Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2010 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Боженко Л.В., при секретарі - Отрошко Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Павлограда цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_1 про стягнення заборгованості з грошової компенсації за невикористаний формений одяг та моральної шкоди, суд
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача Військової частини № НОМЕР_1 про стягнення заборгованості з грошової компенсації за невикористаний формений одяг в сумі 794 грн. 85 коп. та моральної шкоди в сумі 500,00 грн.
У судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, посилаючись на те, що він проходив військову службу в Військовій частині № НОМЕР_1 з 1991 року по 20.12.2006 р. Наказом командира частини № 242 від 20.12.2006 року він виключений зі списків особового складу за ст..63 п. «В» Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України - за станом здоров`я. За час служби відповідач не забезпечував його належним форменим одягом. При звільнені він відповідно до п.27 Постанови КМУ «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових форму вань у мирний час» № 1444 від 28.10.2004 р. він має право на грошову компенсацію. У зв`язку із чим відповідач повинен сплатити йому грошову компенсацію за невикористаний формений одяг в сумі 794,85 грн.
Крім того, діями відповідача по невиплаті вчасно грошової компенсації за невикористаний формений одяг йому завдано моральну шкоду, котра визначається наступними обставинами: відповідач порушив його право на отримання грошової компенсації за невикористаний формений одяг; він змушений був неодноразово звертатися до відповідача з питання виплати заборгованості, але завжди отримував лише безпідставну відмову, з часу виникнення заборгованості належні йому гроші знецінилися тому моральну шкоду він оцінює в 500 грн.
Представник відповідача - Веременич Д.С. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що позивач ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та був звільнений в запас згідно Положення про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців за ст.63 п. «В» за станом здоров`я наказом командира частини № 242 від 20.12.2006 року. При звільнення в запас позивачу дійсно не була виплачена сума як заборгованість за належне до видачі речове майно, але невиплата грошової компенсації обґрунтовується вимогами бюджетного кодексу України ст. 23 п. 7. «Усі бюджетні призначення втрачають чинність після закінчення бюджетного періоду, за винятком тих випадків, коли окремим законом передбачені багаторічні бюджетні призначення».
Крім того, згідно наказу Державного казначейства України № 73 від 08.05.2001 «Про затвердження порядку списання кредиторської заборгованості бюджетних установ, строк позовної давності якої минув, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 травня 2001 року за № 458/5649 та наказу командувача внутрішніх військ МВС України від 29.12.2008 року № 587 «Про списання кредиторської заборгованості, термін позовної давності якої минув, за загальним фондом державного бюджету» було прийнято рішення про списання з обліку військової частини НОМЕР_1 кредиторської заборгованості за загальним фондом, термін позовної давності якої минув, а оскільки позивач пропустив строк на виплату грошової компенсації тому просив в задоволенні позовних вимог відмовити.
Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вислухавши думку сторін, вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.
Так у судовому засіданні встановлено, що позивач з 16.04.1981 року по 20.12.2006 рік проходив військову службу в Збройних Силах України, що підтверджується трудовою книжкою (копія а.с.6). При звільнені він відповідно до п.27 Постанови КМУ «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час» № 1444 від 28.10.2004 р. мав право на грошову компенсацію за невикористаний формений одяг. Відповідач - військова частина НОМЕР_1 частково видав позивачу майно в рахунок погашення заборгованості на загальну суму 127,85 грн., що підтверджується довідками - розрахунками (а.с.32, 36), накладними № 337 від 23.11.2006 року та № 197 від 16.06.2004 року (а.с.34, 38), відомістю № 3/266 від 20.11.2006 року, та № 3/84 від 16.06.2004 року (а.с.35, 39), з урахуванням отриманого майна відповідач повинен був сплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористаний формений одяг в рахунок погашення заборгованості, в сумі 667 грн.
Суд, приймаючи рішення по суті, враховує те, що ч.2 Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» було призупинено дію частини другої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пакетів або за їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна ( за винятком військовослужбовців Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, У правління державної охорони та Г оловного управління внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, що використовують цивільний одяг, який зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців.
Крім того, відповідно до ч.27 ст.26 Бюджетного кодексу України військовослужбовці, звільнені в запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за бажанням можуть отримати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання наказу про звільнення. Зазначеним особам, звільненим у запас або відставку після закінчення строку контракту, за належне їм, але не отримане протягом дії контракту речове майно виплачується грошова компенсація пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати закінчення контракту, або видається майно на суму грошової компенсації, але наказом Державного казначейства України № 73 від 08.05.2001 «Про затвердження порядку списання кредиторської заборгованості бюджетних установ, строк позовної давності якої минув», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 травня 2001 року за № 458/5649 та наказу командувача внутрішніх військ МВС України від 29.12.2008 року № 587 «Про списання кредиторської заборгованості, термін позовної давності якої минув, за загальним фондом державного бюджету» було прийнято рішення про списання з обліку військової частини НОМЕР_1 кредиторської заборгованості за загальним фондом, термін позовної давності якої минув.
За таких підстав суд вважає в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_1 про стягнення заборгованості з грошової компенсації за невикористаний формений одяг та моральної шкоди - відмовити.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 10, 60, 131, 137, 209, 212 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ :
В позові ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_1 про стягнення заборгованості з грошової компенсації за невикористаний формений одяг та моральної шкоди - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 в доход держави 8 (вісім) грн. 50 копійок.
Сторони мають право подати заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції в Павлоградський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається в апеляційний суд Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: Л.В. Боженко