Рівненський міський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 жовтня 2010 року

Рівненський міський суд Головуючий - суддя Мельник О.В. при секретарі Яремі Г.В.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1, відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої особи на стороні відповідачів ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства Брокбізнесбанк до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

У позовній заяві вказується, що 28.02.2008 року між Акціонерним банком БРОКБІЗНЕСБАНК в особі Рівненської філії, (у звязку зі зміною найменування юридичної соби публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк», далі в рішенні банк) та ОСОБА_5, екпозичальником було укладено кредитний договір №104К-08, а 28 лютого 2008 року було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору . Відповідно до п. 1.1 кредитного зззговору банк надав позичальнику грошові кошти у сумі 200000 грн., на строк з 28 лютого 1 08 року по 15 лютого 2018 року включно зі сплатою 20% річних. 28.02.2008 року між банком та ОСОБА_5, ОСОБА_3 в забезпечення зобовязань ОСОБА_5 по кредитному договору було укладено договір іпотеки квартири АДРЕСА_1 (ділі в рішенні квартира). Вартість предмета іпотеки визначено сторонами 303330 гривень. Згідно з п.5.1.1. договору іпотеки банк має право звернути стягнення на предмет лотеки у випадку, якщо при настанні строку виконання позичальником основного ззбов'язання або його частини, воно не буде виконане, а також вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання отримати задоволення своїх вимог вартості предмета іпотеки. Окрім того, у відповідності до п. 4.5. договору іпотеки, у випадку недоотримання іпотекодавцям умов вказаного договору щодо обовязку врахування предмету іпотеки, іпотекодержатель має право вимагати сплатити штраф у розмірі 5% від суми кредиту, що становить 10000 гривень. Згідно з договором поруки від 28.02.2008 року, укладеним між банком та ОСОБА_2, остання несе солідарну відповідальність разом з ОСОБА_5 в разі невиконання останнім зобовязань за вказаним кредитним договором, (п. 1.1.). Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором, зокрема позичальнику було видано кредитні кошти в указаному розмірі, що підтверджується заявою на видачу готівки №23 від 28 лютого 2008 року. Відповідно до п.2.1. кредитного договору позичальник здійснює повернення кредиту у готівковій або у безготівковій формі на відкритий банком позичальнику позичковий рахунок згідно з графіком, наведеним у Додатку №1 до договору. Позичальник зобовязався здійснювати своєчасне повернення кредиту, сплачувати нараховані проценти, виконувати всі свої зобов'язання у повному обсязі строки, передбачені кредитним договором. Крім того, позичальник зобовязався сплачувати проценти за кредит щомісячно, виходячи із 20% річних, не пізніше 15 числа наступного місяця наступного за тим, в якому нараховані відсотки (п. 2.3.4). Відповідно до п. 7.1 кредитного договору за порушення строків погашення заборгованості за кредитом та/або сплати процентів за користування кредитом банк має право нараховувати позичальнику неустойку за кожний день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, що визначена в п. 1.1. кредитного договору, від суми простроченої заборгованості. Крім того, згідно з п. 4.2.6. кредитного договору на період фактичної дії цього договору позичальник зобовязався проводити щорічне страхування 100% вартості предмету іпотеки. Позичальник порушує свої зобов'язання за кредитним договором, не сплачує заборгованість за кредитом у передбачені договором строки та проценти за користування кредитом, не застрахував предмет іпотеки у строки, визначені договором. На вимоги про

погашення заборгованості, необхідність страхування транспортного засобу позичав поручитель не відреагували.

У судовому засіданні з указаних підстав представник позивача позовні ' підтримав та просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_2,на користь заборгованість за кредитним договором в сумі 271332,87 грн., а також звернути стягн. трикімнатну квартиру АДРЕСА_2, що належить ні спільної сумісної власності ОСОБА_5, ОСОБА_3. : просить суд виселити ОСОБА_5, ОСОБА_3 та інших мешканців, які проживають у з квартирі.

Відповідач ОСОБА_2, ОСОБА_5 позовні вимоги визнали частково з викладених у письмовому запереченні на позов. В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 заперечувала факту порушення зобовязань за договором та вказану позивачем заборгованості та невчасного страхування предмету іпотеки. Пояснила також,що заборгованість зі сплати кредиту виникла у звязку із відсутністю доходів.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала з підстав, що викладені в запереченні на позов.

Третя особа на стороні відповідача заперечив щодо задоволення позову та пояснила проживає у квартирі, яка є предметом іпотеки, іншого житла в нього немає.

Вислухавши пояснення сторін та осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що 28.02.2008 року між Акціонерним "БРОКБІЗНЕСБАНК" в особі Рівненської філії, (у звязку зі зміною найменування особи публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк», далі в рішенні банк) та Р як позичальником було укладено кредитний договір №104К-08, а 28 лютого 2008 г укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору.

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору банк надав позичальнику гроші в сумі 200000 грн., на строк з 28 лютого 2008 року по 15 лютого 2018 року включно 20% річних.

Судом беззаперечно встановлено, що банк виконав свої зобов'язання за договором, зокрема позичальнику було видано кредитні кошти в указаному : підтверджується заявою на видачу готівки №23 від 28 лютого 2008 року.

Відповідно до п.2.1. кредитного договору позичальник здійснює кредиту у готівковій або у безготівковій формі на відкритий банком позичальник : рахунок згідно з графіком, наведеним у Додатку №1 до договору. Позичальник : здійснювати своєчасне повернення кредиту, сплачувати нараховані проценти. в свої зобов'язання у повному обсязі у строки, передбачені кредитним договором V позичальник зобовязався сплачувати проценти за кредит щомісячно, виходячи із 20%, не пізніше 15 числа наступного місяця наступного за тим, в якому нараховані відсотки (п. 2.3.4).

Відповідно до п. 7.1 кредитного договору за порушення строків заборгованості за кредитом та/або сплати процентів за користування кредит і право нараховувати позичальнику неустойку за кожний день прострочена і подвійної процентної ставки, що визначена в п. 1.1. кредитного договору простроченої заборгованості.

Крім того, згідно з п. 4.2.6. кредитного договору на період фактичної дії договору позичальник зобовязався проводити щорічне страхування 1 предмета іпотеки.

Факт невиконання в порушення вимог ст. 526. ст. 1050, ст. 1054 ЦК України вказаних зобовязань за кредитним договором підтверджується дослідженим судом заборгованості та в частині невиконання зобовязання щодо своєчасного страхування іпотеки не заперечувався сторонами.

Отже, судом беззаперечно встановлено, що позичальник порушив свої зобовязання за кредитним договором, не сплачує заборгованість за кредитом у передбачені договором строки та проценти за користування кредитом, не застрахував предмет іпотеки визначені договором (п. 4.2.6 кредитного договору), у звязку з чим у відповідача утворився борг за кредитним договором по тілу кредиту 191618 гривень. відсотках - 48308,58 гривень, що встановлено судом із поданого позиві заборгованості.

28.02.2008 року між банком та ОСОБА_5, ОСОБА_3 в забезпечення зобовязань по ОСОБА_5 по кредитному договору було укладено договір іпотеки квартири АДРЕСА_3. Згідно цього ж договору, вартість предмета іпотеки визначено сторонами 303330 гривень.

Згідно з п.5.1.1. договору іпотеки банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо при настанні строку виконання позичальником основного зобовязання або його частини, воно не буде виконане, а також вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання отримати задоволення своїх вимог вартості предмета іпотеки.

Окрім того, у відповідності до п. 4.5. договору іпотеки, у випадку недоотримання іпотекодавцям умов вказаного договору щодо обовязку страхування предмету іпотеки, іпотекодержатель має право вимагати сплатити штраф у розмірі 5% від суми кредиту, що становить 10000 гривень.

Згідно з договором поруки від 28.02.2008 року, укладеним між банком та ОСОБА_2, остання несе солідарну відповідальність разом з ОСОБА_5 в разі невиконання останнім зобовязань за вказаним кредитним договором, (п. 1.1.).

Згідно ч. 1 , ч. 2 ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. У разі порушення іпотекодавцем обов'язків щодо збереження чи страхування предмета іпотеки іпотекодержатель може скористатися правами, визначеними згідно з частиною першою цієї статті, або вжити заходів для збереження чи страхування предмета іпотеки у власних інтересах та за власний кошт.

Згідно ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлено, що у виконання вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку», банком була вручена ОСОБА_5 вимога, як іпотекодавцю від 18.02.2010 р. про порушення основного зобов'язання за договору кредиту та попереджено про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Вимога ОСОБА_5 була отримана 19.02.2010 р.. про що свідчить його власноручний підпис на копії такої вимоги.

Поряд з тим, відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь - який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку, а тому суд не може прийняти до уваги заперечення на позов відповідачів про те, що не всіма відповідачами було отримано таку вимогу.

У відповідності до ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження.

Згідно ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у рішенні суду про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в тому числі зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження та початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.

У зв'язку з цим, суд вважає за необхідне здійснити звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, з початковою ціною продажу предмета іпотеки 211595,00 гривень, що відповідно до, відповідно до п. 1.2. договору іпотеки є іпотечною вартістю предмета іпотеки.

Відповідно до ч.2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Поряд з тим, позовні вимоги у вказаній частині не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не було надано будь-якого доказу у підтвердження факту дійсного проживання в квартирі будь-яких осіб, так як не було надано доказів непроживання у квартирі неповна дітей, у звязку із чим суд прийшов до висновку про відсутність достатніх доказів підтвердження порушення прав позивача.

Згідно з ч. З ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками в даному разі збитками позивач вважати доходи, які банк міг би реально одержати за звичайних обставин, якби його пре було порушене (упущена вигода). Тобто, розмір збитків в такому разі дорівнює : відсотків, нарахованих за користування кредитними коштами, що складає 48308,58 гривен

Судом встановлено, що заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача неустойки в виді пені та штрафу на суму 31406,29 гривень є значною для відповідачів заборгованість за кредитним договором утворилась у період економічної кризи в державі тому оцінюючи розмір збитків, заподіяних невиконанням зобовязання (з огляду на полов ч. 4 ст.623 ЦК України за умови відсутності доказів у підтвердження вжиття позивачем за щодо одержання упущеної вигоди, суд прийшов до висновку, що розмір неустойки співмірним із розміром збитків, а тому позов у цій частині підлягає задоволенню частково шляхом солідарного стягнення з відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_2 пені на суму гривень та штрафу на суму 2000 гривень.

На підставі викладеного, а також ст.ст. 526,549,559,551,589,612 ЦК України, керуючись ст.ст. 10,11,60,88,212,214,215,226 ЦПК України, суд,

Вирішив:

Позов задоволити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_2 на ні Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» заборгованість за кред договором в сумі 243926 гривень 58 копійок, в рахунок якої звернути стягнення на іпотеки, що належить на праві власності ОСОБА_5 та ОСОБА_5 Максимівні, а саме : квартиру АДРЕСА_4, шляхом її гір: прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною реалізації 303330 гривень.

У задоволенні позову в частині виселення мешканців з квартири АДРЕСА_4 - відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» витрати в розмірі 1700 гривень по оплаті державного мита та 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий