Справа №2-205/10 22.04.2010 22.04.2010 22.04.2010
Справа № 22ц- 1394/10 Головуючий у 1-й інстанції Висоцька Г.А.
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

22 квітня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Козаченка В.І.,

суддів: Мурлигіної О.Я., Довжук Т.С.,

при секретарі судового засідання Аніщенко Д.В.,

за участю:

представників відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення

Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 лютого 2010 року

за позовом

ОСОБА_4 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_5, відкритого акціонерного товариства «ОСОБА_6 Аваль» (далі ВАТ «РБА») про припинення правовідносин, що виникли з договору поруки,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2009 року ОСОБА_7, яка раніше мала прізвище ОСОБА_5, звернулася до суду з позовом до підприємця ОСОБА_5 (далі - СПД ОСОБА_5Є.) та ВАТ «РБА» про визнання припиненим правовідносин, які виникли між нею та ВАТ «РБА» за договором поруки, укладеного 23 квітня 2007 року між нею та банком на забезпечення виконання кредитних зобовязань СПД ОСОБА_5Є перед останнім.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 лютого 2010 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги. На думку апелянта, висновки суду суперечать обставинам справи та вимогам матеріального права.

Представник банка, заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, просить залишити рішення суду без змін.

Представник СПД ОСОБА_5 вважає апеляційну скаргу обґрунтованою.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 9 січня 2007 року між ВАТ «РБА» та ОСОБА_5, як субєктом підприємницької діяльності, було укладено кредитний договір № 010/01-04/07-01 LIC. За умов договору банк відкрив позичальнику невідновлювальну кредитну лінію у 2 000 000 грн. строком до 9 січня 2010 року зі сплатою 18,5 % річних. Сторони договору передбачили, що він діє до часу повного погашення заборгованості позичальником за договором.

З часу укладення договору до 23 квітня 2007 року, сторони за кредитним договором уклали ще декілька додаткових договорів, а саме 22 січня, 5 лютого, 1 і 19 березня 2007 року за №№2,3,4,5 відповідно.

23 квітня 2007 року сторони по кредитному договору уклали до нього додатковий договір № 6 яким змінили частину умов кредитного договору від 9 січня 2007 року, та поряд з іншим збільшили суму кредитної лінії 9 335 890 грн. зі сплатою 15% річних.

Цього ж числа ВАТ «РБА» та позивачка уклали договір поруки № 010/01 -04/07-01 LIC/3 за яким позивачка зобовязалася відповідати по борговим зобовязанням боржника СПД ОСОБА_5, які виникають з умов кредитного договору від 9 січня 2007 року та інших додаткових договорів , що укладені в рамках цього договору. Позивачка поручилася за повернення СПД ОСОБА_5 9 335 890 грн. кредиту, сплату процентів за його користування, комісійної винагороди, неустойки, в розмірах передбачених кредитним договором, а також за відшкодування можливих збитків та виконання інших умов кредитного договору в повному обсязі.

Після цього, а саме 4 липня 2008 року та 1 грудня 2008 року, банк та позичальник СПД ОСОБА_5 уклали ще дві додаткові угоди до основного кредитного договору, № 010/01 - 04/07 - 01 LIC/023 та № 010/01 - 04/07 - 01 LIC/024, яким змінили п. 1.1. кредитного договору, розмір відсотків за користування кредитом (з 15% до 23%), а також частково порядок виплати кредиту. При чому, розмір кредиту, який зобовязана виплати ОСОБА_5 залишався тим же.

Банк та позичальник за період з 3 травня 2007 року по 10 вересня 2007 року ще укладали 12 додаткових договорів, якими змінювали додаток до кредитного договору (розмір щомісячних платежів), а останнім з вказаних договорів внесли зміни в п. 5.1. і 6.1 кредитного договору.

Встановивши відсутність встановлених ст. 559 ЦК України підстав для припинення договору поруки, та наявність зобовязань позивачки як поручителя в межах та обємі, встановленого договором поруки, суд обґрунтовано відмовив в задоволенні позову.

Доводи апелянта суперечать обставинам справи та вимогам матеріального права.

Так, порядок погашення процентів встановлених кредитним договором та відсотки за користування кредитним договором самі по собі не збільшують обсяг відповідальності поручителя, який обмежений договором поруки.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення, але протягом двох місяців з дня набрання законної сили може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України.

Головуючий:

Судді: