Справа №22-ц-497/10 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Смирнової Т.В.

суддів - Ільченко О.Ю., Гагіна М.В.

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2, ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4, на рішення Зарічного районного суду м.Суми від 26 січня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_5. ОСОБА_6 до Сумської міської ради, гроті особи СТІРФО Зарічного ВМ СМУ УМВС України в Сумській області, ГОВ «СКС Консалд», управління обліку, розподілу та приватизації житла Сумської міської ради, про визнання права на проживання та права приватизації,

встановила:

У квітні 2009 року ОСОБА_2, ОСОБА_6 звернулись до суду з зазначеним позовом, який обгрунтовували тим, що вони з дітьми зареєстровані та проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1 на законних підставах, оплачують комунальні послуги. У зв'язку з тим, що відповідач відмовив їм у приватизації займаного ними житла, просили визнати за ними право на проживання у займаному ними житловому приміщенні та право на його приватизацію, визнати ОСОБА_2 наймачем зазначеної квартири.

Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 26 січня 2010 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_6

В апеляційній скарзі представник позивачів просить скасувати зазначене рішення суду і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

При цьому він посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права. Зокрема, зазначає, що позивачі були прописані у кв.526 по вул. Римського-Корсакова З в м.Суми за заявою бувшого наймача, який у 2005 році вибув на інше місце проживання, тому вони відповідно до ст. 107 ЖК України є наймачами зазначеного жилого приміщення. Крім того, вказує, що висновок суду про відсутність порушень житлових прав позивачів з боку відповідача є помилковим.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_6 з 30 червня 2004 року прописаний за адресою: м.Суми вул.Римського-Корсакова, 3, а його дружина ОСОБА_2 та двоє їхніх дітей зареєструвалися за вказаною адресою 03 серпня 2007 року, де проживають по теперішній час. ОСОБА_2 перебуває на обліку для одержання кооперативного житла у виконавчому комітеті Сумської міської ради з 23 січня 1990 року. Суд вважав, що позивачі не с наймачами спірного приміщення, тому відмовив у позові.

Заслухавши пояснення позивачів та їх представника, які підтримали доводи апеляційної скарги, думку представників третіх осіб, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції вважав, що право позивачів на проживання у спірній квартирі не порушено, а тому відсутні підстави для задоволення інших вимог.

Колегія суддів не може погодитись у повній мірі з такими висновками суду, оскільки вони зроблені у звязку з неповним зясуванням обставин справи, що відповідно до ст.309 ч.І п.1 ЦПК України є підставою для скасування рішення в частині відмови у задоволенні вимог щодо визнання наймачем житлового приміщення та його приватизації.

Із матеріалів справи вбачається, що наймачем кімнати №526 гуртожитку №3 по вул.Римського-Корсакова в м.Суми з 1990 року по 31 серпня 2005 року був ОСОБА_7, а позивач ОСОБА_6, як член родини наймача, був прописаний у цій кімнаті з ЗО липня 2004 року. Ця обставина підтверджується довідкою ТОВ «СКС Консалд» (а.с.57). Про правомірність поселення ОСОБА_6 в житловій кімнаті свідчить і той факт, що згідно з протоколом засідання адміністрації профспілкового комітету ВАТ «Гумотехніка» від 20 травня 2004 року була розглянута заява ОСОБА_7 та був наданий дозвіл на прописку ОСОБА_6 у кімнаті №526 (а.с.146).

В подальшому, як вбачається з довідки ТОВ «СКС Консалд», з 03 серпня 2007 року у спірній квартирі були прописані позивачка ОСОБА_2 та двоє неповнолітніх дітей.

Крім того, в суді апеляційної інстанції встановлено, що 07 вересня 2004 року рішенням Сумської міської ради №605 було вирішено питання про передачу гуртожитку №3 по вул.Римського-Корсакова до комунальної власності та для подальшої його експлуатації ТОВ «Хімік-Сервіс-Інвест» (а.с.139-143).

А з довідки начальника Управління житлової політики, комунального господарства та благоустрою Сумської міської ради вбачається, що будинок №3 на підставі рішення ради від 19 грудня 2007 року переданий в оперативне управління та на баланс майна комунальної власності.

Таким чином, позивачі, які на цей час були зареєстровані та мешкали в будинку №3, набули статусу мешканців з правом проживання в комунальному житлі. Ця обставина не спростовуються відповідачем та третіми особами.

Визнаючи право позивачів на проживання у житловій кімнаті, з позивачкою ОСОБА_2 були укладені у 2008 році договори про надання послуг з утримання будинку, прибудинкової території та про надання інших комунальних послуг.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів вважає, що за викладених умов є правові підстави для визнання ОСОБА_2 наймачем кімнати №526 будинку №3, так як це узгоджується з вимогами ст.106 Житлового кодексу України, оскільки ОСОБА_6 вселився у житлове приміщення як член сімї наймача та з дозволу власника житла.

Суд першої інстанції ці обставини не врахував, а тому безпідставно відмовив у позові про визнання позивачки наймачем житлової кімнати та визнання права на її приватизацію, тому в цій частині рішення підлягає скасуванню, а позов слід задовольнити.

Що стосується вимоги позивачів щодо визнання права на проживання в кімнаті, то суд першої інстанції в цій частині дійшов обґрунтованого висновку, що право позивачів на житло відповідачем не порушено, а тому захисту в цій частині не підлягає, а доводи апеляційної скарги є в цьому безпідставними.

Керуючись ст.ст. 307 ч.І п.2; 309 ч.І п.4; 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія

суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2, ОСОБА_6 ОСОБА_8, задовольнити частково.

Скасувати рішення Зарічного районного суду м.Суми від 26 січня 2010 року в частині відмови у визнанні наймачем та визнанні права на приватизацію і ухвалити нове рішення в цій частині.

Визнати ОСОБА_2 наймачем житлового приміщення - кімнати №526 будинку №3 по вул.Римського-Корсакова в м.Суми та визнати право на приватизацію цього житла.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двох місяців може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий -

Судді -