Костопільський районний суд Рівненської області
Справа № 2-878/2010 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 липня 2010 року Костопільський районний суд Рівненської області

в особі: головуючого-судді Олійника П.В.

при секретарі Лукяновій P.M.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 Анісії Михайлівни до ОСОБА_3 про повернення позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили стягнути з відповідача заборгованість по договорах позики в сумі 118856 грн., річні в сумі 3565,68 гри., 500 грн. у відшкодування витрат на правову допомогу, 120 грн. у відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 10000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених вимог позивачі покликаються на те, що відповідач у обох позивачів позичила кошти і впродовж тривалого часу не повертає їх.

В судовому засіданні позивачі та їх представник зменшили позовні вимоги на 16339 грн. та підтримали позов по аналогічних мотивах. Просять позов задоволити.

Представник відповідача позов визнав частково в сумі 66620 грн. та 150 доларів СІЛА і просить відмовити в задоволенні позовних вимог в частині, що перевищує цю суму.

Суд, заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Як встановлено судом, відповідач протягом 2008-2009 років неодноразово позичала у позивачів кошти, що стверджується розписками про отримання коштів.

Зокрема, відповідач позичила у позивача ОСОБА_1 : 15 квітня 2008 року - 38380 грн., що становить еквівалент 7600 доларів СІЛА, на строк до 15 квітня 2009 року; 22 квітня 2008 року - 10800 грн., що становить еквівалент 2000 доларів США, на строк до 22 червня 2008 року; 07 травня 2008 року - 10800 грн., що становить еквівалент 2000 доларів США, на строк до 27 липня 2008 року; 14 квітня 2009 року - 2500 грн. на строк до 1 травня 2009 року; 25 квітня 2009 року - 1000 доларів США, що по курсу банку становить еквівалент 8100 грн., на строк до 10 травня 2009 року; 29 травня 2009 року - 1200 доларів США, що в еквіваленті становить 9240 грн., на строк до 10 червня 2009 року.

Крім того, відповідач позичила у позивача ОСОБА_2 : 20 травня 2009 року - 4000 грн. на строк до 20 червня 2009 року; 26 серпня 2009 року - 1680 грн., що становить еквівалент 200 доларів США, на строк до 26 вересня 2009 року.

Згідно розписки від 20 травня 2010 р. позивачами отримано від відповідача в рахунок погашення заборгованості по договору позики 2050 доларів США, що становить еквівалент 16195 грн., та 100 грн.

За правилами ст.208 ЦК України правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, повинні укладатися в письмовій формі.

Позивачами на підтвердження свого позову надано суду розписки відповідача, в яких остання зобов'язується повернути позичені кошти.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.І ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Враховуючи, що позивачі є подружжям, що стверджується свідоцтвом про одруження, а згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, то суд стягує кошти на користь обох позивачів, незважаючи на те, хто з них укладав договір позики.

Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК України зобов'язання повинно бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Згідно ч.2 ст.524 ЦК України сторони за договором можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно ч.2 ст.533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу.

Як видно із розписок відповідача, її зобовязання в розписках від 15 квітня 2008 p., 22 квітня 2008 p., 07 травня 2008 p., 25 квітня 2009 p., 29 травня 2009 р. та 26 серпня 2009 р. було виражене у гривнях та зазначено еквівалент у доларах США.

На підставі наведеного суд вважає, що підлягала стягненню з відповідача на користь позивачів заборгована сума, яка еквівалентна 14000 доларів США та 6500 гривень. Враховуючи частково повернуті відповідачем кошти в розмірі 2050 доларів США ( що становить еквівалент 16195 грн. ) та 100 грн., підлягає стягненню сума позики, яка еквівалентна 11850 доларів США ( згідно курсу НБУ на 02 липня 2010 р. становить 94707,23 грн. ) та 6400 грн. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача заборгована сума 101107,23 грн.

Крім того, відповідно до ст.625 ЦК України підлягає до задоволення позовна вимога про стягнення з відповідача трьох процентів річних від простроченої суми. З врахуванням вказаних в розписках термінів прострочення підлягає стягненню по розписках : від 15 квітня 2008 р. - 2028,58 грн. ( 60106 грн. х 3% х 13,5 міс.); 22 квітня 2008 р. - 949,04 грн. ( 15817,40 х 3% х 24 міс. ); 07 травня 2008 р. - 909,50 грн. ( 15817,40 х 3% х 23 міс. ); 14 квітня 2009 р. -75 грн. ( 2500 х 3% х 12 міс. ); 25 квітня 2009 р. - 263,25 грн. ( 8100 х 3% х 13 міс. ); 29 травня 2009 р. - 300,30 грн. ( 9240 х 3% х 11 міс. ); 20 травня 2009 р. - 120 грн. ( 4000 х 3% х 12 міс. ); 26 серпня 2009 р. - 37,80 грн. ( 1680 х 3% х 9 міс. ). Загальна сума трьох процентів річних від прострочених сум позики становить 4683, 47 грн., однак, відповідно до ст.11 ЦПК України суд стягує вказану позивачами в позові суму 3565,68 грн.

Щодо позовної вимоги позивачів про відшкодування моральної шкоди, то, на думку суду, вона є необґрунтованою, оскільки спір між сторонами виник з договірних правовідносин, а у договорах не було домовленості про відшкодування моральної шкоди у випадку порушення зобов'язання.

Відповідно до ст.88 ЦПК України на користь позивачів підлягають стягненню з відповідача сплачені ними витрати на правову допомогу та на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Крім того, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1052,93 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 60, 84, 88, 212 ЦПК України, ст.526, 625,1049,1050 ЦК України, ст.60 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 Анісії Михайлівни до ОСОБА_3 про повернення позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Анісії Михайлівни заборгованість по договору позики в сумі 101107,23 грн., річні в сумі 3565,68 грн., у відшкодування витрат на правову допомогу 500 грн. та у відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120 грн., а всього - 105292 ( сто п'ять тисяч двісті дев'яносто дві ) грн. 91 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 1052,93 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 294 ЦПК, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: