Справа №2-988/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2010 року Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючої - Волоско І.Р.,

при секретарі - Слободі В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Львівські автобусні заводи про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації, індексації заробітної плати та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ТЗОВ ЛАЗи на свою користь заборгованість по заробітній платі за період з жовтня 2008 р. по березень 2009 р., компенсацію та індексацію заробітної плати за період січень-березень 2009 року та моральну шкоду у сумі 2 000 грн. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що з 01 квітня 2007 року по даний час працює у відповідача на посаді начальника бюро відділу головного технолога. За період з 27 жовтня 2008 р. по 31 березня 2009 р. останній не проводив виплату заробітної плати, в звязку із чим виникла заборгованість, яку і просить стягнути з такого. Разом із тим просить стягнути з відповідача в свою користь компенсацію, індексацію заробітної плати та моральну шкоду та позов задоволити.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні змісту позовної заяви, додатково пояснивши, що у звязку з неодноразовим порушенням відповідачем строків виплати заробітної плати, він зазнавав моральних страджань, таке ставлення з боку позивача призводило до приниження його честі та гідності, довгий час був позбавлений коштів, достатніх для забезпечення нормальної життєдіяльності, просить позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_3-H.A. у судовому засідання позов визнала частково, не заперечує проти стягнення з підприємства на користь позивача суму заборгованої заробітної плати, компенсації та індексації заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати, просить відмовити в частині стягнення моральної шкоди.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Згідно ч.5 ст.97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку, всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов»язань щодо оплати праці.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з відповідачем ОСОБА_2 «Львівські автобусні заводи» з 01 квітня 2007 року по даний час, працюючи на посаді начальника бюро відділу головного технолога. Як вбачається з довідки про виплату заробітної плати, наданої представником відповідача, підприємство заборгувало позивачу заробітну плату за період з січня 2008 р. по липень 2009 р. у розмірі 1039,68 грн., яка і підлягає стягненню з ОСОБА_2 «Львівські автобусні заводи» в користь позивача.

Згідно Закону України „Про компенсацію частини заробітної плати у з8 язку з затриманням термінів її виплати компенсації підлягають доходи громадян, що не мають разового характеру, в т.ч. заробітна плата. З врахуванням коефіцієнта приросту7 споживчих цін за якими потрібно нараховувати компенсацію втрати частини заробітної плати через порушення термінів її виплати, сума компенсації невиплаченої заробітної плати, шо підлягає стягненню в користь ОСОБА_1 становить 231 грн.12 коп.

Відповідно до Закону України „Про індексацію грошових доходів населення індексації підлягають грошові доходи громадян, що не мають разового характеру, саме заробітна плата. Розмір індексації по заробітній платі позивача, який підлягає стягненню, становить 113грн.08 коп.

Згідно ст.237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Однак, позивачем жодних доказів на підтвердження факту завдання йому з боку відповідача моральної шкоди суду не надано, така вимога ОСОБА_1 0.0. нічим не доведена, у звязку із чим не підлягає задоволенню.

Із відповідача слід стягнути судові витрати, оскільки згідно Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 р. Про державне мито позивачі за позовами про стягнення заборгованості по заробітній платі звільнені від сплати державного мита.

На підставі ст.ст. 97, 155, 237-1 КЗпП України, Закону України „Про компенсацію частини заробітної плати у звязку з затриманням термінів її виплати, Закону України „Про індексацію грошових доходів населення та керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212, 215 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 Львівські автобусні заводи на користь ОСОБА_1 суму невиплаченої заробітної плати в розмірі 1039 (одна тисяча тридцять девять) грн. 68 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 Львівські автобусні заводи на користь ОСОБА_1 компенсацію невиплаченої заробітної плати в звязку з затримкою у виплаті в розмірі 231,12 грн. , та індексацію заробітної плати у звязку із ростом споживчих цін у розмірі 113 грн.08 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 Львівські автобусні заводи в користь держави судовий збір в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі ЗО грн. користь ДП Судово інформаційний центр.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання у суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення заяви про апеляційне оскарження, та подання з цього часу протягом 20 днів апеляційної скарги.

Головуюча: