РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2010 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді Сидорука Є.І.

при секретарі Патій Н.А.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому розгляді в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2010 року в Рівненській міський суд з позовом звернувся ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, та просить позов задоволити за всіх обставин викладених в позові.

Відповідач в судовому засіданні позов визнає і не заперечує проти його задоволення.

Заслухавши пояснення сторін, всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що в кінці 2004 року позивач маючи намір змінити місце проживання та переїхати на постійне місце проживання до України із Республіки Таджикістан звернувся до свого знайомого відповідача по справі для придбання квартири. В подальшому позивач передав кошти для придбання житла відповідачу і останній 30 грудня 2004 року придбав квартиру № 232 в будинку № 30, що знаходиться в м. Рівне вул. Макарова, що підтверджується Договором купівлі-продажу ВВО № 763159 від 30 грудня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_4 А також Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Серії СВЕ № 773610 виданого КП «РМБТІ».

Квартира № 232 в будинку № 30, що знаходиться в м. Рівне вул. Макарова, згідно вищезазначених документів належить ОСОБА_5. Однак відповідно до наданих документів вбачається, що відповідач придбав зазначену квартиру за кошти позивача та деякий час користувався нею за згодою позивача. Сторони безспірно вважають власником квартири позивача ОСОБА_3, що підтверджується постійним на даний час проживанням в ній позивача.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Оцінюючи в сукупності докази, суд рахує, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

На підставі ст.ст. 203, 235 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 59, 60, 88, 208, 209, 213, 214, 215, 218, 367 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним задовольнити.

Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 13.12.04 р. визнати частково недійсним в частині покупця та визнати ОСОБА_3 власником квартири АДРЕСА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд. У разі якщо рішення було постановлено без участі осіб, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя