01.07.10 ,
Апеляційний суд Херсонської області
Справа № 22ц 2061/10 Головуючий в 1 інстанції :
Категорія 34 Доповідач : Бездрабко В.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2010 року липня місяця 01 дня колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого : Кузнєцової О.А.

Суддів : Приходько Л.А.

ОСОБА_2

при секретарі : Ляшенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 30 березня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа відкрите акціонерне товариство «Страхове товариство «ГАРАНТІЯ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_6, відкрите акціонерне товариство «Страхове товариство «ГАРАНТІЯ» про відшкодування матеріальної шкоди; за позовом відкритого акціонерного товариства «Страхове товариство «ГАРАНТІЯ» до ОСОБА_6 про стягнення збитків,

в с т а н о в и л а :

В квітні 2008 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, пославшись на те, що 30 листопада 2007 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача ОСОБА_6, належний йому автомобіль марки «Ніссан Альмера», реєстраційний номер ВТ 7354АН зазнав технічних пошкоджень, загальний розмір заподіяної матеріальної шкоди становить 12214грн.64коп.

Відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту від 29 серпня 2007 року зазначений автомобіль застрахований ВАТ «СТ «ГАРАНТІЯ», яке виплатило страхове відшкодування у розмірі 5716грн.62коп.

З урахування уточнених позовних вимог, позивач просив стягнути на його користь з ОСОБА_6 спричинену матеріальну шкоду, яка залишилася невідшкодованою у розмірі 6498грн.02коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000грн. та судові витрати.

В вересні 2008 року ОСОБА_7 подала зустрічний позов до ОСОБА_3, зазначивши, що вона є власником автомобілю ГАЗ-3110, реєстраційний номер 6977ХО, яким під час ДТП, на підставі п.2.2 Правил дорожнього руху керував ОСОБА_6 Внаслідок ДТП належний їй автомобіль зазнав пошкоджень, розмір яких складає 3250грн. та, які просила стягнути з відповідача на її користь, та стягнути судові витрати.

ВАТ «Страхове товариство «ГАРАНТІЯ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6, в якому вказало, що останній визнаний винним у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 30.11.2007 року за участю водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_6 Страхове товариство, згідно укладеного договору, виплатило ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 5716грн.62коп., а тому в порядку ст.993 ЦК України просило стягнути з ОСОБА_6 понесені збитки у розмірі 5716грн.62коп. та судові витрати.

Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 30 березня 2010 року позов ОСОБА_3 задоволений частково, постановлено стягнути на його користь з ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000грн. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Позовні заяви ОСОБА_5 та ВАТ «Страхове товариство «ГАРАНТІЯ» залишені без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким заявлені ним позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, осіб, які зявилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 30 листопада 2007 року близько 19 год.20хв. на Бериславському шосе в м.Херсоні сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_6І, які керували автомобілями НОМЕР_1 та марки «ГАЗ-3110» реєстраційний номер НОМЕР_2, відповідно.

Відповідно до постанови Суворовського районного суду м.Херсона від 04 лютого 2008 року ОСОБА_6 визнаний винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України.

Згідно звіту №860 від 14 грудня 2007 року позивачу ОСОБА_3 в результаті пошкодження належного йому автомобіля заподіяна матеріальна шкода у розмірі 7336грн.64коп. та відповідно до звіту від 04 грудня 2007 року величина втрати товарної вартості автомобіля «Ніссан Альмера» становить 4078грн., вартість проведеного дослідження 800грн. (а.с.11-117).

З довідки ВАТ «СТ «ГАРАНТІЯ» №46 від 25 березня 2008 року вбачається, що за умовами договору добровільного страхування №5-287-100/07 від 29.08.2007 року ОСОБА_3 в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди внаслідок ДТП сплачено 5716грн.62коп. (а.с.7-10).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_6 не є власником транспортного засобу ГАЗ 3110, яким він керував під час ДТП, тому з нього не може бути стягнута заподіяна матеріальна шкода.

Проте, даного висновку суд дійшов в порушення норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З пояснень сторін та наданих ними доказів вбачається, що ОСОБА_6, маючи посвідчення водія, керував автомобілем марки «ГАЗ 3110» на підставі пункту 2.2 Правил дорожнього руху, згідно якого власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати у своїй присутності керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Правомірність керування відповідачем зазначеним транспортним засобом підтвердила власник автомобіля ОСОБА_5, про що також зазначила у поданій нею зустрічній позовній заяві.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що ОСОБА_6, як особа винна у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, має нести цивільну відповідальність за заподіяння матеріальної шкоди в порядку ст.187 ч.2 ЦК України, з приводу чого рішення суду в зазначеній частині підлягає скасуванню з постановленням нового про задоволення вимог щодо стягнення на користь ОСОБА_3 матеріальної шкоди у розмірі 6498грн.02коп., яка складається з 1620грн.02коп. матеріальний збиток, завданий пошкодженням автомобілю; 4078грн. величина втрати товарної вартості транспортного засобу; 800грн. оплата проведеного дослідження. Відповідно до положень ст.88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати у розмірі 2265грн. ( 95грн.- судовий збір та ІТЗ, пов»язані зі звернення до суду; 161грн. судовий збір та ІТЗ за подання апеляційної скарги; 2000грн. витрати на правову допомогу).

Визначений судом розмір моральної шкоди, відповідає характеру та глибині душевних страждань, яких зазнав позивач внаслідок пошкодження належного йому майна, а тому доводи апеляційної скарги в зазначеній частині підлягають відхиленню.

Керуючись ст.303,307,309,316,88 ЦПК України, ст.1187 ч.2 ЦК України, п.2.2 Правил дорожнього руху, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 30 березня 2010 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди та судових витрат скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 6498грн.02коп. та судові витрати у розмірі 2265грн.

В решті частини рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двох місяців шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду України.

Головуючий :

Судді :