Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області у складі :

головуючого - судді Жигановської О.C.,

суддів: Косигіної Л-М., ОСОБА_1,

при секретарі судового засідання Порохня М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу арбітражного керуючого товариства з обмеженою відповідальністю „Багатогалузева фірма республіканське управління механізації шляхового будівництва" (надалі - Арбітражний керуючий) на ухвалу судді Радомишльського районного суду від 02 листопада 2010 року у справі за позовом Арбітражного керуючого до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Потіївська сільська рада Радомишльського району про визнання правочинів недійсними,

встановила :

У жовтні 2010 року Арбітражний керуючий в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю „Багатогалузева фірма республіканське управління механізації шляхового будівництва" звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання правочинів недійсними, а саме: довіреності від 24.03.2008 року, виданої ОСОБА_2 на ім'я ОСОБА_5, ОСОБА_3 та заяви ОСОБА_6 про відступлення частки в статутному капіталі на користь ОСОБА_3, які посвідчені секретарем Потіївської сільської ради. Зазначив, що відповідачі протиправно вчиняли дії спрямовані на незаконне заволодіння майном та правами на нього, які належали товариству. При цьому, дії щодо обох правочинів носять удаваний характер, оскільки між сторонами фактично укладався договір купівлі-продажу.

Ухвалою судді Радомишльського районного суду від 02.11.2010 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

В апеляційній скарзі Арбітражний керуючий, з посиланням на порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та відкрити провадження у справі. Вказує на те, що суддя неправильно визначила характер правовідносин. Арбітражний керуючий не є учасником (засновником, акціонером) господарського товариства, а отже не підпадає під визначення суб'єкта господарської діяльності. Спірні правовідносини не виникають з корпоративних відносин.

Вислухавши доводи осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість оспорюваної ухвали в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги частково з наступних підстав.

Відмовляючи у прийнятті позовної заяви про визнання правочинів недійсними, суддя першої інстанції, з посиланням на ст.122 ЦПК України, вважав, що заява не підлягає розгляду в суді в порядку цивільного судочинства, оскільки спір виник з корпоративних відносин.

Проте, повністю з таким висновком погодитись не можна, виходячи з наступного.

Згідно Закону України від 15 грудня 2006 року №483-5 „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення підсудності справ з питань приватизації та з корпоративних спорів", роз'яснень, викладених в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 жовтня 2008 року „Про практику розгляду судами корпоративних спорів", до підвідомчості господарських судів віднесено справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Виходячи зі змісту позовної заяви та матеріалів, долучених до неї, позивач просив визнати недійсною довіреність від 24.03.2008 року, видану ОСОБА_2 на ім'я ОСОБА_5, ОСОБА_3 та заяву ОСОБА_2 про відступлення частки в статутному капіталі на користь ОСОБА_3

Спір про законність видачі і оформлення довіреності не відноситься до корпоративних правовідносин, тому він, відповідно до ст.15 ЦПК України, повинен вирішуватись за правилами цивільного судочинства.

Апеляційна інстанція відповідно до положень ч.2 ст.307 ЦПК України, не наділена повноваженнями відкриття провадження у справі, оскільки це питання згідно до ст.122 ЦПК України віднесено до компетенції суду першої інстанції. Отже, прохання апелянта про відкриття провадження у даній справі, не підлягає до задоволення.

Що стосується іншої частини позовних вимог, то виходячи з положень вище згаданого Закону №4 83-5, відступлення частки в статутному фонді відноситься до корпоративних спорів, оскільки повязані із діяльністю товариства. Тому районний суд в цій частині обґрунтовано відмовив у відкритті провадження у справі за правилами ст.122 ЦПК України.

Є безпідставними посилання апелянта на те, що він як ліквідатор банкрута - арбітражний керуючий не є учасником господарського товариства, а тому не підпадає під суб'єктний склад осіб, спори між якими, відповідно до п.4 ч.1 ст.12 ГПК України підвідомчі господарським судам. Так, дійсно він не є учасником господарського товариства. Однак, за своїм правовим статусом (а.с.8) і наданими йому законом повноваженнями /ст.25 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"/ являється правомочним представником господарського товариства, в інтересах і від імені якого, пред'явлений даний позов.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.303, 307, 312, 313 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила :

Апеляційну скаргу арбітражного керуючого ТОВ „Багатогалузева фірма республіканське управління механізації шляхового будівництва" задовольнити частково.

Ухвалу судді Радомишльського районного суду від 02 листопада 2010 року в частині відмови у відкритті провадження у справі за позовом арбітражного керуючого ТОВ „Багатогалузева фірма республіканське управління механізації шляхового будівництва" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Потіївська сільська рада Радомишльського району про визнання недійсною довіреності від 24.03.2008 року - скасувати, а позовну заяву в цій частині направити до того ж суду для вирішення питання про її прийняття та відкриття провадження у справі.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді