за договором купівлі-продажу, та зареєстрований за ним (а.с.76).

В подальшому автомобіль ВАЗ 2107, належний позивачеві був описаний згідно протоколу від 27.11.2000 р. (а.с.170 т.1 к/с), оглянутий експертом (а.с.171 т.1 к/с), та у протоколі опису майна вказано, що автомобіль буде знаходитись в УБОЗ УМВС України в Сумській області до вирішення питання.

02 жовтня 2001 року слідчий СВ СМУ УМВС України в Сумській області Кравченко А.М. винесла протокол огляду автомобіля (а.с.251 т.1 к/с) та постанову про приєднання вказаного автомобіля, як речового доказу у справі, що знаходиться в УБОЗ УМВС України в Сумській області.

На аркуші 254 вказаної кримінальної справи знаходиться оригінал розписки ОСОБА_2 про те, що він, як законний представник цивільного позивача по кримінальній справі № 91124, прийняв на відповідальне зберігання речовий доказ автомобіль ВАЗ 2107, 1997 року випуску, держномер 315-85 СА та зобовязується його зберігати до прийняття остаточного рішення по кримінальній справі, про кримінальну відповідальність за зберігання ввіреного майна попереджений. На вказаній розписці мається неповна дата її написання, а саме зазначено місяць серпень, рік 2002, відсутній день місяця.

Із оглянутих матеріалів кримінальної справи судом встановлено, що цивільний позов у кримінальній справі про обвинувачення ОСОБА_1 не заявлявся, постанова про визнання ОСОБА_2 представником цивільного позивача слідчим не виносилась, доручення від цивільного позивача (юридичної особи) ОСОБА_2 не видавалось, а сам відповідач був допитаний органом досудового слідства лише у якості свідка.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7, у провадженні якої, як слідчого, була кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_1 показала, що дійсно після вилучення у обвинуваченого ОСОБА_1 автомобіль ВАЗ 2107 зберігався на майданчику УБОЗ УМВС в Сумській області, а потім ОСОБА_2 виявив бажання отримати його на відповідальне зберігання, у звязку із чим і написав розписку. Свідок не памятає обставин, за яких ОСОБА_2 забирав автомобіль із майданчику.

Допитаний свідок ОСОБА_8, старший оперуповноважений ВБОЗ УМВС в Сумській області показав, що ОСОБА_1 у 2000 році знаходився у розшуці, і вказаним питання свідок займався. Автомобіль ВАЗ 2107, належний позивачеві, знаходився на зберіганні на території управління ВБОЗ в Сумській області. Потім свідок у 2002 р. потратив до лікарні та довгий час лікувався, а коли у 2003 році повернувся до роботи, то автомобіля не було на території майданчику, і куди він подівся свідок не знає. Потім свідкові дзвонила слідча ОСОБА_6 (ОСОБА_7М.) яка цікавилась де автомобіль, на що той відповів, що не знає.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 показали, що в один із днів кінця серпня чи початку вересня 2002 року вони були запрошені ОСОБА_2 поїхати до м.Суми, щоб доставити у м.Тростянець автомобіль ОСОБА_1. Коли вони приїхали на майданчик міліції у м.Суми, то оглянувши автомобіль ВАЗ 2107 виявили, що він був у пошкодженому стані, а саме розукомплектований щиток приборів, сигналізація була вирвана, передні сидіння були замінені із автомобіля марки ВАЗ 2101, під катопом відсутній карбюратор, замінені колеса із інших марок автомобіля, колеса спущені, у багажнику була відсутнє запасне колесо, відсутні передні амортизатори. Свідки повідомили ОСОБА_2, що вказаний автомобіль необхідно транспортувати, та витрачати кошти на його відновлення, після чого ОСОБА_2 відмовився забирати авто і вони повернутися до м.Тростянця.

Під час проведеної перевірки прокуратурою м.Суми за зверненням ОСОБА_1 про притягнення винних осіб у звязку із неповерненням йому власного автомобіля судом встановлено, що в порушенні кримінальної справи проти слідчого Проскочило Г.М. було відмовлено за відсутності у її діях складу злочину, передбаченого ст.ст. 364, 388 КК України. Разом з тим, до відповідальності не був притягнутий і ОСОБА_2, хоча про вказане просив ОСОБА_1. Прокуратурою не було встановлено місцезнаходженя вказаного автомобіля.

В судовому засіданні також зясовано, що у журналі № 238н/с/39 обліку знайдених, вилучених, зданих предметів та речей, транспортних засобів, маються записи про зберігання автомобіля НОМЕР_4, та його повернення власнику (а.с.36,3741 матеріалів №10пр10), однак дата повернення відсутня, прізвище особи, якій повернено не зазначено, акт про повернення чи про її передачу відсутній. Позивач ОСОБА_1, власник автомобіля, заперечив, що йому був повернений автомобіль і показав, що підпис у примітці журналу йому не належить.

Необхідно зазначити, що у відповідності до вимог норми ст. 79 КПК України, передбачено, що речові докази зберігаються при справі, за винятком громіздких предметів, які зберігаються в органах дізнання, досудового слідства і в суді або передаються для зберігання відповідному підприємству, установі чи організації. В окремих випадках речові докази можуть бути до вирішення справи в суді повернуті їх володільцям, якщо це можливо без шкоди для успішного провадження в справі.

За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_6, не мала законних підстав виносити постанову про передачу речового доказу відповідачеві, оскільки цивільний позов юридичною особою не предявлявся, ОСОБА_2 не визнавався законним представником цивільного позивача юридичної особи, доручення на імя ОСОБА_2 не видавалось, крім того, передача вказаного автомобіля відповідному підприємству, установі чи організації повинна бути здійснена за актом приймання-передачі на зберігання, чи на підставі іншого документу, складеного у відповідності з вимогами документообігу на підприємстві, установі чи організації.

В судовому засіданні ОСОБА_11 не змогла пригадати жодної обставини, за яких, на її думку, відповідач міг забрати автомобіль.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд приходить до висновку, що належних доказів того, що вказаний автомобіль отримав на зберігання ОСОБА_2 та знаходиться у нього на зберіганні в суді не надано, тому у задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити у повному обсязі.

Судові витрати, сплачені позивачем, не підлягають відшкодуванню із відповідачів у звязку із відмовленням у задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Сумське міське управління ГУМВС України в Сумській області про стягнення вартості автомобіля відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя