АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-5452/10Головуючий у 1-й інстанції Ромазан
Провадження № 22ц-1853/10 Доповідач - Ходоровський М.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2010 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Фащевської Н.Є.

суддів - Ходоровський М. В., Жолудько Л. Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою управління управління ПФУ в М.Тернополі на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 14 липня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до управління ПФУ в М.Тернополі про визнання дій незаконними, зобов'язання провести перерахунок пенсій згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2010 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до управління Пенсійного фонду України в М.Тернополі про визнання дій незаконними, зобов'язання провести перерахунок пенсій згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В обґрунтування вимог позивач ОСОБА_1 вказує, що є учасником ліквідації аварії ЧАЕС 1 (першої) категорії, інвалідом 2-ої групи захворювання, пов'язаних з Чорнобильською катастрофою. У зв'язку з чим, на підставі вимог ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі Закон), розмір її пенсії, як інваліда 2-ої групи повинен становити не менше восьми мінімальних пенсій за віком, а також повинна бути призначена додаткова пенсія за шкоду, заподіяна здоров'ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

В обґрунтування вимог позивач ОСОБА_2 вказував, що є учасником ліквідації аварії ЧАЕС 1 (першої) категорії, інвалідом 3-ої групи захворювання, пов'язаного з Чорнобильською катастрофою. У зв'язку з чим, на підставі вимог ст.ст. 50, 54 Закону України (далі Закон), розмір його основної пенсії як інваліда 3-ої групи повинен становити не менше шести мінімальних пенсій за віком. Крім того, він повинен отримувати додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

Вказані пенсії постійно повинні коригуватися у відповідності до збільшення прожиткового мінімуму та розміру мінімальної пенсії за віком. Відповідач не виплачував їм належні суми в повному обсязі, що змусило звернутися до суду.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 14 липня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у м. Тернополі провести перерахунок з 01 грудня 2009 року ОСОБА_1 державної та додаткової пенсії відповідно до ст.ст. 49, 50. ч.4 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" , а саме з державної пенсії в мінімальному об'ємі у розмірі 8 (восьми) мінімальних пенсій за віком та з додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у м. Тернополі провести перерахунок з 01 грудня 2009 року ОСОБА_2 державної та додаткової пенсії відповідно до ст.ст. 49, 50. ч.4 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме з державної пенсії в мінімальному об'ємі у розмірі 6 (шести) мінімальних пенсій за віком та з додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, управління ПФУ в м. Тернополі звернулося із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду від 14 липня 2010 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апелянт вказує, що нарахування та виплата позивачам щомісячної основної та додаткової пенсії проводилась відповідно до вимог діючого законодавства, зокрема, Постанови Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008 року "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян". Позивачам пенсія призначена згідно ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому визначений у ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» розмір мінімальної пенсії не застосовується для перерахунків або підвищення таких пенсій. Мінімальний розмір пенсії за віком визначений ст.28 ЗУ »Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застосовується виключно для визначення розмірів пенсій призначених цим Законом. Крім того, фінансування пенсійних витрат здійснюється за рахунок чітко визначених, прибутковою частиною бюджету Пенсійного Фонду України, джерел і відповідно до конкретних напрямків витратної частини бюджету Пенсійного Фонду України. Вимогами п. 10 Положення "Про Пенсійний Фонд України" визначено вичерпний перелік напрямків використання коштів ПФУ, які виключно використовуються за призначенням і вилученню не підлягають.

Відповідно до вимог ст.304-1 ЦПК України апеляційний розгляд справи здійснюється без виклику осіб, які беруть участь у справі.

Розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, інвалідом другої групи (ОСОБА_1В.) та третьої групи (ОСОБА_2І.) внаслідок захворювання, пов'язаного "з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що стверджується відповідно посвідченням громадянина ОСОБА_1, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорія 1 серії А №000444 від 27.02.1998 року та довідкою серії ВТЗ №072464 від 04.12.1997р. та посвідченням громадянина ОСОБА_2, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи категорія 1 серії А №109859 від 10.10.2007р. року та акта огляду МСЕК серії ТЕР за №137405 від 05.09.2007 року.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до управління пенсійного Фонду України в М.Тернополі щодо перерахунку основної і додаткової пенсій у відповідності до вимог ст.ст. 54, 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в ред. від 06.06.1996 року.

17.05.2010 року управлінням ПФУ в М.Тернополі листами за №160/Х-11 та №166/0-11 позивачам відмовлено в здійсненні такого перерахунку, виходячи з відсутності підстав для його здійснення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до вимог ст. ст. 54, 50 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в ред. від 06.06.1996 року, позивачі мають право на одержання пенсії, не нижчої восьми (ОСОБА_1В.) та шести (ОСОБА_2І.) мінімальних пенсій за віком, і додаткової пенсії у розмірі 75 % (ОСОБА_1В.) та 50% (ОСОБА_2І.) мінімальної пенсії за віком, а тому відповідач повинен був діяти у відповідності з даними вимогами Закону та здійснити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідний перерахунок та виплату пенсії. При обчисленні та нарахуванні державної та додаткової пенсії за основу повинна братись мінімальна пенсія за віком розмір якої встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Колегія суддів погоджується з висновком суду, як таким, що відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Відповідно до вимог ст. 49 Закону, пенсії особам, віднесених до категорії 1,2,3,4 встановлюються у вигляді: державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно з вимогами ч.І ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч.4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у редакції від 06.06.96 р. N 230 96-ВР, в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів 3 та 2 групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 та 8 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ч.І ст. 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами 3 групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком та особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами 2 групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Виходячи зі змісту вищевказаних статей Закону, вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсій є мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно з вимогами ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом про Державний бюджет на відповідний рік, з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі наведених норм законодавства суд обґрунтовано дійшов до висновку, що з 1 грудня 2009 року, під час обчислення державної пенсії та додаткової пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідач повинен був керуватися статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції Закону України від 06.06.96 р.за N 230/96-ВР та статтею 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у редакції Закону України від 05.10.2006 р. заК 23 1-У.

Колегія не приймає до уваги посилання відповідача на необхідність застосування положень Постанови КМУ №530 від 28.05.2008 року «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» при нарахуванні та виплаті позивачам державної та додаткової пенсій, виходячи з пріоритету законів над підзаконними актами, якими звужено зміст та обсяг прав громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, передбачених ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Крім того, законодавством України не надано повноважень Кабінету Міністрів України щодо встановлення розміру мінімальної пенсії за віком або встановлення в абсолютних цифрах розмірів соціальних виплат, які відповідно до чинного законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної пенсії за віком або розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до вимог ст.ст. 2, 8 ЦПК України суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Згідно із ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди при розгляді справ застосовують Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Європейський Суд у рішенні від 08.11.2005 року по справі "Кечко проти України" звернув увагу на те, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з бюджету. Держава може вводити надбавки або закінчувати виплату цих надбавок. Проте, якщо правове положення, що діє, передбачає виплату певних надбавок, і дотриманні всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти в цих виплатах, поки відповідне положення є таким, що діє. (п. 23).

Необгрунтованими є також посилання апелянта на можливість нецільового використання коштів ПФУ, оскільки судом не ухвалено рішення про проведення виплат із власних джерел фінансування останнього.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, що положення ч. З ст. 28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яким визначено мінімальний розмір пенсії за віком, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених за цим Законом, оскільки таке положення не є перешкодою для застосування розміру мінімальної пенсії за віком для розрахунку інших, пов'язаних з нею пенсій чи доплат, так як чинним законодавством не встановленого іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого ч.І даної статті.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, і підстав для його скасування , з мотивів, наведених у скарзі, не вбачає.

Керуючись ст.ст. п.1 ч.І ст. 307, ч. 1 п. 1 ст. 308, 313; 314, 315, 319, 324, 325 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в М.Тернополі відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 14 липня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_3