У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.

При секретарі: Смалюх У.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника Національного академічного українського драматичного театру ім. М.Заньковецької ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 09 лютого 2010 року ,-

встановила:

Оскаржуваним рішенням частково задоволено позов ОСОБА_2 до Національного академічного українського драматичного театру ім. М. Заньковецької, третя особа ОСОБА_3 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Поновлено ОСОБА_2 на посаді водія Національного академічного українського драматичного театру ім. М.Заньковецької.

Стягнуто з Національного академічного українського драматичного театру ім. М.Заньковецької на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 14235 грн.

Стягнуто з Національного академічного українського драматичного театру ім. М.Заньковецької на користь держави судовий збір в розмірі 142,35 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

Рішення в частині поновлення на роботі та виплати заробітної плати за один місяць допущене до негайного виконання.

Відмовлено в задоволенні решти позовних вимог.

В апеляційній скарзі представник Національного академічного українського драматичного театру ім. М.Заньковецької ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апелянт вважає, що рішення суду незаконне та ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи. Стверджує, що атестація позивача проводилась відповідно до Положення про проведення атестації працівників підприємств, установ, організацій та закладів культури, затвердженого наказом Міністерства культури і туризму України від 16.07.2007 року №44, де серед інших працівників хто підлягає атестації є фахівці та професіонали всіх категорій, інші фахівці та технічні службовці. Позивач займав посаду водія автобуса, робота за якою вимагає наявності певної кваліфікації, навиків та стажу роботи. Також стверджують, що медична довідка від 24.03.2009 року, згідно якої позивач визнаний придатним до керування транспортним засобом, видана терміном на рік свідчить, що у ОСОБА_2 були медичні протипоказання, оскільки такі довідки видаються терміном на 3 роки.

Крім того, станом на 09.12.2009 року у штатному розписі театру відсутня посада водія автобуса 2 класу.

Заслухавши доповідача, пояснення на підтримання апеляційної скарги, заперечення вимог останньої, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 працював у відповідача з 26 лютого 2001 року, на посаді водія 2-го класу і наказом №86-к від 09 липня 2009 року його звільнено з роботи по п. 2 ст. 40 КЗпП України (у зв'язку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації.

Задовільняючи позовні вимоги і поновляючи ОСОБА_2 на попередньому місці роботи, суд першої інстанції вірно виходив з того, що п.2 ст. 40 КЗпП України передбачена можливість звільнення працівника у зв'язку з виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі або займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації або по стану здоров'я, які перешкоджають продовженню цієї роботи. При цьому відповідачем не представлено суду належних доказів недостатньої кваліфікації чи неналежного стану здоров'я позивача, які б перешкоджали йому виконувати роботу у відповідності до займаної посади (водія ІІ категорії). ОСОБА_2 має посвідчення водія, у відповідності до якого може керувати транспортними засобами категорій В, С, Д. На час слухання справи не був позбавлений права на керування транспортними засобами, та по стану здоров'я придатний до керування транспортними засобами відповідних категорій.

Судом першої інстанції дано належну оцінку рішенню атестаційної комісії відповідача, щодо невідповідності позивача займаній посаді і з врахуванням всіх доказів по справі, суд прийшов до вірного висновку, що таке рішення не може бути законною підставною для звільнення позивача з роботи по п. 2 ст. 40 КЗпП України.

Безпідставними є покликання апелянта на те, що медична довідка про стан здоров'я позивача видана терміном на 1 рік не може бути належним доказом про відповідність його займаній посаді за станом здоров'я, оскільки на час видачі наказу про звільнення позивача з роботи (09 липня 2009 року) така діяла (термін дії з 24 березня 2009 року до 24 березня 2010 року). А відтак і нема підстав вважати, що позивач за станом здоров'я не відповідав займаній посаді.

Також не заслуговують на увагу покликання апелянта на відсутність у відповідача на даний час посади водія другого класу, оскільки у відповідності до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі. Що і було зроблено судом першої інстанції.

Судом вірно встановлені фактичні обставини справи, правильно застосований матеріальний закон та дотримана процедура розгляду передбачена ЦПК України.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч. 1 п. 1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника Національного академічного українського драматичного театру ім. М.Заньковецької ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 09 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з часу набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Суддя: