АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-8730/10Головуючий у 1-й інстанції Черніцька І.М.
Провадження № 22ц-2655/10 Доповідач - Ходоровський М.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2010 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Стефлюк О. Д., Ходоровський М. В.,

при секретарі - Леньга О.Я.

з участю предст. позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 05 жовтня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до адвоката ОСОБА_2 про визнання угоди про надання правової допомоги від 03.09.2009 року недійсною

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2010 року ОСОБА_3 пред"явив позов до адвоката ОСОБА_2 про визнання угоди про надання правової допомоги від 03.09.2009 року недійсною та стягнення в його користь 10000 грн. отриманих за угодою.

Позивач зазначив, що 3 вересня 2009 року між ним від імені родички ОСОБА_4 та адвокатом ОСОБА_2 укладено угоду про надання правової допомоги, а саме ведення цивільної справи в Рахівському районному суді Закарпатської області від імені ОСОБА_4 В підтвердження укладеної угоди і в забезпечення її виконання ним внесено завдаток в сумі 10000 грн. Ознайомившись із матеріалами справи відповідачка оцінила шанси виграти справу з її участю як дуже високі. Після звернення до нього помічника адвоката ОСОБА_2 з вимогою здійснити оплату витрат на подорож до м. Рахова він повідомив відповідачку ОСОБА_2, що кошти в сумі 1000 грн він вже сплатив, однак вона заявила, що кошти у вигляді завдатку вичерпані, вона виконала угоду і якщо він бажає щоб надалі велася справа нею, йому необхідно сплатити ще 10000 грн.

Посилаючись на те, що адвокат ОСОБА_2 від самого початку не мала наміру виконувати своїх обов'язків за угодоьо, позивач просив визнати її недійсною з підстав передбачених ч. ч. 1-3, 5 ст. 203, ч. З ст. 215, ч. 1 ст. 216 ЦК України та стягнути 10000 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 05 жовтня 2010 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким його вимоги задовольнити посилаючись на те, що суд не прийняв до уваги його доводів на підтвердження позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників апеляційного розгляду справи, колегія вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що адвокат ОСОБА_2 укладаючи угоду про надання правової допомоги із позивачем мала намір виконувати свої обов'язки за угодою, при її укладені було дотримано вимоги, передбачені ст. 203 ЦК України.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону та грунтується на матеріалах справи.

Відповідно до вимог ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною(сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п"ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення має бути вільним і відповідати внутрішній волі учасника правочину; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Судом встановлено, що 3 вересня 2009 року між ОСОБА_3 від імені родички ОСОБА_4 та адвокатом ОСОБА_2 було укладено угоду про надання правової допомоги, згідно якої клієнт доручає адвокату ведення цивільної справи про поділ спадкового майна(ознайомлення з документами, матеріалами справи, запити, визначення правової позиції) в Рахівському районному суді Закарпатської області. В підтвердження укладеної угоди і в забезпечення її виконання ОСОБА_3 сплачено завдаток в сумі 10000 грн. ОСОБА_2 ознайомилася з документами, виклала свою правов) позицію, а адвокат ОСОБА_5 за її дорученням 16 вересня 2009 року взяв участь у судовому засіданні, здійснив відповідні запити по даній справі в Рахівському районному суді, подав заяву суду про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне будинковолодіння.

Дані обставини стверджуються матеріалами справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визнав, що угода між сторонами була спрямована на реальне настання правових наслідків, що обумовлені нею.

Доводи апелянта про порушення судом вимог ч. 2 ст. 31 ЦПК України щодо неприйняття судом до уваги заяви про уточнення позовних вимог, якою було доповнено підстави позову, є не обгрунтовані, оскільки заява подана під час судового засідання а не до початку розгляду, як цього вимагає згадана норма права..

Колегія не приймає до уваги посилання апелянта про відмову ОСОБА_2 від поїздки в Рахівський районний суд так як вони не підтверджені жодними доказами у справі а також спростовуються поясненням відповідачки.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції вірно застосовані норми процесуального та матеріального права й підстав для скасування рішення, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, не має

Керуючись ст.ст. 307,308,315 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 05 жовтня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_6