Справа №22-ц-4905 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Маслова В.О.,

суддів - Хвостика С.Г., Криворотенка В.І.,

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на заочне рішення Зарічного районного суду м.Суми від 31 березня 2010 року та додаткове рішення цього ж місцевого суду від 19 листопада 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будіндустрія-ВІ» про стягнення заборгованості по заробітній платі, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Заочним рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 31 березня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_2 з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будіндустрія ВІ" заборгованість з виплати заробітної плати в сумі 626 грн.12 коп., 500 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди та зобов'язано відповідача провести нарахування та виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при його звільненні, починаючи з 03 листопада 2009 року по 31 березня 2010 року.

В іншій частині позову відмовлено за необґрунтованістю.

Додатковим рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 19 листопада 2010 року зобов'язано ТОВ "Будіндустрія ВІ" провести нарахування та виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при його звільненні, починаючи з 03 листопада 2009 року по 31 березня 2010 року, у розмірі 1343 грн. 12 коп.

В апеляційних скаргах позивач, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати заочне рішення суду від 31 березня 2010 року та додаткове рішення від 19 листопада 2010 року, постановивши нове рішення, яким повністю задовольнити його позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, а не по день вирішення спору по суті.

Вказує, що суд першої інстанції провів розрахунок середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні з порушенням вимог ст.116-117 КЗпП України.

В іншій частині рішення місцевого суду апелянтом не оскаржується.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_2 про задоволення його апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу на рішення від 31 березня 2010 року необхідно відхилити, а додаткове рішення суду необхідно змінити, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, з 06 травня 2009 року по 02 листопада 2009 року позивач ОСОБА_2 працював у відповідача на посаді електрозварювальника та був звільнений з займаної посади на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (а.с.4).

Відповідачем ТОВ "Будіндустрія ВІ" при звільненні ОСОБА_2 не був проведений повний розрахунок і заборгованість по заробітній платі за період з вересня по жовтень 2009 року склала 626 грн. 12 коп. (а.с.12, 21, 22, 31-32).

Вирішуючи спір по суті, місцевий суд виходив з того, що відповідач порушив вимоги ст.ст.116,117 КЗпП України і не провів розрахунок з ОСОБА_2 у день його звільнення 02 листопада 2009 року, що призвело до вжиття додаткових зусиль для організації його життя, пошуку джерел до існування, тому стягнув борг по заробітній платі за вересень-жовтень 2009 року в розмірі 626 грн. 12 коп., зобовязавши ТОВ "Будіндустрія ВІ" провести нарахування та виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 03 листопада 2009 року по 31 березня 2010 року, тобто по день постановлення рішення, і 500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням трудових прав.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції визначив розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 1343 грн. 12 коп., які необхідно виплатити позивачу за період з 03 листопада 2009 року по 31 березня 2010 року.

Що стосується періоду стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, тобто, чи по день вирішення спору по суті, чи по день фактичного розрахунку, то колегія суддів вважає, що висновок суду про стягнення на користь позивача середнього заробітку з 03 листопада 2010 року по 31 березня 2010 року, тобто по день постановлення рішення, у звязку з непроведенням його виплати до розгляду справи, ґрунтується на вимогах ст.117 КЗпП України, тому доводи апеляційної скарги з цього приводу не заслуговують на увагу.

Однак, на думку колегії суддів, місцевий суд помилився при визначенні розміру стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_2, оскільки відповідно до положень ч.1 ст.117 КЗпП України, Порядку обчислення середньої заробітної плати", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року із змінами, середній заробіток за час затримки розрахунку повинен вираховуватись із середньоденної зарплати позивача за останні два місяці з урахування кількості робочих днів у всьому періоді затримки;

з розрахунку середньоденна зарплата позивача за вересень-жовтень 2009 року (за два місяці перед звільненням) складає 14,23 грн. (313,06 грн. як середньомісячна зарплата за два останні місяці перед звільненням * 2 : 44 роб.дні), а не 13,04 грн., як визначив суд першої інстанції;

Таким чином, розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню на користь позивача за час затримки розрахунку при звільненні, повинен складати 1479 грн. 92 коп. (14,23 грн. середньоденного заробітку *104 роб.дні, як період затримки розрахунку), ураховуючи, що днем фактичного розрахунку суд вірно рахував день постановлення заочного рішення 31 березня 2010 року.

З огляду на порушення місцевим судом норм матеріального права додаткове рішення суду необхідно змінити, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а первісне рішення залишити без змін.

Інші доводи апеляційних скарг ОСОБА_2 висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.4, 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Зарічного районного суду м.Суми від 31 березня 2010 року в даній справі залишити без змін, а додаткове рішення цього ж місцевого суду від 19 листопада 2010 року в даній справі змінити в частині розміру стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, вказавши про стягнення 1479 грн. 92 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, замість 1343 грн. 12 коп., зазначених у додатковому рішенні.

В іншій частині додаткове рішення Зарічного районного суду м.Суми від 19 листопада 2010 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржено безпосереденьо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді