Справа № 22-1972/2010 p.
УХВАЛА

20 грудня 2010 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судці - Оніпко О.В.

судців: Григоренка М.П., Ковалевича С.П.,

при секретарі - Омельчук A.M.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду від 10 червня 2010 року про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення майнової та моральної шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача - адвоката ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія судців, -

встановила:

Ухвалою Рівненського міського суду від 10 червня 2010 року забезпечено позов у даній справі: накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1, який проживає в даній квартирі.

В поданій на ухвалу апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на її незаконність через порушення судом норм процесуального права. Доводить, що в ухвалі відсутнє обґрунтування того, яким чином невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Вказує, що розмір коштів, який він зобов'язаний сплатити на користь позивача за рішенням місцевого суду є значно меншим, ніж ринкова вартість квартири, на яку судом'було накладено арешт.

Просить дану ухвалу скасувати і постановити нову ухвалу про відмову в забезпеченні

позову. 1

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Рівненського міського суду від 26 січня 2009 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.І ст. 286 КК України і призначено покарання у виді штрафу у розмірі 3400 грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі п. „в" ст. 1 ЗУ „Про амністію" від 19.12.2008р. звільнено ОСОБА_1 від відбування покарання. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 16514, 69 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та витрат на лікування.

25.10.2007р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

10 червня 2010 року Рівненським міським судом було постановлено ухвалу про забезпечення позову в даній справі.

У цей же день Рівненським міським судом було постановлено рішення , яким позов ОСОБА_2 задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на його користь 450 грн. майнової шкоди, завданої пошкодженням майна та 15000 грн. шкоди, завданої злочином, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 30 вересня 2010 року рішення суду першої інстанції було залишено без змін і воно набрало законної сили.

Згідно ч.З ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи норми вказаної статті та те, що з 23 червня 2007 року, тобто з моменту вчинення ДТП і до даного часу, майнова та моральна шкода ОСОБА_1 ОСОБА_2 не відшкодована, ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_2 ,суд першої інстанції прийшов до цілком правильного висновку про задоволення клопотання про забезпечення позову, про що постановив ухвалу, згідно з правилами ст. 153 ЦПК України.

Оскільки ухвала Рівненського міського суду від 10 червня 2010 року постановлена з дотриманням вимог статей 151-153 ЦПК України, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду від 10 червня 2010 року відхилити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді: