Справа №22-ц-3059/10 Суддя-доповідач - Смирнова
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати в цивільних 1справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого Смирнової Т.В.,

суддів Ведмедь Н.І., Ільченко О.Ю.,

з уча3стю секретаря судового засідання Пархоменко А.П.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 червня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про визнання недійсною відмову від обовязкової частки у нерухомому майні, визнання частково недійсним заповіту і свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності на 3/4 частини будинку та господарських будов, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням суду від 17 червня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини будинку з господарськими будовами, розташованих по вул. Бітицька, 30 м. Суми, у порядку спадкування за законом після смерті 03 січня 2010 року сина ОСОБА_3.

В іншій частині вимог відмовлено за недоведеністю та безпідставністю.

В апеляційній скарзі позивачка просить скасувати рішення суду, справу направити на новий судовий розгляд або ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Вважає, що суд розглянув справу одностороннє, прийняв рішення не по суті її позовних вимог, а вирішив питання яке не ставилося в позовній заяві. Внаслідок похилого віку та хронічної хвороби слуху погано усвідомлювала про що запитував її суд.

Вивчивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін, після смерті 23 вересня 2005 року ОСОБА_4, з яким позивачка ОСОБА_1 перебувала у шлюбі, відкрилась спадщина на зареєстроване на нього нерухоме майно домоволодіння по вул. Бітицька, 30 м. Суми. ОСОБА_4 все належне йому майно, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, заповів сину ОСОБА_3, який прийняв спадщину у вигляді вказаного домоволодіння.

При оформленні ОСОБА_3 в нотаріальній конторі своїх спадкових справ, одночасно нотаріусом Третьої Сумської державної нотаріальної контори, у відповідності до вимог ст. 60 СК України, було розяснено ОСОБА_1 право на ? частку домоволодіння по вул. Бітицька, 30 м. Суми, як на майно придбане у шлюбі та яке є спільною сумісною власністю подружжя, а також право на обовязкову частку як непрацездатної особи похилого віку, відповідно до ст. 1241 ЦК України. Однак ОСОБА_1 відмовилася від права власності на ці частки нерухомості і була згодна на оформлення права власності у порядку спадкування всього домоволодіння її сином, з яким потім мала намір проживати отримуючи допомогу.

Після смерті 03 січня 2008 року ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне йому домоволодіння по вул. Бітицька, 30 м. Суми, спадкоємцями за законом першої черги є мати померлого - ОСОБА_1, яка проживає у спадковому будинку, та подружжя спадкодавця - ОСОБА_2, кожен із них має рівні права на спадщину по ? частині кожна.

Однак ОСОБА_1 з цим не погодилась, оскільки ОСОБА_2 ніякої участі у будівництві будинку не приймала. Вважає, що відмовляючись від права на ? частку домоволодіння, як на майно придбане у шлюбі та яке є спільною сумісною власністю подружжя, та від обовязкової частки як непрацездатної особи похилого віку, ОСОБА_1 діяла під впливом помилки.

Частково задовольняючи позов суд виходив з того, що позивачка на підтвердження заявлених вимог не надала суду доказів того, що відмовляючись від права на спадщину вона діяла під впливом помилки, не усвідомлювала наслідків прийняття такого рішення, яке порушує її права.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Як вбачається із заяви (а.с.37), 23 вересня 2005 року ОСОБА_1 відмовилася від належної їй за законом частини всього спадкового майна, що залишилося після смерті її чоловіка ОСОБА_4 на користь сина ОСОБА_3

Позивачка своїм підписом в заяві засвідчила факт відмови від частини спадкового майна. Цю відмову вона не відкликала протягом строку встановленого для прийняття спадщини.

Вона також не побажала встановити своє право на ? частину майна на підставі ст. 60 СК України (а.с.37) про що зазначено у заяві.

Згідно ст. 1274 ч. 5 ЦК України відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав помилки.

Проте позивачка пояснювала в суді, що розуміла, що в разі не оформлення своїх прав жилий будинок перейде до сина і вона цього бажала, розраховувала доживати разом з ним.

Оскільки син помер, то вона бажає повернути собі ту частку майна, від якої раніше відмовилася.

Таким чином, вона не помилялася відносно обставин, які мають суттєве значення, та нею не було доведено наявність підстав, встановлених ст. 229 ЦК України для визнання правочину недійсним.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно зясував обставини справи, навів аналіз, оцінку зібраних доказів, правильно застосував матеріальний закон, який регулює спірні правовідносини.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 червня 2010 року в даній справі залишити без змін .

Ухвала набрала законної сили з часу проголошення і з цього часу може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді