Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 2-744/10р
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2010 року Іванівський районний суд Одеської області

в складі: судді Доніна В.Є.

при секретарі Кириловій С.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі - продажу, про визнання права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання дійсним договору купівлі -продажу, про визнання права власності на нерухоме майно, оскільки 15 травня 2010р. між ним та ОСОБА_2 укладений договір купівлі - продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в смт. Іванівка по вул. Бориса Дерев'янка під № 87, Іванівського району Одеської області. Відповідно до умов зазначеного договору позивач сплатив обумовлену договором суму коштів, відповідач передав ключі від будинку та правовстановлюючі документи на нього.

Отже позивач вважає, що сторони фактично домовились, щодо усіх істотних умов договору купівлі - продажу, щодо предмету, ціни, а також зазначає, що відбулося повне виконання договору купівлі - продажу.

З урахуванням наведеного позивач просить визнати договір купівлі - продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами дійсним та визнати за ним право власності на будинок,

Позивач позов підтримав, просить розглянути справ у його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явився, але позов визнає, і не заперечує проти його задоволення, і визнання договору купівлі - продажу житлового будинку дійсним, та визнання за позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в смт. Іванівка по вул. Бориса Дерев'янка під № 87 Іванівського району Одеської області. Не має будь яких вимог на житловий будинок, який є предметом спору.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що житловий будинок належав відповідачу на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 05 серпня 1996 року, яке передане позивачу під час виконання договору 15 травня 2010 року.

Крім того, реєстрація права власності підтверджена Технічним паспортом на об'єкт нерухомості, що знаходиться під № 87 по вул. Бориса Дерев'янка в смт. Іванівка, Іванівського району Одеської області з зазначенням плану будинку, внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень

Право власності зареєстроване в КП "Іванівське БТІ" 13.11.1996р.

Як зазначає позивач, згідно досягнутої домовленості, нотаріальне посвідчення мало відбутися після повної сплати коштів за житловий будинок.

Відповідно до умов зазначеного договору позивач сплатив відповідачу 24 000 грн.. відповідач передав правовстановлюючі документи на житловий будинок, отже договір фактично виконано, однак відповідач уникає зустрічі з позивачем, а також уникає нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу вищевказаного будинку.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору( ч.І ст. 638 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення. суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно з ч. 1 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або за домовленістю сторін.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст угоди не може суперечити Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; угода повинна бути укладена у формі, встановленій законом, волевиявлення має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, угода повинна бути спрямована на реальне настання правових наслідків, обумовлених нею.

Право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема за угодами (ч.І ст. 328 ЦК України). У ч.І ст.334 ЦК України зазначено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.4 ст. 334 ЦК України право власності за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним, за ч.5 ст.334 ЦК України, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про власність» громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

Об'єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення, згідно п.1 ст.13 Закону України «Про власність».

У відповідності зі ст.10 ЦПК України відповідно до якої цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ст. 11 ЦПК України).

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які

беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях (ст. 60 ЦГЖ України).

Враховує те. що сторони домовились щодо усіх істотних умов договору купівлі -продажу та відбулося повне його виконання, але відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. 16. ст. 203. ч.І ст. 209, ч.2 ст.220, ч.І ст.328, ч.1,ч.4, ч.5 ст.334, ч.І ст. 638. ЦК України . ст.. 12. 13 Закону України «Про власність», ст.ст. 10, 11, 14, 15, 60. 130.174.212-215 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами під .№ 87 по вул. Бориса Дерев'янка в смт. Іванівка, Іванівського району Одеської області, укладений між ОСОБА_1, і ОСОБА_2 15 травня 2010 року.

Визнати право власності за договором купівлі - продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами під № 87 по вул. Бориса Дерев'янка в смт. Іванівка. Іванівського району Одеської області за ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення є підставою для реєстрації права власності та внесення відповідного рішення до технічної документації.

Суддя