Справа № 2-84/10
РІШЕННЯ

Іменем України

"01" червня 2010 р. Підгаєцький районний суд

Тернопільської області

в складі:

головуючого судді Горуц P.O.

при секретарі Костенюк М.Я.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2М

з участю відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Підгайці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення безпідставно набутих коштів в сумі 25600 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про повернення безпідставно набутих коштів в сумі 25600 грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю та пояснив, що 27 серпня 2008 року відповідач не являючись власником автомашини ВАЗ 2108 державний номерний знак НОМЕР_1 ,1986 року випуску продав йому цей автомобіль за 3200 доларів США. Даним автомобілем він користувався до двох місяців і за цей час декілька раз його ремонтував. Про те ,що автомобіль має недоліки ОСОБА_3 йому нічого не говорив. Він самостійно не пересвідчився у технічному стані автомобіля, хоча йому в цьому ніхто не перешкоджав.

В жовтні 2008 року при розмові з відповідачем ,останній погодився повернути йому гроші, а автомобіль залишити в себе. З того часу автомашина НОМЕР_2 ,1986 року випуску, знаходиться у ОСОБА_3 ,який по даний час не виконує свої зобов'язання щодо повернення безпідставно набутих коштів в сумі 3200 доларів США ,що в еквівалентному виразі становить 25600 грн.

Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на вимоги ст.ст.1213, 1214 ЦК України, вважає кошти заплачені ОСОБА_1 за придбаний автомобіль у ОСОБА_3, безпідставно набутими останнім, а тому вимоги позивача просить задовольнити.

В судовому засіданні відповідач позов не визнав та пояснив ,що автомашину НОМЕР_2 ,1986 року випуску ,він купив для себе у жительки с. Білокриниця Підгаєцького району Тернопільської області ОСОБА_5 за 1500 доларів США. Придбаний ним автомобіль не- є безпідставно набутим майном. Проводячи ремонт даного автомобіля за місцем свого проживання, ОСОБА_1 неодноразово бачив цю машину і так як вона йому сподобалась просив його продати її. Погодившись продати дану автомашину та домовившись із покупцем, тобто із ОСОБА_1 за ціну із врахуванням понесених ним чималих затрат на її ремонт, продав машину за 3200 доларів США, про що написав відповідну розписку. Позивач знав, що він не є власником автомашини, а власником є ОСОБА_5, оскільки ще при проходженні технічного огляду 27.08.2008 року даний платіж здійснювався від імені власника. Цього ж дня він разом із ОСОБА_1 їздили до власниці машини в с. Білокриницю, щоб поїхати до нотаріуса та зробити генеральну довіреність на нового власника машини, тобто на позивача, оскільки останній не хотів переоформляти її на себе, так як це дорого коштує. Проте і стан машини і те, що її власником є ОСОБА_5 позивача влаштовувало, а інакше б він не купляв машину та не платив гроші, які зараз безпідставно вимагає. Будь-якої домовленості між ним та відповідачем про те, що він повертає останньому гроші в сумі 3200 доларів США, а машину забирає назад, не було і ніяких зобов'язань між ними не існує. Позивач не повертав йому вищевказаний автомобіль.

Після того, як він купив машину у ОСОБА_5 ,остання не оформляла генеральну довіреність на нього ,оскільки в цьому на той момент ще не було необхідності і грошей, а лише потім оформила довіреність на позивача, який самостійно вдруге їздив до неї в с. Білокриницю.

Позивач ОСОБА_1 користується придбаним автомобілем - згідно генеральної довіреності виданої від ОСОБА_5

Просить відмовити в задоволенні позову, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, в їх задоволенні просить відмовити.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила ,що її чоловік знав ОСОБА_3 і разом з ним домовились про продаж автомобіля НОМЕР_2 власником якого є вона. Відповідач заплатив їй 1500 доларів США за вказаний автомобіль і забрав його. Тоді вона ніякого доручення ОСОБА_3 на машину не оформляла. Літом 2008 року до неї приїжджав ОСОБА_3 разом із ОСОБА_1 ,для того ,щоб поїхати з ними до нотаріуса і дати генеральну довіреність на ім'я ОСОБА_1 ,який купив машину ВАЗ 2108 у ОСОБА_3 Тоді вона доручення не дала , оскільки не було нотаріуса. Через деякий час до неї приїжджав сам позивач і вони разом їздили до приватного нотаріуса ,де вона оформила на його ім'я генеральну довіреність. Будь-яких претензій матеріального характеру до ОСОБА_3 немає, ціна за яку вона продала автомобіль відповідачу їй повністю підходила.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив ,що є сином відповідача. Йому відомо, що ОСОБА_1 домовився з батьком про продаж автомобіля ВАЗ 2108, який був придбаний останнім для особистого використання. Технічного паспорта на автомобіль ,який був придбаний позивачем у його батька ,він не брав. Ремонтувати автомобіль, ОСОБА_1 ,як його власник, їздив сам до ОСОБА_7

Свідок ОСОБА_7К суду пояснив ,що до нього відповідач не приганяв автомобіль НОМЕР_2 на ремонт ,а це робив його власник - ОСОБА_1 Дану машину ремонтував неодноразово і після цього її повертав власнику - позивачу. Будь-яка машина ламається через її знос ,вік , але й тут також була вина ОСОБА_1 ,який незважаючи на це, що загорілась лампочка тиску масла продовжував нею їхати.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила ,що є дружиною позивача. їм з чоловіком ,брат останнього сказав, що відповідач продає свою машину ,а вони якраз хотіли купити машину. Чоловіка брат живе на одному подвір'ї із ОСОБА_3 Коли купляли машину її стан не перевіряли ,а повірили на слово відповідачу, що вона в хорошому стані. Машиною користувались до двох місяців і за цей час вона декілька разів ламалась. В жовтні 2008 року чоловік віддав машину ОСОБА_3, а той в свою чергу мав повернути гроші в сумі 3200 доларів США ,проте до цього часу їх не віддав.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив ,що є братом позивача. Йому відомо ,що автомобіль знаходиться на спільному подвір'ї де проживає він та ОСОБА_3 Дана машина була у користуванні ОСОБА_1 приблизно до 2 -ох місяців. Йому нічого невідомо де знаходяться ключі від машини, оскільки він їздив на роботу і по місцю проживання був відсутній.

Суд , заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 ,ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,ОСОБА_9 ,дослідивши матеріали справи щрийшов до висновку ,що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

У відповідності із ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено ,що відповідач ОСОБА_3 придбав автомобіль НОМЕР_2 ,1986 року випуску у жительки с. Білокриниця Підгаєцького району Тернопільської області - ОСОБА_5 за 1500 доларів США. Даний факт, крім самого відповідача, підтверджено в судовому засіданні свідками ОСОБА_5, ОСОБА_6

Проводячи ремонт даного автомобіля та готуючи його для використання в особистих потребах, у нього на той момент не було необхідності переоформляти машину на себе ,чи оформляти генеральну довіреність від власника на право володіння користування та розпорядження нею.

В результаті проведеного ремонту автомобіля відповідач поніс додаткові затрати, із врахуванням яких, домовившись із позивачем за його ціну, яка влаштовувала обох, продав машину ВАЗ 21С S zer т лбнпй номерний знак НОМЕР_1 ,1986 року випуску останньому.

Тобто, 27 серпня 2008 року за спільною домовленістю між сторонами , ОСОБА_3 вищезазначений придбаний ним автомобіль, за який він заплатив ОСОБА_5 1500 доларів США, продав ОСОБА_1 за 3200 доларів США. Той факт, що власником автомобіля згідно технічного паспорта є ізек Г.В., позивач знав ще у день придбання автомобіля, що ним самим зазначено у поданій позовній заяві та підтверджено у судовому засіданні.

Позивач ОСОБА_1 користується придбаним автомобілем - згідно генеральної довіреності виданої ОСОБА_5 і посвідченої приватним нотаріусом Підгаєцького районного нотаріального округу ОСОБА_10 8 вересня 2008 року. Дана довіреність чинна до 8 вересня 2018 року.

Згідно ч.І ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Твердження ОСОБА_1 про існування перед ним зобов'язання у ОСОБА_3 про повернення йому коштів в сумі 3200 доларів США ,а також, що з жовтня 2008 року автомобіль НОМЕР_2, 1986 року випуску, знаходиться у відповідача, суд до уваги не приймає, оцінюючи їх критично, оскільки такі обставини в судовому засіданні не доведено позивачем та спростовано відповідачем,свідками ОСОБА_5, ОСОБА_6

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Виходячи із заявлених позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення безпідставно набутих коштів в сумі 25600 грн., суд, вважає їх необгрунтованими та безпідставшглш, оскільки зобов'язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виникають при наявності наступних вимог:

По-перше, необхідно, щоб одна особа набула (зберегла) майно за рахунок іншої.

По-друге,необхідно, щоб набуття майна однією особою за рахунок іншої відбулося без достатньої правової підстави, а отже кошти повернен яких вимагає позивач не є безпідставно набутими відповідачем.

За наведених вище обставин, суд прийшов до переконання, що задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити за безпідставністю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10,11,60,212,215 ЦПК Україн ст.ст. 1213, 1214 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення безпідставно набутих коштів в сумі 25600 грн. відмовити за безпідставністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано

Тернопільському апеляційному суду через Підгаєцький районний суд

протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на

рішення суду подається Тернопільському апеляційному суду через Підгаєцький районний суд протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Тернопільського апеляційного суду.

Головуючий: ОСОБА_11