Справа № 22ц-1869/10р. Головуючий у І-й інстанції Головатий В.Я.
Категорія справи 52 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Петрички П.Ф.,

суддів Зверхановської Л.Д. і ОСОБА_1,

при секретарі Глинському О.А.

та за участю позивача ОСОБА_2, його представника адвоката ОСОБА_3 і представника ЗАТ „Бориспільський автозавод ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ЗАТ „Бориспільський автозавод ОСОБА_5 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 03 березня 2010 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваним рішенням задоволено позов ОСОБА_2 до ЗАТ „Бориспільський автозавод: поновлено позивача з 18.03.2009 року на роботі на посаді слюсаря механоскладальних робіт заготівельно-пресового цеху ЗАТ „Бориспільський автозавод та стягнуто з відповідача на користь позивача 33 857 грн. 67 коп. за час вимушеного прогулу з урахуванням всіх обовязкових платежів і зборів, що підлягають відрахуванню з заробітної плати.

Дане рішення оскаржила представник ЗАТ „Бориспільський автозавод ОСОБА_5

Апелянт просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити позивачеві у задоволенні його позовних вимог, покликаючись на його необґрунтованість та незаконність.

Вважає, що простій на виробництві „не є тою обставиною, що вказує на поважність незявлення позивача на роботі.

Вважає, що зменшення чисельності штату заготівельного-пресового цеху відповідача, а також публікації в пресі про припинення виробництва не є беззаперечними доказами наявності простою у розумінні ст.34 КЗпП України.

Вважає, що мав місце триваючий прогул, а відтак вважає, що місячний строк для застосування дисциплінарного стягнення повинен рахуватись з останнього дня прогулу.

Стверджує, що позивач відмовився надавати письмові пояснення з приводу його відсутності на роботі, про що був складений відповідний акт.

Вважає, що відсутність позивача на засіданні профспілкового комітету не може бути підставою для оскарження рішення цього виборного органу про дачу згоди на звільнення позивача.

Вважає невірним розрахунок середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу, оскільки у лютому-березні 2009 року позивач не працював, а відтак заробіток за згадані місяці неправомірно брати для розрахунків.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони позивача і його представника, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Статтею 34 КЗпП України встановлено, що простій це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.

В той же час, доводи апеляційної скарги щодо наявності чи відсутності на ЗАТ „Бориспільський автозавод простою в період з 01.12.2008 року по 14.05.2009 року (день звільнення позивача з роботи) є суперечливими та взаємовиключними: вважаючи „передчасними висновки районного суду про наявність простою, апелянт в той же час покликається на те, що „невихід на роботу позивача у звязку із простоєм, не є тою обставиною, що вказує на поважність незявлення позивача на роботі (а.с. 128-129).

В суді апеляційної інстанції представник відповідача також не зміг дати будь-якої конкретної відповіді на питання щодо наявності чи відсутності простою на підприємстві, так само, як не зміг пояснити необхідності надання позивачу відпустки без збереження заробітної плати строком на два місяці (з 01.12.2008 року по 31.01.2009 року).

Крім цього, незважаючи на категоричні заперечення позивача щодо написання ним заяви про надання йому чергової відпустки з 02 лютого по 17 березня 2009 року (копія якої була долучена до справи відповідачем - а.с. 67), відповідачем не було подано, як до суду першої інстанції, так і до суду апеляційної інстанції, оригіналу цієї заяви.

В обґрунтування заперечень щодо наявності на підприємстві простою, відповідачем (в супереч ст.ст. 10 і 60 ЦПК України) не було подано до суду будь-яких доказів про роботу після 01.12.2008 року підприємства або цеху, у якому працював позивач.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції безспірно встановлено, що з 01.12.2008 року ЗАТ „Бориспільський автозавод зупинив виробництво, тобто - мав місце простій, що стверджується (зокрема) листом Територіальної державної інспекції праці у Київській області від 26.05.2009 року (а.с. 7), і відповідачем не доведено відновлення роботи підприємства після 17.03.2009 року (дня завершення чергової відпустки позивача).

В той же час, незважаючи на те, що простій не з вини працівників мав довготривалий характер, всупереч вимог чинного трудового законодавства, він актом простою та наказом власника або уповноваженого ним органу оформлений не був і, відповідно, не була обумовлена необхідність присутності працівників на роботі дана правова позиція знайшла своє відображення у листі Міністерства праці та соціальної політики України від 23.10.2007 року № 257/06/187-07.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази повідомлення відповідачем позивача (який є інвалідом ІІІ групи трудового каліцтва з втратою працездатності 40 % і дане каліцтво він отримав під час роботи у ЗАТ „Бориспільський автозавод а.с. 98-102) про завершення простою і необхідність його виходу на роботу або спроб зясування у позивача причин його невиходу на роботу незважаючи на тривалість такого невиходу (по версії відповідача з 18 березня по 14 травня 2009 року).

За вище наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення по справі в частині поновлення позивача на роботі з додержанням норм матеріального та процесуального права і доводи апеляційної скарги висновків суду в цій частині не спростовують, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування в цій частині відсутні.

В той же час, колегія суддів знаходить обґрунтованими доводи апеляційної скарги в частині неправильності проведеного судом першої інстанції розрахунку середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу, оскільки дійсно позивач у лютому-березні 2009 року не працював, а останніми 2 календарними місяцями його роботи були жовтень і листопад 2008 року, а відтак розмір його середньоденної заробітної плати становить 73 грн. (а.с. 65).

Тривалість вимушеного прогулу, визначену судом першої інстанції у 231 день, жодною із сторін не оспорюється, відтак до стягнення на користь позивача підлягає (з урахуванням всіх обовязкових платежів і зборів, що підлягають відрахуванню з заробітної плати) 16 863 грн.:

73 грн./день х 231 день,

а тому рішення суду в цій частині (так само, як і в частині допуску до негайного виконання стягнення середньомісячного заробітку) підлягає відповідним змінам.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.3, 314 ч.2, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ЗАТ „Бориспільський автозавод ОСОБА_5 частково задовольнити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 03 березня 2010 року змінити, ухваливши, що до стягнення з ЗАТ „Бориспільський автозавод на користь ОСОБА_2 підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 16 863 грн. (з урахуванням всіх обовязкових платежів і зборів, що підлягають відрахуванню з заробітної плати), з яких стягнення середньомісячного заробітку у розмірі 1 606 грн. допустити до негайного виконання.

В решті рішення Сихівського районного суду м. Львова від 03 березня 2010 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскарженим у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двох місяців з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: