Справа №22-ц-4080/10 Суддя-доповідач - Хвостик
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Попруги С.В.,

суддів - Хвостика С.Г., Криворотенка В.І.,

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Буринського районного суду Сумської області від 01 червня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, відділу державної виконавчої служби Буринського районного управління юстиції, про визнання права власності на ? частину майна, виключення його з акта опису та зняття з-під арешту,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Буринського районного суду Сумської області від 01 червня 2010 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Позивач оскаржив це рішення в апеляційному порядку в повному обсязі.

В апеляційній скарзі Ба зима О.М., посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду від 01 червня 2010 року та постановити нове про задоволення її вимог в повному обсязі.

При цьому, в обґрунтування апеляційної скарги, вона посилається на помилковість висновку місцевого суду про те, що спірний гараж є особистою приватною власністю відповідача, як субєкта підприємницької діяльності, а суд не надав належної оцінки тим фактам, що це нерухоме майно придбавалось під час перебування її та відповідача ОСОБА_2 у шлюбі та за спільні подружні кошти. Також суд не врахував, що вартість спірного майна значно збільшилась внаслідок проведених добудов, вчинених за спільні з чоловіком кошти.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника відповідача виконавчої службу за дорученням ОСОБА_6, які просили залишити рішення без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потрібно відхилити, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 28 жовтня 1989 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано в судовому порядку 04 листопада 2009 року (а.с.4,5).

19 липня 2006 року ОСОБА_2, як фізична особа підприємець, на підставі письмового договору, посвідченого приватним нотаріусом, придбав у ВАТ «Буринське підприємство «Агротехсервіс» майно, в тому числі і приміщення гаражу (Ф-1), який розташований в м.Буринь, вул. Щорса, 6 (а.с.6,48).

21 серпня 2009 року державним виконавцем державної виконавчої служби Буринського районного управління юстиції при проведенні виконавчих дій у виконавчому провадженні щодо примусового стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 грошових коштів по виконавчим листам, виданих Буринським районним судом Сумської області, був накладений арешт та проведено опис приміщення цегляного гаражу, загальною площею 261 кв.м., який розташований по вул. Щорса, 6 в м.Бурині Сумської області.

На думку колегії суддів, вищевказані обставини справи повно і всебічно зясовані місцевим судом на підставі досліджених доказів, зокрема, достатньої кількості письмових доказів, вірно визначено предмет спору та зміст правовідносин між сторонами.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання права власності на ? частину гаража, виключення його з акту опису та зняття з-під арешту, місцевий суд виходив з того, що спірний гараж не є обєктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя Базими, оскільки це нерухоме майно придбавалось відповідачем як фізичною особою-підприємцем, оплата вартості цього обєкта проводилась частками з банківського рахунку ОСОБА_2, як субєкта підприємницької діяльності, і в подальшому гараж використовувався відповідачем у підприємницькій діяльності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду, оскільки вони відповідають вимогам ст.ст.57,61 СК України, ст.52 ЦК України, ст.ст.42,43,44 ГК України.

Доводи апеляційної скарги позивачки про помилковість висновку місцевого суду щодо віднесення гаража до власності ОСОБА_2, як фізичної особи-підприємця, на думку колегії суддів не заслуговують на увагу, через те, що судом першої інстанції з дотримання норм чинного законодавства вірно встановлено належність спірного майна до особистої приватної власності відповідача, як субєкта підприємницької діяльності.

Також колегія суддів вважає, що позивачка, в порушення вимог ст.ст.10,60 ЦПК України, не довела ту обставину, що спірний обєкт нерухомості придбавався сторонами за спільні подружні кошти, а тому у суду не було підстав для визнання гаражу обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Не заслуговують також на увагу і посилання позивача про істотне збільшення вартості гаражу внаслідок проведеної добудови до нього, оскільки з матеріалів справи вбачається, що таке покращення стану нерухомого майна не узаконено в установленому порядку і згідно з даними довідки КП «Буринське БТІ» є самовільними (а.с.4).

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують і не містять посилань на такі порушення судом норм матеріального та процесуального права, що б могли бути підставою для заміни чи скасування рішення суду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення Буринського районного суду Сумської області від 01 червня 2010 року, як законне і обґрунтоване, необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Буринського районного суду Сумської області від 01 червня 2010 року в даній справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Верховного Суду України.

Головуючий:

Судді: