Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

справа № 2-10/10

м. Балаклія 15.07.2010 року

Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого: Стригуненко В.М.,

за участі секретаря: Паточка А.М.,

позивача: ОСОБА_1, представника ОСОБА_2,

правнаступника позивача: ОСОБА_3, представника

ОСОБА_2,

відповідачів: ОСОБА_4, представника - адвоката ОСОБА_5,

Балаклійського БТІ,

третьої особи: державного нотаріуса ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за -:::зом ОСОБА_1, за участі правонаступника позивача: нельнікова ОСОБА_7, до ОСОБА_4, Балаклійського ' :: технічної інвентаризації, третя особа: державний нотаріус Балаклійської іетжавної нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_6, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та . ¦ зання реєстрації права власності, -

ВСТАНОВИВ:

18.03.2009року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, з підстав, ггелоачених ст.ст. 215, 216, 230 ЦК України. Вважала, що 14.09.2006 року гсогмила заповіт на відповідача, і лише навесні 2007 року дізналася про млення договору купівлі-продажу спірної квартири. Вказувала, про = -ення правочину під впливом обману з боку сім'ї відповідача і державного нотаріуса, а сам правочин не був направлений на реальне настання правових нас л.дків, що обумовлені ним - оплату вона не одержала.

В суді ОСОБА_1 позов підтримала. Пояснила, що з відповідачем знайома на лтотязі 3 років, проживають в сусідніх під'їздах будинку. Мати відповідача,то а Г.І., запропонувала здійснювати за нею догляд до смерті, взамін на тетедачу у власність квартири. Бажала щоб її доглядали, погодившись на летехід їм у власність квартири після смерті, шляхом укладення заповіту. В Балахлійській держнотконторі були присутні позивач, відповідач, мати та чоловік відповідача. Зі змістом договору вона не ознайомилась, «понадіявшись

совість відповідача». Вважала, що догляд за нею буде здійснювати ОСОБА_8І зі своєю сім'єю, а вона взамін оформить заповіт на відповідача щодо своєї -зартири. Зміст документу, наслідки правочину їй не роз'яснили. Змістом документу не цікавилася, т.я. довіряла. Нотаріус дала їй документ, показала

ре1 г описати, що вона і зробила. Бажала скласти заповіт і вважала, що

-: - ;аний документ був заповітом. Гроші в сумі 7603 гривні від відповідача не шк: : с.-аіа. Перед вчиненням цих дій ні з ким не консультувалася. Після

3 місяців догляд за нею перестав її влаштовувати, а пізніше припинився Натомість відповідач дозволила їй залишитися мешкати в квартирі до : егті. Визнавала, що з квартири її не виганяли. Приблизно через пів-року від

-рба Г.І. дізналася, що насправді шляхом обману замість заповіту укладеним ' договір купівлі-продажу. Близьких родичів не має, є двоюрідний брат, з я - и.ч стосунків не підтримувала, до 2008 року не знала про його існування.

Після смерті позивача 31.08.2009 року, до участі у справі судом було залучено її правонаступника ОСОБА_3, який звернувся до -ержнотконтори за прийняттям спадщини а.с. 190. Правонаступник позов ~ лтримав. Пояснив, що у покійної ОСОБА_1 інших родичів не було. Взаємовідносини між ними були нормальні, підтримували їх з самого оитинства, постійно. Разом з ОСОБА_1 не був на судових засіданнях, т.я. 5ув на роботі, у командировках. Про плани покійної щодо відчудження майна -іг оув обізнаний. В нотаріальній конторі разом з ОСОБА_1 не був, т.я. був на тоботі, у командировці. Покійна до нього за допомогою, за консультацією. ~ Ід казкою, домогою звернутися до юристів з приводу укладення правочину не зверталася. Після укладення договору запитань з цього приводу не задавала, приблизно 2 роки тому сказала, що у неї незаконно забрали квартиру. На час смерті ОСОБА_1 на протязі року жила у нього в сел. Андріївка, померла в лікарні після суду. До цього кілька разів на тиждень навіщав її, а т.я. вона вже була слаба, то забрав її до себе. До цього проживала у колишній своїй квартирі. За допомогою зверталася до сторонніх осіб, щоб не обтяжувати його, він проживав не близько, тим людям довіряла.

Однак пояснення ОСОБА_3 спростувала сама ОСОБА_9, пояснивши суду, що до 2008 року не знала про його існування і внаслідок цього ніяких стосунків з ним не підтримувала. Пояснення ОСОБА_3 не є об'єктивними, на час розгляду справи влітку 2009 року він досяг пенсійного віку, однак допомоги ОСОБА_9 і підтримки в суді не надавав, при цьому на підтвердження своїх пояснень про зайнятість в той час на роботі, доказів суду не надав. Суд приходить до висновку, що вступ ОСОБА_3 у дану справу вмотивований його корисним інтересом, метою отримання материального зиску за рахунок спірного майна. Під час розгляду справи ОСОБА_9 не давала пояснень, що за нею доглядає та опікується ОСОБА_3, і що вона проживає разом з ним у сел. Андріївка. Натомість у позовній заяві від

18.03.2009року її місцем проживання зазначена спірна квартира у м. Балаклія, цю ж адресу своїм місцем проживання вона називала на протязі судового розгляду справи. Заяви в порядку ст. 77 ЦПК України про зміну зазначеного місця проживання або місцезнахдження під час провадження справи ОСОБА_9 та її представник суду не подавали. Таким чином, пояснення ОСОБА_3 і в цій частині є спростованими, все ним сказане не є щирим, однак в силу смерті ОСОБА_9 не може бути нею спростоване. Що вона є одинокою, ОСОБА_9 зазначала і в позовній заяві, тому і зверталася до чужих для неї людей за допомогою. У разі підтримки відносин з родичами або більш близькими

( Г'

з іьми вона звісно ж звернулася за допомогою, порадою і т.д. саме до них.

І гаведливість вищезазначеного підтверджують факт перебування ОСОБА_1

Іь.05.2008 року на обліку в Балаклійському районному територіальному центрі по обслуговуванню пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян

і.: 209, а також звернення за домогою у догляді до сторонніх осіб, навіть гоживаючих у Рівненьській області а.с. 210.

Відповідач позов не визнала. Вказувала, що з літа 2006 року її мати, ОСОБА_8 Г І., на прохання сусідки ОСОБА_1, з якою перебувала у дружніх відносинах, і помагала їй по господарству. ОСОБА_1 скаржилася, що родичів у неї немає, юпомагати їй нікому. Вони обіцяли ОСОБА_1 здійснювати за нею догляд до . 'ерті. У вересні 2006 року ОСОБА_1 повідомила, що їй потрібні гроші і на мовах дозволу проживання до смерті та продовження допомоги та догляду ^пропонувала купити у неї квартиру за сходною ціною. Це є делікатним питанням, а їх вона знає з позитивної сторони, тому вирішила продати -ерухомість саме їй. Позивачу роз'яснили сутність данного договору, що вона втратить право власності на квартиру. Позивач погодилася і просила скоріше :бирати документи та оформлювати правочин. За оцінкою БТІ, без оформлення гозписки, передала позивачу 7603 гривень за продаж квартири. Наступного дня, 14.09.2006 року прибули в Балаклійську держнотконтору. Нотаріус роз'яснила сутність договору купівлі-продажу, його наслідки, що позивач зтратить право власності на квартиру. Позивач підтвердила бажання укласти саме цей вид договору, підтвердила розуміння його умов і наслідків. На запитання нотаріуса про наявність у неї чоловіка, дітей та родичів, ОСОБА_1 повідомила, що таких у неї немає. Нотаріус набрала текст, роздрукувала його, оголосила його зміст, запропонувала позивачу ознайомитися зі змістом договору. По екземпляру вручили продавцю та покупцю для ознайомлення. ОСОБА_1 запитань з приводу будь-яких незрозумілостей не задавала, заперечень не пред'являла і підписала його. Договір був зареєстрований в БТІ. Позивач залишилась проживати в даній квартирі, т.я. вона з сім'єю проживають в іншій квартирі, за нею здійснювали догляд, однак приблизно через 6 місяців ОСОБА_1 відмовилась від нього. Вважала, що позивач мала достатній життєвий досвід для вчинення правочинів і розпорядилася своїми правами на власний розсуд.

Балаклійське БТІ було залучене до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача а.с. 73, а пізніше як співвідповідач а.с. 191. Судом задоволене клопотання про розгляд справи за відсутності їхнього представника а.с. 198.

Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача судом було залучено державного нотаріуса Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_6, яка посвідчувала спірний договір а.с. 73. Вказувала, що 14.09.2006 року до нотконтори прибули позивач і відповідач з супроводжуючими. ОСОБА_1 бажала укласти з відповідачем договір купівлі-продажу квартири. ОСОБА_1 і ОСОБА_4 роз'яснила особливості різних видів правочинів, в т.ч. дарування,

Наполягала саме на укладенні договору купівлі-продажу. Вона на основі : в зго договору набрала текст договору купівлі-продажу квартири, г : сила текст вголос, надала його сторонам для ознайомлення. Вияснила, чи відають дії продавця волевиявленню, чи є питання, чи відбувся іезс-ахунок. ОСОБА_1 підтвердила бажання укласти саме цей договір, зміст ассс вору зрозумілий, запитань щодо незрозумілостей у неї не було, підтвердила вх здійснений з нею розрахунок, матеріальних претензій до ОСОБА_4 не іг.з.. При цьому ОСОБА_1 перебувала у гарному настрої, була адекватною,

. _: г на стан здоров'я не пред'являла. Оформлення договору зайняло не менше

-хвилин, що зафіксовано наявними у справі витягами з реєстрів. Сторони . : лили договір підписами, вона зі згоди сторін посвідчила договір.

Свідок зі сторони позивача ОСОБА_8 в суді пояснила, що з ОСОБА_1 вйома з 1990 року, є сусідами і товаришують. В червні 2006 року позивач ¦: в і домила, що бажає переоформити на відповідача свою квартиру, а взамін -росила здійснювати за нею догляд. Про це повідомила відповідача, та тоголилась і удвох почали здійснювати догляд. Позивач надала згоду провести -в ке переоформлення у будь-якому вигляді. Вона позичала відповідачу 10 тис. гривень, а наступного дня, 14.09.2006 року, з позивачем, відповідачем та її чоловіком прибули до Балаклійської держнотконтори. Нотаріус оголосила текст договору купівлі-продажу квартири. Позивач текст договору роздивлялася хвилин 10-15, погодилась і підписала його без заперечень. Доглядали позивача до березня 2007 року, після чого та відмовилась від їхньої допомоги. Змісту та умов домовленостей між ОСОБА_4 і ОСОБА_1, інших деталей не знає, договір укладала відповідач і про подробиці цієї справи не розповідала.

Свідок зі сторони позивача ОСОБА_10 в суді пояснив, що з метою переоформлення квартири позивача прибули до держнотконтори. ОСОБА_1 погодилась переоформити свою квартиру на відповідача шляхом укладення договору купівлі-продажу за умови продовження надання їй допомоги. Нотаріус запропонувала різні види договорів, роз'яснила їх сутність, особливості. Нотаріус оголосила текст договору. Позивач тримала екземпляр договору в руках і ознайомлювалася з ним, запитань або заперечень з приводу його тексту не виказувала. Договір було підписано. Від відповідача відомо, що вона здійснила з позивачем розрухунок за договором. Протягом пів-року здійснювали догляд, потім позивач відмовилась від їхніх послуг. Позивача з квартири не виселяли, вона продовжувала там проживати. Подробиці домовленостей між ОСОБА_4 і ОСОБА_1 не відомі.

Суд, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, допитавши усіх заявлених свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши ці докази в сукупності, визнає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них рр-^з: відносини.

Позивач ОСОБА_1 народилася 20.04.1931 року а.с. 7. Відповідно до С : ітва про право власності на житло від 19.12.1995 року, виданого відділом ж пальної власності та приватизації Балаклійської райради, ОСОБА_1 на ІЮггзі приватної власності належала квартира, розташована в м. Балаклія по пл. :: :товцева-24 кв.-26 а.с. 48.

11.09.2006року ОСОБА_1 оформила заяву до Баліклійського БТІ, якою -: :сила надати витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно - її квартиру

ія відчудження а.с. 62.

14.09.2006року ОСОБА_1 відповідними заявами до Балаклійської іггжнотконтори повідомила, що на момент укладання договору купівлі- гродажу у зареєстрованому шлюбі не перебуває і малолітні (неповнолітні) та 'езпритульні діти не проживають а.с. 50, 51.

14.09.2006року ОСОБА_1 з відповідачем ОСОБА_4 уклала договір купівлі-продажу, за яким за попередньо отримані від неї гроші в сумі 7.603 ривень продала квартиру, розташовану в м. Балаклія по пл. Ростовцева-24 кв.- 26 а.с. 46. З тексту договору убачається, що при укладенні договору ОСОБА_1 засвідчила, що діяла добровільно і перебувала при здоровому розумі та ясній пам'яті, попередньо була ознайомлена з приписами чинного законодаства, що регулюють укладений правочин. Вид правочину зазначений крупним шрифтом в його заголовному місці.

Відповідач подала заяву до Балаклійського БТІ про реєстрацію права власності на спірну квартиру лише 14.11.2006 року, через 2 місяці після укладення спірного договору а.с. 64. 23.11.2006 року право власності відповідача на спірну квартиру було зареєстровано а.с. 64 (зворотній бік).

На переконання суду, у разі вчиненні правочину неправомірним шляхом, ця процедура, від якої залежить виникнення права власності, була б вчинена невідкладно, що є вагомим аргументом на користь законності вчиненого правочину.

31.08.2009року ОСОБА_1 померла а.с. 160, при цьому на час смерті залишалася проживати у спірній квартирі, перепон для чого зі сторони відповідача не чинилося. Даних про зняття ОСОБА_1 з реєстрації у спірній квартирі на час її смерті суду не надано а.с. 7, 199, 200.

Зважаючи на те, що у позовній заяві та поясненнях позивача в суді сумбурно визначено декілька підстав для визнання правочину недійсним - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; вчинений під впливом помилки або обману, з метою повноти та всесторонності дослідження обставин справи, суд вважає за необхідне вирішувати позов виходячи з цих чотирьох правових підстав.

0їловідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ми першою третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України, саме ент вчинення правочину.

Частиною 1 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може .ечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також ¦ г ним засадам суспільства.

Глава 54 розділу III ЦК України передбачає можливість укладення

¦~ з ?рів купівлі-продажу і регламентує пов'язані з цим питання. Як убачається х ;л:зного договору купівлі-продажу, його зміст не суперечить Цивільному глексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним _:ідам суспільства. На час вчинення правочину ОСОБА_1 мала повну і і ільну дієздатність, реалізувала передбачене ч. 1 ст. 12 ЦК України право : ::нювати свої цивільні права вільно, на власний розсуд і передбачене ч. 1 ст.

1 ЦК України право власника розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно до ч. З ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на : езльне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Стаття 655 ЦК України передбачає, що за договором купівлі-продажу одна :торона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується лрийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як встановлено судовим розглядом і не спростовано, за спірним договором ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_4 квартиру, а остання прийняла її та сплатила за нього визначену у договорі грошову суму, зареєструвала право власності у встановленому законом порядку а.с. 66 і розпоряджалася майном на власний розсуд. При укладанні зазначеного договору купівлі-продажу сторони стверджували, що цей договір відповідає їх дійсним намірам створити для себе юридичні наслідки.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням), такий правочин визнається судом недійсним.

Згідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від

06.11.2009року №9, правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчиненя правочину. Ознакою обману є умисел у діях однієї за сторін правочину.

-_:з-:;сть умислу в діях відповідача, істотність значення щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину ¦к :готного начення.

15 ::іновлених вироком суду, що набрав законної сили, злочинних дій, що ш за собою укладення оспорюваного правочину, на час ухвалення даного ^шя не убачається. Наявності умислу в діях відповідача, істотності

-н в обставин, щодо яких особу введено в оману, і самого факту обману ісг*¦- Є.Ф., її представником та правонаступником в суді не доведено.

Частиною 1 ст. 229 ЦК України передбачено, якщо особа, яка вчинила із: чин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення (істотне Шчення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, скжх властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або і птивість використання за цільовим призначенням), такий правочин може г - : визнаний судом недійсним.

Згідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову :: тику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від §6.11.2009 року №9, особа на підтвердження своїх вимог про визнання тззочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а -_:-:ож що вона має істотне значення.

Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін, не є підставою для изнання правочину недійсним. Однак, з матеріалів справи не убачається і в . лі не доведено, що помилка дійсно мала місце, натомість доведено, що ОСОБА_1 Є Ф. бажала вчинити продаж квартири і при цьому діяла повністю свідомо.

З матеріалів справи убачається, що процедура укладання та оформлення ;пірного правочину у нотаріальній конторі зайняла не менше 1 години 20 хвилин, що підтверджується витягами з реєстрів із зазначенням часу вчиненя цих дій а.с. 54, 56, 57. Цей час цілком був достатній для належного вивчення ОСОБА_1 умов договору, його правових наслідків, вчинення правочину не було проведено «поспіхом», без надання позивачу достатнього часу для формулювання свого бажання, отримання консультації від нотаріуса, ознайомлення з умовами правочину, що планувався для укладання, прийняття рішення щодо його укладання або відмови від цього.

На час вчинення спірного правочину і до смерті ОСОБА_1 не була визнана недієздатною або обмежено дієздатною, на обліку у лікарів: нарколога і психіатра за місцем проживання не перебувала, таких даних суду не надано.

Факт оплатного відчуження ОСОБА_1 суд вважає доведеним. Доказів, які б доводили факт безоплатної передачі відповідачу спірної квартири, суду не надано.

Згідно ст. 319 ЦК України власник має право на свій розсуд розпоряджатись належною йому власністю та вчиняти відносно свого майна дії,

8 ( Т

. теречать закону. Примушення власника до вчинення дій щодо його всупереч його волі недопустимо, крім випадків визначених в законі.

і: ;нене ОСОБА_1 відчуження належної їй квартири на підставі купівлі-продажу закону не суперечить, і 'ггтунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 вказувала, що Зрочи договір купівлі-продажу вважала, що підписує заповіт.

: - азів неправильного, спотвореного уявлення позивачем фактів і реальної дійсності щодо суті відносин, що складались між сторонами м» ент укладення угоди і яке б сприяло спотвореному формуванню його

-матеріали справи не містять і позивачем, правонаступником вони надані

були.

Ствердження ОСОБА_1 і її представника, що під час укладення договору гріальній конторі їй не роз'яснялись права, вона погано себе почувала та :в ломлювала наслідки укладеного договору спростовуються матеріалами фрізи. Так, на а.с. 46 міститься копія договору купівлі-продажу від 14 вересня ІЮ1 - року, згідно якого ОСОБА_1 продала ОСОБА_4 квартиру №26 *п""свого будинку №24 на пл. Ростовцева м. Балаклія Харківської області. З і б даного договору убачається, що він особисто підписаний ОСОБА_1 Це _ ідтвердженням її дійсних намірів відносно укладення саме договору купівлі-продажу. Також державним нотаріусом Балаклійської державної = таріальної контори ОСОБА_6 були роз'яснені правові наслідки свідчення договору купівлі-продажу, про що свідчить її підпис.

Також позивач, обґрунтовуючи причину звернення до суду аж через 2.5 : :ки після укладення договору, зазначав, що тільки після розмови з матір'ю дповідача весною 2007 року вона дізналася про укладення саме договору півлі-продажу. Однак, доказів цьому позивачем не надано.

Ні матеріали справи, ні доводи позивача щодо обмана або помилки не ііють підстав для сумнівів у тому, що під час укладення договору купівлі- -родажу вона перебувала у здоровому глузді, розуміла про його наслідки.

Крім того, подальша поведінка ОСОБА_1 вказує на правильність висновку суду. Так, у 2007 році ОСОБА_1 самостійно подавала заяви до Балаклійської державної нотаріальної контори а.с. 8, Балаклійського БТІ а.с. 9, 62, Балаклійської районної державної адміністрації а.с. 10, оформляла довіреність на представника, наділяючи його правом діяти від її імені а.с. 12, продуктивно брала участь у розгляді справи в суді, ясно та чітко формулювала свої думки, аналізувала отриману під час судових засідань інформацію та робила відповідні висновки.

З копій амбулаторної картки ОСОБА_1 убачається про діагностування у неї станом з 03.07.2009 року порушення слуху а.с. 207 і з 22.02.2008 року порушення зору а.с. 208, однак не зважаючи на це вона за лікуванням не зверталася, відповідних скарг на слух та зір під час укладення правочину не пред'являла. Даних про наявність у неї захворювань органів слуху та зору станом на час укладення спірного правочину у 2006 році, з урахуванням її віку, які б перешкоджали розумінню обставин, які мають істотне значення, суду не надано частиною 5 ст. 12 ЦК України передбачено, що добросовістність

і презюмується. Судовим розглядом не встановлено порушення гачем прав, свобод чи інтересів позивача, які б потребували судового

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в заявлених вимог і на підставі наданих доказів.

Згідно ст. 10, 60 ЦПК України на засадах змагальності кожна сторона а довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх або заперечень.

Гуд виходить з принципів судочинства про змагальність судового процесу валення рішення судом лише на підставі доказів, наданих сторонами. Всупереч свого процесуального обов'язку позивач та правонаступник не ли юридично значимі для вирішення справи обставини.

Перед закінченням з'ясування обставин справи та перевірки їх доказами, на вітання головуючого чи всі докази подані в обґрунтування своїх вимог або . ^речень та чи всі необхідні свідки допитані, сторони надали схвальну зілловідь.

Внаслідок відмови в позові вжиті заходи забезпечення позову підлягають . ісуванню, а судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. З, 10-11, 60, 88, 208-223 ЦПК України, ст.ст. 12, 203, 215, 229, 230, 319, 655 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1, за участі правонаступника позивача: ОСОБА_3, до ОСОБА_4, Балаклійського бюро технічної інвентаризації, третя особа: державний нотаріус Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_6, про визнання недійсним договору купівлі- продажу квартири та скасування реєстрації права власності - відмовити повністю.

2.Скасувати заходи забезпечення позову у вигляді арешту квартири № 26, розташованої у будинку № 24 по пл. Ростовцева у м. Балаклія Харківської області, вжиті за ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 22 квітня 2009 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10- денний строк з дня його проголошення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Головуючий В.М. Стригуненко