Автозаводський районний суд м.Кременчука
Справа № 2-1906/2010 р.
15 січня 2010 року. Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:
головуючого судді Савічева В.О.
при секретарі Коршак Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним та визнання права власності,
У грудні 2009 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним та визнання права власності, зазначивши, що 09 лютого 2009 року між ним та ОСОБА_2 було вчинено правочин, за яким він передав ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 41 100 доларів США, а останній передав йому автомобіль марки «BMW Е53/Х5 3.0 D», випуск 2006 року, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить йому на праві приватної власності.
Оскільки, за розпискою ОСОБА_2, останнім, у його володіння було передано автомобіль, вважає, така дія ОСОБА_2 є заставою у вигляді закладу.
На його думку, розписка відповідача від 09.02.2009 року є договором застави в розумінні норм цивільного законодавства України, оскільки за нею він передав ОСОБА_2, а останній отримав грошові кошти в розмірі 41 100 доларів США в заставу на автомобіль марки «BMW Е53/Х5 3.0 D», випуск 2006 року, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.
Через деякий час з моменту укладення договору застави, він неодноразово телефонував відповідачу з метою узгодження строку та порядку повернення грошових коштів. Однак, станом на час звернення до суду, відповідач на телефонні дзвінки не відповідає та уникає контакту.
На його думку, така поведінка відповідача свідчить про небажання та/або неможливість виконання умов укладеного між ними 09.02.2009 року договору застави автомобіля. Цим самим, ОСОБА_2 порушує законне право власності на належні йому грошові кошти в розмірі 41 100 доларів США.
В судовому засіданні свої вимоги підтримав і просив їх задовольнити в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача ВРЕР в м. Кременчуці в судове засідання не з*явилися по невідомій суду причині, про день слухання справи були повідомлені належним чином.
Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення позивача, дав повну оцінку зібраним по справі доказам, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Відповідно до вимог пункту 3 частини 1 статті 208 ЦК України, вказаний правочин було вчинено у письмовій формі, доказом чого є розписка відповідача від 09.02.2009 року такого змісту: «Я, ОСОБА_2 беру у ОСОБА_3 41 100 (доларов СІІІА) сорок одна тисяча сто доларов. В залог оставляю машину BMW 2006 г № НОМЕР_1. (дата, підпис)».
Відповідно до статті 572 Цивільного кодексу України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Норма частини 1 статті 574 ЦК України передбачає, що застава виникає також на підставі договору.
Згідно статті 576 ЦК України, предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.
Оскільки, за розпискою відповідача ОСОБА_2, останнім, у володіння позивача ОСОБА_1 було передано автомобіль, суд вважає, що на підставі частини 2 статті 575 ЦК України така дія відповідача ОСОБА_2 є заставою у вигляді закладу.
Розписка відповідача від 09.02.2009 року є договором застави в розумінні норм цивільного законодавства України, оскільки за нею позивач передав відповідачу, а останній отримав грошові кошти в розмірі 41 100 доларів США в заставу на автомобіль марки «BMW Е53/Х5 3.0 D», випуск 2006 року, кузов № НОМЕР_2, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.
Зазначений договір застави можна вважати правочином, що спрямований на відчуження права власності, оскільки, за ним відповідач мав на меті передати позивачу право власності на предмет застави, у разі неповернення отриманих коштів.
Згідно статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Відповідно до статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори); дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.
Стаття 210 ЦК України встановлює, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.
Стаття 577 ЦК України встановлює, що застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна; моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.
Норми статті 334 ЦК України передбачають, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом; переданням майна вважається вручення його набувачеві; якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.
У зв'язку з тим, що сторонами не було вчинено дій щодо державної реєстрації договору застави, а він потребує такої, суд вважає, що на підставі викладених вище норм чинного цивільного законодавства України, існують всі підстави для визнання вказаного договору застави, що був укладений між сторонами, дійсним.
Також, враховуючи ту обставину, що відповідач ОСОБА_2 не виконав свої зобов'язання, передбачені умовами укладеного з позивачем ОСОБА_1, договору застави автомобіля, суд вважає, що на підставі укладеного між сторонами правочину та згідно норм цивільного законодавства, у позивача виникло право на визнання за ним права власності на предмет застави.
Керуючись ст. ст. 202, 210, 328, 334, 572, 574, 575, 576, 577 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 169, 212, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним та визнання права власності - задовольнити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто судом , що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ: