РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2010 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі:

головуючого - Ореховської К.Е.

при секретарі - Ковальчук В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне справу за позовом ВАТ «Рівнеазот» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

встановив:

В червня 2010 року в Рівненський міський суд надійшов позов ВАТ «Рівнеазот» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

В позовній заяві зазначалось, що відповідно до ст.128 ЖК України до ОСОБА_1, для тимчасового проживання на час роботи на підприємстві надана жила площа в гуртожитку №2 за адресою: м. Рівне, вул. Кн.Острозького, 10 кім. 149. 28.12.2000 року за зазначеною адресою проведена реєстрація членів його сім»ї. Враховуючи, що відповідачі не проживають за вказаною адресою з 2006 року просять визнати їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Письмових заперечень відповідачів на позовні вимоги ВАТ «Рівнеазот» суду не надано.

Представник позивача повністю підтримала позовні вимоги в суді. Додатково пояснила, що відповідно до матеріалів перевірки паспортного режиму на відповідність реєстрації громадянина та фактичного проживання в гуртожитку встановлено, що відповідачі з 2006 року фактично не проживають. Вказане підтверджуються актами та поясненнями мешканців гуртожитку. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник служби у справах дітей Виконавчого комітету Рівненської міської ради не заперечує щодо задоволення даного позову. Визнання неповнолітньої ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право на користування жилим приміщенням в гу ртожитку за вказаною адресою не є обмеженням її прав, оскільки факт її не проживання за місцем реєстрації ,свідчить про те, що житлом вона забезпечена.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що з 2006 року вона разом зі своєю сім»єю проживає в гуртожитку № 2 за адресою : м.Рівне, вул. Кн.Острозького 10 в кімнаті № 149. Із вказаного часу в даній кімнаті сім»я ОСОБА_3 не проживає ,однак там приписані.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що з 2007 року вона працює завідуючою гуртожитку № 2 за адресою ОСОБА_6 в м.Рівне. Із зазначеної дати відповідачі фактично в гуртожитку не проживають.

Відповідачі, будучи попередженим про час і місце слухання справи судовою повісткою, в судове засідання повторно не зявився. Вважається за доцільне за згодою представника позивача розглянути справу без участі відповідача з ухваленням заочного рішення на підставі наявних доказів в порядку ст. ст.224-228 ЦПК України.

Оцінюючи пояснення, дослідженні надані в справі докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено на підставі досліджених доказів , пояснень учасників судового процесу, що відповідно до витягу з реєстру про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.02.2007 року будівля гуртожитку № 2 по вул. Кн. Острозького в м.Рівне належить ВАТ «Рівнеазот».

Відповідно до рішення адміністрації ВАТ «Рівнеазот» ОСОБА_1 для тимчасового проживання на час роботи на підприємстві надана жила площа в гуртожитку №2 за адресою: м.Рівне, вул. Кн. Острозького. 28.12.2000 року за зазначеною адресою проведена реєстрація членів її сім»ї.

Відповідно до матеріалів перевірки паспортного режиму з 01.11.2006 року по 19.04.2010 року на відповідність реєстрації громадянина та фактичного проживання в гуртожитку встановлено, що відповідачі з 2000 року фактично не проживають, однак не зняті з реєстрації по зазначеній адресі.

У відповідності до положень ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї без поважних на те причин за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Оскільки відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 не проживають в гуртожитку №2 за адресою: м. Рівне, вул. Острозького ,10 кім. 149 більше шести місяців, фактично понад років, без поважних на те причин, вони втратили право користування жилою площею, та, в порядку ст.72 ЖК України, підлягає до визнання їх такими, що втратили право користування житлом в судовому порядку.

За наведених обставин, оцінюючи встановлені судом обставини у відповідності до положень чинного законодавства, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, доведеними доказами, такими, що підлягають до задоволення..

Згідно положень ст. 88 ІДПК України, у разі задоволення судом позовних вимог, судові витрати покладаються солідарно на відповідачів в повному обсязі. Відповідно, вимоги про відшкодування судових витрат підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, ст.71, ст.72 ЖК України, керуючись ст. ст. 10,11,60, 88, 208. 209, 212-215,218,223,228,292,294 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства «Рівнеазот» задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням в гуртожитку №2 за адресою: м. Рівне, вул.Князя Острозького ,10 кі. 149.

Стягнути солідарно із ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства «Рівнеазот» кошти в сумі 88 гривень на відшкодування судових витрат по справі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою в десятиденний строк з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час його оголошення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя