Справа № 2-62/2010
Провадження № б/н
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2010 року. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Чебан А.П.

при секретарі - Білик М.М.

за участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Татарбунари цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Міністерства аграрної політики України, Українського державного фонду підтримки фермерських господарств про скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування наказу за № 191-п від 13.09.2007 року про звільнення його з роботи, поновлення на посаді генерального директора Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення матеріальної та моральної шкоди, та опублікування наказу про його поновлення на роботі в газеті «ФермерУкраїни», посилаючись на слідуючи обставини.

15 квітня 2005 року ОСОБА_2 працював генеральним директором Українського фонду підтримки фермерських господарств відповідно до контракту, укладеного між ним та Міністерством аграрної політики України.

З 13 вересня 2007 року наказом за №191-п контракт відповідачем був розірваний, як вказано в наказі - за грубе порушення ОСОБА_2 фінансово-господарської діяльності.

Позивач вважає звільнення незаконним, оскільки порушення фінансово-господарської діяльності фонду ним допущено не було, звільнений з роботи він в період знаходження у відпустці та на лікарняному, тому просив поновити його на роботі, скасувати наказ про звільнення та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, а також матеріальну та моральну шкоду.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що позивач звільнений з роботи на законних підставах, оскільки мало місце грубе порушення фінансово-господарської діяльності фонду, це пункт 7 розділу 2 контракту. Про те, що в день звільнення ОСОБА_2 знаходився у відпустці та на лікарняному, відповідачу було не відомо, однак ці факти не мають юридичного значення, оскільки позивач був звільнений згідно контракту, який є особливою формою трудового договору до якого не можуть бут застосовані вимоги ст.ст.40,41 КЗпП України.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач перебував в трудових від¬носинах з відповідачем з 15 квітня 2005 року, працював генеральним директором Українського фонду підтримки фермерських господарств за укладеним з ним контрактом (а.с.5-9).

Наказом за №191-п від 13 вересня 2007 року (а.с.3) ОСОБА_2 був звільнений з посади, як вказано в наказі «за грубе порушення фінансово-господарської діяльності фонду (пункт 7 розділу 2 контракту) згідно п.8 ст.Зб КЗпП України. Підстава для звільнення - лист Головного контрольно-ревізійного управління України від 27.08 2007 року № 28-14/74.

Згідно акту про результати ревізії фінансово-господарської діяльності Українського державного фонду підтримки фермерських господарств за 2005-2006 роки та 5 місяців 2007 року від 08.08.2007 року (а.с.59-67) в ході ревізії фінансово-господарської діяльності Укрдержфонду порушень вимог Законів України «Про державний бюджет на 2005-2007 роки» не встановлено, але за результатами ревізії встановлено порушень на загальну суму 12998, 9 тис грн.

Відповідно до ст. 21 Кодексу законів про працю України /далі Кзпп/, особливою формою трудового договору є контракт в якому за угодою сторін можуть встановлюватися строк дії контракту, права, обов'язки та відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору. Контракт між позивачем та відповідачем, укладено в письмовій формі на вимогу ст. 24 КЗпП України.

В судовому засіданні встановлено наявність порушення ОСОБА_2 пункту 7 розділу 2 контракту, що підтверджується висновками акту результати ревізії фінансово-господарської діяльності Українського державного фонду підтримки фермерських господарств за 2005-2006 роки та 5 міся¬ців 2007 року від 08.08.2007 року (а.с.59-67), який ніким не оскаржувався, та не спростовувався.

Суд не може взяти до уваги посилання позивача та його представника про те, що звільнення не допускається у період тимчасової непрацездатності позивача, та вважає їх безпідставними, оскільки звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності не допускається з підстав, передбачених ст.ст.40 та 41 КЗпП України, та у інших випадках, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства проводиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Роз'яснення, що містяться у п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 року №9 з послідуючими змінами та доповненнями «Про практику розгляду судами трудових спорів» про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності з підстав, встановлених т.ст.40,41 КЗпП України та у інших випадках, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, йдеться про звільнення за порушення трудової дисципліни з підстав встановлених законодавством, які можуть бути зазначені і у контракті.

У цьому випадку розірвання контракту відбулося не з підстав порушення позивачем трудової дисципліни, а з підстав невиконання ним умов контракту внаслідок його недостатніх ділових або професійних якостей як керівника підприємства. Причини, через які він не в змозі був виконати зазна¬ні умови контракту, правового значення у його розірвані мають. Тому у цьому випадку Міністерство вправі було розірвати з позивачем контракт і у період його тимчасової працездатності, або під час знаходження у відпустці.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для скасування наказу за № 191-п від 13.09.2007 року про звільнення ОСОБА_2 з роботи, поновлення його на посаді генерального директора Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення матеріальної та моральної шкоди, та опублікування наказу про його поновлення на роботі в газеті «Фермер України», тому в задоволенні позову ОСОБА_2 необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.11, 15,57,62, 208,212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 40, 94, 221, 232, 233, 235, 237-1 Кодексу Законів про працю України, суд -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Міністерства аграрної політики України, Українського державного фонду підтримки фермерських господарств про скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.2 95 ЦПК України.

Суддя Чебан