АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 2236 Головуючий суддя І інстанції Шишкін
Провадження № Суддя доповідач Кокоша В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 квітня 2010 року. Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді: - ОСОБА_1, суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

при секретарі: - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2010 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_5 - про стягнення боргу за договором позики,

встановила:

У лютому 2010 року ОСОБА_7 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_5, в якому просив стягнути з них солідарно на його користь заборгованість за договором позики у сумі 2 963 700 грн. та судові витрати у сумі 1 820 грн., укладеним між ним та ОСОБА_8 З липня 2007 року, посилаючись на те, що відповідачі ухиляються від добровільного повернення боргу.

Для забезпечення позову ОСОБА_7 просив суд накласти арешт на майно ОСОБА_8Г, ОСОБА_5, де б воно не заходилось, а також заборонити ТОВ «Форум красоти» м. Києва виконувати зобовязання перед ОСОБА_5 за договором купівлі- продажу клубної карти № 100868 від 28 січня 2010 року та обмежити ОСОБА_5 права виїзду за межі України до закінчення провадження у справі.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2010 року заяву задоволено частково.

Заборонено ТОВ «Форум красоти», розташованому по вул. Богдана Хмельницького №17/52 - «а» в м. Києві, виконувати зобовязання перед ОСОБА_5 за договором №100868 від 28 січня 2010 року, а також тимчасово обмежено ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України до закінчення провадження у справі.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно п. 2 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої

інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішення було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Задовольняючи частково заяву, суд виходив з того, що невжиття заходи забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішенню суду.

Проте погодитися з таким висновком суду не можна, оскільки він дійшов його з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. З ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_7 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_5, про стягнення заборгованості за договором позики, укладеним між ним та ОСОБА_8 З липня 2007 року.

Посилаючись на можливість відчуження майна та виїзду ОСОБА_5 за межі України, позивач просив накласти арешт на майно відповідачів де б воно не знаходилось, зобовязати ТОВ «Форум красоти» не виконувати зобовязання перед ОСОБА_5 за договором №100868 від 28 січня 2010 року, та тимчасово обмежити ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України.

Заява ОСОБА_7 про забезпечення позову, не містить переліку майна на яке позивач просить накласти арешт, місце його знаходження, доказів про наявність права власності у відповідачів на майно.

Забороняючи ТОВ «Форум красоти» виконувати свої зобовязання перед ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу клубної карти № 100868 від 28 січня 2010 року, суд не взяв до уваги, що ТОВ «Форум красоти» не є стороною у справі та безпідставно заборонив йому виконувати йому зобовязання перед ОСОБА_5 за цивільно-правовою угодою.

Крім того, обмежуючи ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України до закінчення провадження у справі, суд не звернув увагу на те, що остання не укладала з ОСОБА_7 будь-яких договорів позики, та в порушення вимог ч. З ст. 152 ЦПК України суд обрав вид забезпечення позову, який є не співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Зважаючи на те, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, судова колегія вважає за необхідне скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову у звязку з її необґрунтованістю.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч.2 ст. 307,п. 2 ст. 312, ст. 313, п. 6 ч. ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2010 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_7 про забезпечення позову до ОСОБА_8, ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий:

Судді