РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2010 року м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Коваленко В.П.

при секретарі ГуленкоО.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - виконком Осичківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Державна податкова інспекція в Радомишльському районі, про встановлення факту права власності на нерухоме майно ,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що ОСОБА_2 померла 30 листопада 2000 року в селі Осички Радомишльського району Житомирської області володіла та користувалася житловим будинком по вул. Несененка 104 в с. Осички Радомишльського району Житомирської області на праві власності. В підтвердження своїх вимог посилається на те, що після смерті матері в даний час у неї виникла необхідність оформлення спадщини, ате перепоною до позитивного вирішення справи є та обставина, що право власності за покійною матір»ю не зареєстровано в бюро технічної інвентаризації.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 підтримав вимоги свого довірителя, просить встановити спірний факт, заінтересована особа - Осичківська сільська рада Радомишльського району Житомирської області проти заявлених вимог не заперечує, просить встановити спірний факт, про що надала суду письмову заяву.

А тому суд вважає за можливе розглядати дану справу на підставі наявних матеріалів.

Вислухавши пояснення , перевіривши матеріали справи, оцінивши всі докази та обставини по справі, суд встановлює спірний факт, виходячи зі слідуючого.

Як встановлено судом заявниця ОСОБА_1 є рідною дочкою ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про її народження.

30 листопада 2000 року в с. Осички Радомишльського району Житомирської області у віці 84 років померла мати заявниці ОСОБА_2 , про що виконкомом Осичківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області зроблено актовий запис за № 24 в Книзі реєстрації смертей. Після смерті матері відкрилась спадщина, до складу якої входить домоволодіння № 104 по вул. Несененка в с. Осички Радомишльського району Житомирської області . Заявниця як спадкоємець першої черги звернулася до Радомишльської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де відкрито спадкову справу, а також проживала на момент смерті в спірному спадковому будинку. Відповідно до ст.549 ЦК Української РСР 1963 року , який був чинним на момент відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину,

якщо він протягом шести місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно з п.124 також чинної на той час Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 року №45/5, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном серед іншого можуть бути довідка управління будинками, виконавчого комітету місцевої ради депутатів трудящих про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або запис у паспорті спадкоємця

Відповідно до норм спадкового права до складу спадщини входять лише ті права та обовязки , носієм яких за життя був сам спадкодавець і які належали йому на законних підставах. Неправомірність набуття речей у результаті протиправних дій, рівно як і незаконне володіння ними , не створює права власності у спадкодавця, а тому й не дає підстав для виникнення останнього у спадкоємців. П.10 ч.І ст.10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до повноважень сільських, селищних та міських рад у сфері благоустрою населених пунктів віднесено надання дозволу на розміщення на території обєктів благоустрою будівель і споруд соціально-культурного, побутового, торговельного та іншого призначення - тобто встановлено дозвільний орган, уповноважений видавати дозвільний документ.

Відповідно до ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації , право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Статтею 256ч.2 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пленум Верховного Суду України в постанові №2 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності» в п. а,б роз»яснив , що положення ст.ст.17,18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію Закону України «Про власність» . До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство , зокрема, спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року , мають вирішуватися за нормами , що регулювали власність цього двору , а саме : право власності на майно, яке належало до колгоспного двору і збереглося після припинення його існування , мають ті члени двору, котрі 15 квітня 1991 року не втратили частку в його майні, а згідно ст.126 ЦК Української РСР (який діяв на той час) такими. Що втратили це право вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних .

Виходячи з положень зазначеного законодавства, суд приходить до висновку, що мати заявниці станом на 15 квітня 1991 року не втратила свого права на власність колгоспного двору, головою якого вона була, що підтверджується виписками з погосподарських книг Осичківської сільської ради.

Як видно з довідки КП «Житомирське обласне бюро по технічній інвентаризації» №132 від 07.09.2010 року право власності на житловий будинок №104 по вул. Несененка в с. Осички Радомишльського району Житомирської області за ОСОБА_2 не зареєстровано . Факт належності будинку на праві власності

підтверджується довідкою виконкому Осичківської сільської ради, виписками з погосподарських книг, довідкою БТІ.

Таким чином, суд вважає, що факт, про встановлення якого просить заявниця, підтверджений належними доказами, а тому вимоги її задовольняє.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.256 ч.2 -259 ЦПК України, - суд

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт , що ОСОБА_2 померла ЗО листопада 2000 року у віці 84 років в селі Осички Радомишльського району Житомирської області володіла та користувалася житловим будинком № 104 по вул. Несененка в с. Осички Радомишльського району Житомирської області на праві власності.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Коваленко В.П.