Справа № 2-223/2010
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2010р. Дубенський міськрайонний суд Рівненської області
в складі:

головуючого Тростянчук Г.Г.

при секретарі Кобзаренко І.Р.

за участю представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2

за участю представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубно справу за позовом

ОСОБА_4 до
Дубенського міськрайонного територіального медичного об`єднання
про зміну формулювання і дати звільнення, про стягнення заборгованості заробітної плати, відшкодування збитків за затримку розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :
позивач звернувся в суд з позовом про зміну формулювання і дати звільнення його з роботи у відповідача з п.2 ст.36 КЗпП України на п.3 ст.36 КЗпП України, стягнення з відповідача на його користь заробітної плати за період з 08 по 24 вересня 2009 р., вихідної допомоги в розмірі двох мінімальних заробітних плат в сумі 1350 грн., середнього заробітку за весь час затримки належних сум до виплати при звільненні та стягнення моральної шкоди в сумі 1000 грн.

В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що з 20.07.2009 р. працював робітником у відповідача. Наказом від 14.10.2009 р. був звільнений з роботи по п.2 ст.36 КЗпП України. Вважає мотиви звільнення з роботи не правильними оскільки, з 07.10.2009 року призваний на строкову військову службу. В період з 08 по 24 вересня 2009 р. не був на роботі у зв`язку з тим, що проходив обстеження за направленням військового комісаріату, про що свідчить довідка № 1953 від 25.09.2009 р. Заробітна плата за вказаний період не нарахована і не виплачена, хоча діюче законодавство зберігає по місцю роботи середню заробітну плату. Не виплачена заробітна плата по даний час. Такими діями відповідача, як вказує позивач, йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 1000 грн.

У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги за винятком виплати заробітної плати за період з 08 по 24 вересня 2009 р. за час перебування на обстеженні за направленням військового комісаріату, яка перераховона позивачу відповідачем.

Представник відповідача рахує, що підстав для задоволення позову не має.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. ОСОБА_4 20.07.2009 року був прийнятий на роботу робітником по обслуговуванню приміщень і споруд міської лікарні по строковому трудовому договору з 20.07.2009р. по 14.10.2009 р. (а.с.20-21). Наказом № 491 від 14.10.2009р. був звільнений з роботи у зв`язку з закінченням строкового трудового договору (а.с.22). Позивач рахує, що формулювання і дата звільнення не відповідають вимогам закону. 07.10.2009р. він був призваний на строкову військову службу, що підтверджується довідкою № 2241 від 04.11.2009 року. Ця обставина відповідачем не оспорюється і не спростовується. Відповідно до ст. 36 п.3 КЗпП України, підставами для припинення трудового договору є призов або вступ працівника на військову службу. Відповідно, трудовий договір підлягав розірванню на підставі п.3 ст.36 КЗпП України.

Позовні вимоги про нарахування і виплату оплати праці за період з 08 по 24 вересня 2009 року позивачем не ставляться, в зв`язку з перерахуванням на його рахунок сум заробітної плати. В зв`язку з призовом позивача на військову службу, відповідно до ст. 21 ЗУ „Про військовий обов`язок і військову службу", громадянам, які звільняються з роботи у зв`язку з призовом на військову службу, виплачується вихідна допомога в розмірі двох мінімальних заробітних плат. Станом на жовтень 2009 року, розмір мінімальної заробітної плати становив 650 грн., а тому розмір невиплаченої вихідної допомоги складає 1300 грн.

Позивачем ставляться вимоги про стягнення на його користь заробітної плати за весь час затримки виплати належних йому сум 1372 грн.40 коп.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу, належних звільненому працівнику сум, у строки зазначені ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, установа повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки, при наявності спору про розмір належних звільненому працівникові сум, власник або уповноважений орган повинен сплатити відшкодування, коли спір вирішено на користь працівника.

Як встановлено у судовому засіданні, позивач знаючи про його призов на строкову військову службу, заяву про припинення трудового договору не писав, а доручив своїй матері ОСОБА_1 , повідомити МТМО про призов. Мати позивача, в свою чергу, доручила своїй знайомій ОСОБА_5 повідомити МТМО про призов ОСОБА_4 на військову службу. ОСОБА_5 - МТМО про призов ОСОБА_4 на військову службу не повідомила, а залишила довідку про лікарняний та повістку у завгоспа ОСОБА_6 . В послідуючому повістку ОСОБА_1 забрала.

При таких обставинах відповідач, не маючи оригіналів документів, не міг провести своєчасний розрахунок з позивачем, а отже, на думку суду, у діях відповідача відсутня вина в несвоєчасному проведенні розрахунків з позивачем, а тому позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки, відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають,

Керуючись ст. 10, 60, 213, 215, 224 ЦПК України, ст. 21 ЗУ „Про військовий обов`язок і військову службу", ст.36 п.3, ст.ст. 116-117, 2371 КЗпП України, суд
вирішив:
позов задоволити частково: змінити формулювання і дату звільнення ОСОБА_4 з роботи в Дубенському міськрайонному територіальному медичному об`єднанні і рахувати його звільненим з 07.10.2009року по п.3 ст.36 КЗпП України (в зв`язку з призовом на військову службу).

Стягнути з Дубенського МТМО на користь ОСОБА_4 вихідну допомогу в сумі 1300 (одну тисячу триста) грн.

Стягнути з Дубенського МТМО на користь ОСОБА_4 200 (двісті) грн. судових витрат. В решті позовні вимоги залишити без задоволення як безпідставні.

На рішення може бути подано апеляцію до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі заяви про намір подати апеляцію протягом 10 днів з послідуючою подачею апеляції протягом 20 днів.

Суддя: