Острозький районний суд Рівненської області
Справа № 2-з-13/10
УХВАЛА

21 червня 2010 року

Острозький районний суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді Поліщук Т.М.

при секретарі Гічиновській Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Острозі заяву № 2-з-13/10 Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про забезпечення позову по цивільній справі № 2-376/10 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором ,-

встановив:

в Острозький районний суд Рівненської області звернувся представник ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою та просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, грошові кошти що належать відповідачам, обмежити їх у праві виїзду за межі України до виконання ними своїх зобовязань, заборонити відділу у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Рівненській області видачу відповідачам паспорта/ проїзного документа, вжити заходів щодо тимчасового затримання та вилучення у відповідачів паспортів.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що в забезпечені позову по даній справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п.3 ст. 151 ЦПК забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою позовним вимогам.

Із заяви вбачається, що позивач просить накласти арешт на майно та грошові кошти відповідачів, що їм належать, однак не вказує, яке конкретно майно чи грошові кошти належать саме відповідачам, не зазначив рахунків та не додав правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності відповідачів на належне їм майно. У своїй заяві представник позивача не вказав будь-яких даних про особу відповідачів, які дали б підстави вважати, що вони можуть в будь-який момент виїхати за межі України .

Крім того, відповідно до ст. 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» обмеження права громадян на виїзд з України належить до виключної компетенції Адміністрації Державної прикордонної служби України, а тому в задоволенні даної заяви слід відмовити.

На підставі викладеного , керуючись ст. 151-153 ЦПК України,

ухвалив:

в заяві № 2-з-13/10 Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про забезпечення позову по цивільній справі № 2-376/10 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанюдо ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором відмовити.

Суддя Острозького районного суду Поліщук Т.М.