Стрийський міськрайонний суд Львівської області
Справа №2-3115/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

2 листопада 2010р. Стрийський міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого-су д ії ОСОБА_1

при секретарі Кулешик С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Стрию цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

позивач звернувся до відповідача з позовом про стягнення боргу за договором позики в розмірі 8372,97 грн., річних в розмірі 89 грн. 08 коп, та інфляційних витрат в розмірі 99 грн. 93 коп.

В обґрунтування позовних ПОКЛИКАВСЯ НА ТЕ, що 08.04.2008р. відповідач згідно написаної ним розписки позичив в нього 2500 грн., які зобов'язувався повернути до 08.10.2008р. У визначений строк відповідач боргу не повернув. Натомість звернувся з проханням відстрочити повернення боргу до 31.12.2009р , а згодом - до 07.07.2009р., на що він погодився. 27.04.2009р. відповідач позичив в нього ще 300 доларів США. Цього ж дня вони погодили з відповідачем загальну суму боргу, яка становила 6000 грн. та 300 доларів США, які відповідач зобов'язувався повернути до 01.06.2010р Підтвердженням цього є написана власноручно відповідачем розписка , датована 27.04. 2009р. Однак, відповідач не виконав зобов'язань. У вересні 2010р. він надіслав відповідачу претензію про повернення боргу до 05.10.2010р., на які останній не відреагував, що й змусило його звернутися до суду з цим позовом.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_4, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, позов підтримали, визнали, що відповідач протягом січня - вересня 2010р. повернув частину боргу-1400рн., з не 2500 грн. як це стверджує відповідач, тому просили стягнути з останнього борг за мінусом сплачених 1400 грн. Решту позовних вимог задовольнити в повному обсязі.

Відповідач позов визнав, частково, пояснив, що позивач погодився надати йому позику під 10% річних. Письмова угода про зазначені відссотки за користування позикою між ними не укладалася. Він вважав, що такий відсоток за користування позикою надто високий, але в нього виникла нагальна потреба у коштах, тому він позичив гроші. Окрім цього він також позичав 2000 грн. у дочки позивача, які вже повернув. На даний час він повернув позивачу 2500 грн., з яких, зі слів позивача, 1400 грн - це частина боргу, решту - відсотки за користування кредитом. Письмового підтвердження про повернення 2500 грн. позивачу в нього немає. Він не згідний з таким розрахунком позивача, тому просив суд зарахувати сплачені ним позивачу 2500 грн. в рахунок погашення боргу.

Заслухавши сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст.1046,1049 ЦК України (в редакції 2003р.), одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Судом встановлено, що відповідач 08.04 2008р позичив в позивача 2500 грн., які зобов'язувався повернути до 08.10.2008р. У визначений строк відповідач боргу не повернув. Натомість звернувся до позивача з проханням відстроч*:ти повернення боргу до 31.12.2009р., а згодом - до 07.07.2009р. 27.04.2009р. відповідач позичив позивача ще 300 доларів США, які станом на 11.10.2010р. згідно офіційного курсу Національного Банку України в перерахунку на гривню становлять 2372,97 грн. Факт укладення між позивачем та відповідачем договору позики підтверджується написаною власноручно відповідачем розпискою, датованою 27.04.2009р., з якої вбачається, що загальна сума боргу становить 6000 грн. та 300 доларів США. Цю суму відповідач зобов'язувався повер гуті по 01.06.2010р., але не виконав взятих на себе зобов'язань.

Позивач ствердив, що відповідач за період з січня по вересень 2010р. повернув частину боргу - 1400 грн., тому зменшив позовні вимоги на зазначену суму. Твердження відповідача, що він повернув позивачу 2500 грн. в рахунок сплати боргу є голослівними, оскільки жодними доказами відповідно до вимог ч.2 ст.59 ЦПК України, ч.2 ст.1047 ЦК України не підтверджені. Таким чином сума боргу становитиме 6972,97 грн. (8372,97 - 1400 = 6972,97).

Згідно ст.1050 ЦУК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідне до ст 625 цього Кодексу, а саме: суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так як у представлених позивачем на підтвердження укладеного між ним та відповідачем договору позики не обумовлений розмір процентів за прострочення виконання грошового зобов'язання, суд вважає, шо з відповідача на користь позивача слід стягнути три відсотки річних, розмір яких згідно розрахунків наданих позивачем, становитиме 89 грн. 08 коп. та інфляційні витрати, розмір яких згідно розрахунків позивача, становитиме 99 грн. 93 коп. Розмір річних та інфляційних відповідач не оспорював. Окрім цього з відповідача на користь позивача підлягають стягненню й понесені останнім судові витрати в розмірі 205 грн. 62 коп.

Керуючись ст.ст. 10,60,209,212-215 ЦПК України, ст.ст.526,625,1046,1049,1050 ЦК України, суд

виріши в:

позов задоволити. Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 6972 (шість тисяч дев'ятсої лмпесят дві) грн. 97 коп. боргу за договором позики, річні в розмірі 89 (вісімдесят дев'ять) грн. 08 коп,., інфляційні витрати в розмірі 99 (дев'яносто дев'ять) грн. 93 коп. та 205 (двісті п'ять) грн. 62 коп. судових витрат.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Львівської області протягом 10 днів з дня його проголошення через Стрийський міськрайонний суд.

Головуючий суддя Гулкевич О.В.