АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія - 46 (_4________) ОСОБА_1
Доповідач - Карнаух В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2010 року колегія суддів судової палати з цивільних справ

апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Ляховської І.Є.

суддів - Барильської А.П., Карнаух В.В.

при секретарі - Бондаренко І.В.

за участю: позивача ОСОБА_2, її представника -ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4 та його представника -ОСОБА_5 представника 3-ї особи - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3, яка діє в інтнресах ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_4 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 30 березня 2010 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа - Служба у справах дітей виконкому Довгинцівської районної у місті ради, про визнання частини домоволодіння спільною сумісною власністю подружжя та виділення 2/3 часток цього майна,-

ВСТАНОВИЛА: У листопаді 2007 року ОСОБА_2 звернулася до ОСОБА_4 з позовом, який в подальшому уточнила, про визнання частини домоволодіння № 33 по вул.. Поповича у м. Кривому Розі спільною сумісною власністю подружжя та виділення їй 2/3 частки цього майна.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 30 березня 2010 року позов задоволено частково. Суд визнав 54М00 спірного домоволодіння сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_4, виділив ОСОБА_2, з урахуванням інтересів неповнолітньої доньки, 2/3 частини, тобто 38М00 у спільній сумісній власності, також стягнув судові витрати у сумі 1278,91 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить змінити рішення суду, задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі. При цьому посилається на те, що суд неправильно визначив період, з якого сторони перестали жити однією сім,єю, та неправильно встановив частки у сумісній власності; не стягнув 1550 грн. за проведення експертизи.

Відповідач ОСОБА_4, не погоджуючись з рішенням суду, ставить питання про його скасування та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову. Вважає за необхідне визнати спільною власністю сторін 34,01 % домоволодіння та визнати за позивачкою, з

урахуванням інтересів дитини, 25% цього майна.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2 ,задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.6 ст. 60 та ст.. 22.КоБС, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

У ч.6 ст. 57 СК визначено, що суд може визнати особистою приватною власністю дружиби, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв,язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Згідно з зазначеними нормами при вирішенні питання про визнання майна подружжя їх спільною сумісною чи особистою приватною власністю з,ясуванню підлягають як підстави і час набуття такого майна, так і обставини, що свідчать про окреме проживання подружжя у зв,язку з фактичним припиненням шлюбних відносин до чи після розірвання шлюбу.

Судом встановлено, що сторони в лютому 1995 року, в період шлюбу, отримали на сім,ю від ВАТ «Криворіжсталь», де працював відповідач, котедж по вул.. Поповича, 33 у м. Кривому Розі, за який згідно договору ОСОБА_4 протягом 25 років повинен був сплатити 477 313 953 крб.

Оскільки, до розірванн шлюбу сторони разом сплатили частково вартість домоволодіння, позивачка просила суд визнати 89/100 частини жилого будинку сумісною власністю подружжя та виділити їй з донькою 2/3 частини спільного майна.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що сторони проживали як подружжя до січня 2002 року та із вартості домоволодіння станом на дату припинення подружніх відносин. Однак, на думку колегії суддів, з такими висновками суду погодитися не можна з наступних підстав.

Як вбачається із угоди про отримання відповідачем котеджу на пільгових умовах та його зобов,язання перед комбінатом«Криворіжсталь» від 14.02.1995. /а.с.31.32/, ОСОБА_4 отримав від підприємства безпроцентну позику на покращення житлових умов у сумі 813 134 835 крб. строком на 25 років. Згідно з зазначеною угодою та довідкою.../а.с.30/ погашенню підлягав борг в сумі 477 313 953 крб./ без урахування суми вартості загальної площі квартири у розмірі 21 кв.м. на кожного члена сім,ї та 10 кв. м. на сім,ю, яку перерахував комбінат на р/ р кооперативу/. Тобто, поверненню відповідачем підлягав борг у сумі 477 3 13 953 крб.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув на це уваги та безпідставно виходив із вартості домоволодіння станом на січень 2002 року.

Крім того, на думку колегії суддів, суд першої інстанції неправильно визначив період перебування сторін у шлюбних відносинах; безпідставно не взяв до уваги пояснення позивачки про те, що після розірвання шлюбу сторони поновлювали шлюбні відносини в період з 01.02.2003. до 28.09.2004.. Ці пояснення позивачки підтверджуються довідкою Дзержинського відділу державної виконавчої служби /а.с. 85//, згідно якої вона в зазначений період відкликала виконавчий лист по стягненню аліментів з відповідача. Останній в свою чергу доказів протилежного не надав. Сукупність цих обставин, на думку колегії суддів, дає підставу для висновку про те, що зазначений період слід розцінювати як поновлення сторонами шлюбних відносин та зарахувати його до періоду перебування сторін у фактичних шлюбних відносинах. Виходячи з чого, сума, виплачена сторонами за період шлюбних відносин, виходячи із довідки про погашення суми кредиту / а.с. 30/, складатиме 1848, 14 грн.

З огляду на зазначене та з урахуванням того, що іншого спільного майна у сторін немає, колегія суддів вважає, що для визначення частки подружжя у спірному домоволодінні розрахунок слід проводити виходячи із суми кредиту - 477 313 953 крб. та виплаченої сторонами суми станом на 01.10.2004., яка складає 1848,14 грн., а саме: : 1848,14 х 100% : 4773,14. Отже, спільна частка подружжя у спірному домоволодінні буде складати 38,71% від загальної частки, а частка одного із подружжя складає половину від 38,71%, тобто 19,4%.

Зважаючи на те, що відповідач погоджується визнати спільною власністю подружжя 34,1% домоволодіння та визнати за позивачкою, з урахуванням інтересів неповнолітньої доньки, право власності на 25% спільної власності, колегія суддів приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню саме в цій частині і за нею необхідно визнати право власності на 25М00 від 39М00 домоволодіння №33 по вул.. Поповича у м. Кривому Розі, тобто на 1/4 частину у спільній власності подружжя, а за відповідачем - на 3/4 цієї власності.

Тому рішення суду в частині визначення частки спільної власності подружжя у спірному домоволодінні повинно бути змінено, ця частка підлягає зменшено з 54М00 до 39М00 / або 1/3 частина/, а рішення суду в частині виділу ОСОБА_2 2/3 часток у спільній сумісній власності необхідно скасувати з ухваленням нового рішення, яким розподілити сумісне майно подружжя, визнавши за позивачкою право власності на 1/4 частину у спільній сумісній власності, а за відповідачем - право власності на 3/4 частини цієї власності, відповідно до положень п.п.1, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України.

Як вбачається із матеріалів справи, судова будівельно-технічна

експертиза була призначена для встановлення реальної вартості спірного домоволодіння станом на січень 2002 року та на листопад-грудень 2004 року за клопотанням представника позивачки ОСОБА_7. З огляду на те, що для вирішення даного спору не було потреби в проведенні такої експертизи та з того, що її висновки не були використані в процесі розгляду справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що не підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки 1550 грн. за проведення цієї експертизи.

В іншій частині рішення суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п.1, 4 ч.1 ст. 309, ст.. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8, яка діє в інтересах ОСОБА_2, відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від ЗО березня 2010 року змінити в частині визнання розміру спільної сумісної власності подружжя у вигляді домоволодіння №33 по вул.. Поповича у м. Кривому Розі, зменшивши цей розмір з 54/100 частин до 1/4 частини.

Рішення суду в частині виділу ОСОБА_2 2/3 частини у спільній сумісній власності скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення. Розподілити спільне сумісне майно подружжя у вигляді домоволодіння № 33 по вул.. Поповича у м. Кривому Розі, визнавши за ОСОБА_2 Георгієвною право власнсоті на 1/4 частину, а за ОСОБА_4 - право власності на 3/4 частини цього домоволодіння.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий /підпис/ Судді: /підписи/ Зоригіналом згідно:

Суддя - доповідач: В.В.Карнаух