АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: із договорів Суддя-доповідач - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2010 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - судді Солодкова А.А.,

суддів колегії - ОСОБА_2, ОСОБА_3

при секретарі - Пашнєвій Ю.Є., Соколовій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 29 грудня 2009 року за позовом ОСОБА_7 Хунг до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення боргу та відшкодування моральної шкоди, -

встановила:

У червні 2009 року ОСОБА_7 Хунг звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_4 борг у розмірі 688 800 доларів США, ща станом на 04.12.2009 року становить 5 503 512 грн. та моральну шкоду з обох відповідачів у розмірі 55 035 грн.

В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що 10.02.2009 року між ним та ОСОБА_4 був укладений договір позики, на підтвердження укладення якого було складено розписку, згідно яких відповідачка позичила у ОСОБА_7 Хунга вказану суму терміном на 1 рік, яку зобов'язується повернути до 01 березня 2010 року в повному обсязі та повертати щомісяця не менше 50 000 доларів США. Кінцевий розрахунок проводиться в обмін на саму розписку, дві квартири по вул.Гв.Широнінців в м.Харкові та повернення магазину U2-700 біля станції метро ОСОБА_8. Відповідачка умови укладеного договору не виконує, тільки після звернення до суду сплатила йому 10 000 доларів США, як часткове повернення боргу. ОСОБА_4 є фізичною особою-підприємцем, веде підприємницьку діяльність. Її чоловік ОСОБА_6 бере участь у підпрємницькій діяльності дружини, тобто позиченими грошима вони розпорядились разом. Неповернення боргу завдало позивачеві моральних страждань, вплинуло на стан його здоров'я, втрачені нормальні життєві зв'язки, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, про причини неявки суду не повідомили.

Представник відповідача в судове засідання не з'явилась, надав суду заяву з проханням відкласти слухання справи в зв'язку з відрядженням та лікарняним, але доказів на підтвердження поважності своєї неявки не надав.

Повторним заочним рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 29 грудня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_7 Хунга задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 Хунг 5 096 619 грн. суми боргу. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 Хунг 1700 грн. витрат за сплату судового збору. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 Хунг 250 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

В поданій до суду апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для розгляду в іншому складі суду. При цьому посилається на порушення норм процесуального права.

В поданих запереченнях представник позивача просить відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_4 та залишити рішення суду без змін.

08 листопада 2010 року до суду апеляційної інстанції надійшли апеляційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_6, в яких вони просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. При цьому посилаються на порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, судова колегія вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст. 308 ЦПК України, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в справі доказами, що згідно розписки від 10.02.2009 року ОСОБА_4 взяла в борг у ОСОБА_7 Хунг 698800 доларів США, зобов'язавшись повернути вказану суму до 01.03.2010 року поетапно, сплачуючи не менш ніж по 50000 доларів США щомісяця. Кінцевий розрахунок проводиться в обмін на розписку, дві квартири по вул. Гв.Широнінців, документи на які знаходяться у ОСОБА_7 Хунг, та повернення магазину U2-700 біля станції метро ОСОБА_8.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, 10.11.2009 року відповідач ОСОБА_4 повернула позивачу суму у розмірі 10000 доларів США.

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставни справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими

ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення з відповідача 5482848 грн., оскільки відповідачі ухиляються від виконання зобов'язання.

Судова колегія погоджується з висновком суду про стягнення на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справ у розмірі 250 грн.

На підставі ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції відповідачами не було надано доказів неотримання суми позики у розмірі, вказаному у розписці та на підтвердження недійсності правочину.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апелянтів щодо неможливості заліку вартості квартир, які були передані позивачеві, при визначенні суми боргу, оскільки вони не грунтуються на чинному законодавстві.

Суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, повно зясував обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційних скарг не є суттєвими.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційні скарги ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 29 грудня 2009 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: