Рівненський міський суд Рівненської області
Справа № 2-1436/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2010 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

у складі : головуючого судді Рогозіна С.В.,

при секретарі Івченко І.В.,

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю „Київська компанія з управління активами про розірвання договору та повернення майна з чужого незаконного володіння,

встановив:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Київська компанія з управління активами про розірвання договору та повернення майна з чужого незаконного володіння. В позовній заяві вказує на те, що 30 жовтня 2008 року вона уклала з ТОВ -Київська КУА». договір № Б-30/10-1РЗИФ купівлі продажу цінних паперів.

Відповідно до п. 2.1 договору, продавець зобовязується передати у власність покупця, а покупець на умовах цього договору зобов'язується прийняти та оплатити пакет цінних паперів (Лот), загальна вартість якого згідно договору становить - 471615,04 грн. Відповідно до вимог п. 4.3. договору, нею було частково оплачено вартість Лоту, в розмірі - 141509,36 грн., що стверджується квитанцією від 05 листопада 2008 року, та карткою розрахунків від 06 листопада 2008 року.

В даний час позивач немає змоги сплатити відповідачу решту суми в розмірі 330105,68 грн.

Відповідно до п. 6.1.2 договору, позивач звернулася до відповідача з пропозицією розірвати договір та повернути їй сплачені кошти.

Листом № 722 від 05.06.2009 року, відповідач відмовився розірвати договір № Б-30/10- 1РЗИФ купівлі продажу цінних паперів та повернути сплачені нею кошти.

Вважає відмову відповідача безпідставною, оскільки предметом договору № Б-30/10- 1РЗИФ від 30.10.2008 року, є перехід права власності на пакет цінних паперів (Лот), а не передача забудовниками завершеного об'єкта (частини об'єкта) житлового будівництва.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просить договір № Б- 30/10-1РЗИФ купівлі-продажу цінних паперів від 30.10.2008 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київська компанія з управління активами» та ОСОБА_3 розірвати та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська компанія з управління активами» на користь ОСОБА_3 - 141509,36 (сто сорок одну тисячу п'ятсот дев'ять грн. 36 коп.) грн.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив та пояснив, що 30 жовтня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київська компанія з управляння активами» що здійснює діяльність за рахунок та в інтересах Пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду «Нове будівництво» та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі продажу цінних паперів, відповідно до умов якого

товариство зобов'язується передати у власність ОСОБА_1, а ОСОБА_1 на умовах договору зобов'язується прийняти та оплатити пакет цінних паперів (Лот), характеристика яких наведена в пункті 2.2 цього договору. Відповідно до проспекту емісії облігацій при погашенні лоту облігацій, купівля-продаж якого є предметом цього договору, власник лоту облігацій має право оформити право власності на об'єкт нерухомості, зазначений в п. 2.3 договору. Відповідно до вимог договору ОСОБА_1 було частково оплачено вартість Лоту, в розмірі - 141509,36 грн., про що свідчить квитанція від 05 листопада 2008 року та картка розрахунків від 06 листопада 2008 року.

Відповідно до п. 4 ст. З Закону України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» № 800-V1 від 25 грудня 2008 року: забороняється розірвання фізичними та юридичними особами будь-яких договорів, результатом яких є передача забудовниками завершеного об'єкта (частини об'єкта) житлового будівництва за умови, що за такими договорами здійснено оплату 100 відсотків вартості об'єкта (частини об'єкта) житлового будівництва, крім випадків, якщо таке розірвання здійснюється за згодою сторін. Повернення коштів, внесених фізичними та юридичними особами на користь забудовників за розірваними договорами, за якими здійснено часткову оплату вартості об'єкта (частини об'єкта) житлового будівництва здійснюється після наступної реалізації такого об'єкта (частини об'єкта) житлового будівництва. Відповідно до п.1 ОСОБА_4 регіонального розвитку та будівництва України "Про реалізацію Закону України "Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва" від 15.12.2009 року № 12/19-1-8/5-1173 всі договори, які укладалися в порядку, визначеному законодавством, в ході фінансування (інвестування) житлового будівництва через ФФБ, ФОН, інститути спільного інвестування, недержавні пенсійні фонди, а також випуск безпроцентних (цільових) облігацій, можна вважати тими договорами, результатом яких є передача забудовниками завершеного об'єкта (частини об'єкта) житлового будівництва, а отже на них поширюються вищезазначені обмеження. Крім того, дія даної норми поширюється і на договори купівлі-продажу майнових прав. Просить відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що 30 жовтня 2008 року, ОСОБА_3 уклала з ТОВ «Київська КУА», Договір № Б-3О/10-1РЗИФ купівлі продажу цінних паперів.

Згідно п. 2.1 договору, продавець зобов'язувався передати у власність покупця, а покупець на умовах цього договору зобов'язувався прийняти та оплатити пакет цінних паперів (Лот). Згідно п. 3.2. договору загальна вартість пакета цінних паперів (Лоту) становить 471615,04 гривень.

Відповідно до вимог п. 4.3. договору, було встановлено графік здійснення оплат. ОСОБА_1 було частково оплачено вартість Лоту, в розмірі - 141509,36 грн., що стверджується квитанцією від 05 листопада 2008 року, та карткою розрахунків від 06 листопада 2008 року.

В даний час у позивача склалася ситуація (вона втратила роботу), що позбавила її можливості виконати взяті зобов'язання по договору та сплатити відповідачу решту суми в розмірі 330105,68 грн.

З метою розірвання договору позивач звернулася до відповідача з листом з пропозицією розірвати договір та повернути їй сплачені кошти.

Листом № 722 від 05.06.2009 року, відповідач відмовився розірвати Договір № Б-ЗО/ІО- ІРЗИФ купівлі продажу цінних паперів та повернути сплачені кошти, посилаючись на ст. 4 Закон України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва».

Дану відмову суд вважає безпідставною. Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами зиникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Стаття 651 ЦК України, вказує що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Оскільки в п. 6.1.2. договору купівлі продажу цінних паперів № Б-3О/1О-1РЗИФ від 30 жовтня 2008 року передбачено право покупця на дострокове розірвання договору у разі неможливості виконання своїх обовязків, суд вважає правомірною вимогу позивача про розірвання договору за його ініціативою. П. 7.4. договору встановлює наслідки розірвання договору за ініціативою покупця. Крім того, договір передбачає і інші випадки дострокового розірвання договору (п. п. 12.2, 12.3.). Отже, заперечення представника відповідача про неможливість розірвання договору в односторонньому порядку суд вважає голослівними.

Посилання відповідача на ст. 4 Закон України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва», як на обґрунтування відмови розірвати договір та повернути кошти, суд вважає безпідставними, оскільки на переконання суду, положення даного закону погіршують становище сторін за договором купівлі продажу цінних паперів № Б-3О/1О-1РЗИФ від 30 жовтня 2008 року і тому, оскільки Закон України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» набрав чинності після підписання договору, даний закон не може застосовуватись для врегулювання спірних відносин. Крім того, ст. 4 закону застосовується до випадку, коли за договором здійснено оплату 100 відсотків вартості об'єкта (частини об'єкта) житлового будівництва, в даному випадку позивач оплатив тільки частину вартості лоту.

За таких обставин, суд приходить до переконання про можливість часткового задоволення позовних вимог позивача, розірвання договору купівлі продажу цінних паперів від 30.10.2008 року № Б-3О/1О-1РЗИФ, та стягнення з ТзОВ «Київська компанія з управління активами» на користь ОСОБА_1 сплаченої нею суми в розмірі 127358,46 грн. за мінусом 10 % штрафу, як це передбачено п. 7.4. договору, та судові витрати по справі, а саме 51 грн. судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 250 гривень

На підставі викладеного, у відповідності до ст. ст. ст. 11, 651 Цивільного Кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 130, 212, 213, 215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю „Київська компанія з управління активами про розірвання договору та повернення майна з чужого незаконного володіння задоволити частково.

Договір купівлі продажу цінних паперів від 30.10.2008 року № Б-3О/1О-1РЗИФ, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київська компанія з управління активами» та ОСОБА_3 - розірвати.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська компанія з управління активами» (код СДРПОУ 33829471) на користь ОСОБА_3 - 127358,46 (сто двадцять сім тисяч триста пятдесят вісім грн. 46 коп.) грн. та судові витрати по справі, а саме 51 грн. судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 250 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне ос карже щіЯ'Тгр^дан ням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апе^нїіинрНнстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя С.В.Рогозін