ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-101/10/0408
Провадження № б/н
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"03" вересня 2010 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу у складі:

головую чого-судді: ОСОБА_2

при секретарі: Желдак О.В.

за участі позивача: ОСОБА_3

представника позивача: ОСОБА_4

відповідача: ОСОБА_5

представнику відповідача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського райсуду в

місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до

ОСОБА_5, треті особи без самостійних вимог на предмет

спору - ОСОБА_7, Третя Криворізька державна нотаріальна

контора, - про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на квартиру,

ОСОБА_2 ОСОБА_8 ОСОБА_3 ОСОБА_9 ОСОБА_5 ОСОБА_6

встановив:

Позивач ОСОБА_3 08 квітня 2008 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, треті особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_7, Третя Криворізька державна нотаріальна контора, - про визнання запоЫту недійсним, визнання права власності на квартиру.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 7 жовтня 2007 року померла ОСОБА_10, яка за життя була рідною сестрою ОСОБА_11 та двоюрідною бабусею ОСОБА_3В

Після смерті ОСОБА_10 він разом із ОСОБА_7 звернулися до Третьої Криворізької державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус повідомив їм, що не може видати свідоцтва, оскільки ОСОБА_10 за свого життя склала заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла ОСОБА_5

Заповіт було складено 17.02. 2005 року та посвідчено Третьою Криворізькою державною нотаріальною конторою.

і Він вважає, що цей заповіт є недійсним, оскільки ОСОБА_10 близько 5- 6 років до своєї смерті поводила себе як людина з психічним розладом здоров'я, не мо ла усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними. Крім того в 2005 році, в 2007 році ОСОБА_12 іменко Ж.П. перенесла два інсульти.

За життя ОСОБА_10 він здійснював за нею догляд, сплачував за свої кошти комунальні та інші платежі за квартиру, оскільки в них з ОСОБА_10 була усна домовленість, що спірну квартиру вона залишить йому.

ОСОБА_7 будучі спадкоємцем другої черги, не бажає приймати спадщину після смерті ОСОБА_10 Крім неї та нього інших спадкоємців після смерті ОСОБА_10 не мається, він, будучі спадкоємцем п'ятої черги, бажає прийняти спадщину.

' 3 урахування вище викладеного він вважає, що складаючи заповіт ОСОБА_10 не усвідомлювала значення своїх дій, цей правочин не відповідав її волі, а том[ повинен бути в судовому порядку визнаний недійсним.

Позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні на своїх позовних вимогах наполягає в повному обсязі, та пояснив, що після смерті ОСОБА_10 залишилось спадкове майно квартира, що розташована за адресою: м. Кривий Ріг, пр.. Миру, б. 26, кв. 18. Про те, що ОСОБА_10 заповіла згідно заповіту, складеному 17.02.2005 р.. все своє майно абсолютно чужій їй людині відповідачу по справі- Бриліну О.В. він разом із ОСОБА_7 (рідною сестрою ОСОБА_10П.) дізнався у Третій Криворізькій державній нотаріальній конторі, коли пішли за отриманням свідоцтва про право на спадщину.

Він вважає, що вказаній заповіт повинен бути визнаний недійсним, так як ОСОБА_10 , складаючи заповіт, не могла усвідомлювати значення своїх дій. Близко 5-6 років до своєї смерті вона поводила себе як людина з психічним розладом здоровя, не могла керувати своїми діями, здійснювала дії та поступки, які нормальна, психічно здорова людина просто не могла здійснювати. Прикладом цього може служити той факт, що ОСОБА_10 намагалась подарувати спірну квартиру міліціонеру, якого бачила перший раз в житті, и т.п. Крім того, ОСОБА_10 перенесла два інсульти. Цей факт підтверджується історіями її хвороби з 1-ї та 4- ї лікарні.

За життя ОСОБА_10 він здійснював за нею догляд, сплачував за свої кошти комунальні та інші платежі за квартиру, оскільки в них з ОСОБА_10 була усна домовленість, що спірну квартиру вона залишить йому.

Він просить суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_10 на імя ОСОБА_5, посвідчений 17.02.2005 р. Третью Криворізькою державною нотаріальною конторою, а також визнати за ним право власності на квартиру, що розташована за адресою: м. Кривий Ріг, пр.. Миру, б. 26, кв. 18.

Представник позивача ОСОБА_9, в судовому засіданні, позовні вим о г'і І позивача ОСОБА_3 підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5, в судовому засіданні пояснив, що 17.02.2005 року ОСОБА_10 за своє життя заповіла йому все належне їй майно, та АДРЕСА_1. На момент складання заповіту вона було дієздатною особою, мала право самостійно вирішувати долю належного їй майна. Посилання позивача на те, що вона близько 5-6 років до своєї смерті, а саме з 2001 року по 2007 рік була людиною з психічним розладом свого здоровя, та не могла усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними, є необгрунтованими та не відповідають дійсності, оскільки з 01.04.2002 року по 11.09.2002 року та з 14.04.2003 року по 29.08.2003 року ОСОБА_10 працювала покоївкою в УЖКГ, звільнена була за власним бажанням.

У 2004 році ОСОБА_10 самостійно оформлювала право власності на спірну квартиру, та в 17.02.2005 року в приміщення нотаріальної контори склала на його імя заповіт, який він вважає законними, тобто з дотриманням норм чинного

законбдайства.

В 2006 році ОСОБА_10 отримала травму ноги та перебувала у лікарні, після чого він допомагав їй - купував необхідні речі, ліки, оплачував комунальні послуги. Обладнав квартиру для забезпечення можливості її пересування, а також встановив тренажери для забезпечення швидкого одужання.

На підставі викладеного позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснення відповідача підтримав в повному обсязі, та просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник 3-ї особи ОСОБА_7 - ОСОБА_9, який діє з)а довіреністю, підтримав позовні вимоги позивача та просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Третя особа нотаріус Третьої Криворізької державної нотаріальної конторі ОСОБА_13 до судового засідання не зявилася, однак надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. При цьому надала суду письмові пояснення, де вказала, що при посвідченні заповіту нотаріус перевіряє дієздатність особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії. При цьому до підготовки проекту заповіту нотаріус проводить бесіду з заповідачем, при якій визначає рівень психічного стану особи під час виконання нею нотаріальних дій. Заповіт є особирим розпорядженням фізичної особи на випадок своєї смерті. Всі вище вказані дії підчас посвідчення заповіту вона дотрималася в повному обсязі. Тому проти задоволення позову заперечувала та просила суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_10 він знав, ще зі шкільних років, оскільки були однокласниками.

В лютому 2007 році йому зателефонувала однокласниця та попросила допомогти ОСОБА_10, так як вона загубила банківську карточку. Він одразу приїхав до неї, та побачив, що в неї була паралізована рука та нога. Вона зібралася і вони разом поїхали в банк.

Другий раз він був в неї після 8 березня 2007 року, тоді вона йому сказала що має намір оформляти документи до будинку пристарілих. Однак, коли до неї прийшли соціальні працівники та принесли їй необхідні документи для цього, то вона відмовилася та сказала, що соціальні працівники їй не потрібні. ОСОБА_15 в цей час була не адекватною.

І Одного разу він прийшов з ринку, а у неї був відкритий газ, тому він з ОСОБА_5 вибили двері зайшли в квартиру, то вона лежала в ванній кімнаті в неї булр поломане бедро. Після чого вона потрапила до лікарні.

Крім того він суду пояснив, що в пятому році, тобто коли ОСОБА_10 посвідчувала заповіт він з нею в цей час майже не спілкувався.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_10 знає з 70 років разом з нею працювали в банку. Але більше спілкуватися з нею стала в в 2006 році вона перенесла інсульт, сильно хворіла, часто була на лікуванні та перебувала в лікарні. Під час спілкування з нею вона часто спостерігала за нею дивну поведінку.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснив, що проживали з ОСОБА_10 в одному будинку. За свій поганий стан здоровя ніколи не говорила, завжди була активною,а захворіла вже в 2006 році. Допомагав їй завжди ОСОБА_5, її сусід.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_10 знає з:80 років, більше стали спілкуватися приблизно в 2000 року. В 2006 році їй зателефонувала ОСОБА_10 та попросили її відвідати. Вона її просила отримати пенсіію, купити ліки та сплатити комунальні послуги. В 2006 році в неї зявилися проблеми з пам»ятю, стала де що забувати. ОСОБА_10 також їй говорила, що в неї є сестра з племінником. Однак коли вона її відвідувала то їх жодного разу їх не бачила.

Вислухавши позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, свідків, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Як видно з матеріалів справи, 07 жовтня 2007 року померла ОСОБА_10, актовий запис № 1014, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від р8.10.2007 року, виданого Дзержинським відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с. 18).

Після смерті ОСОБА_10 залишилось спадкове майно - квартира, що розташована за адресою АДРЕСА_2. Даний факт підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП ^Криворізьке БТІ» номер запису 18 в книзі 32ж-18 (а.с.25).

;3а життя ОСОБА_10 була рідною сестрою ОСОБА_7 та двоюрідною бабусею ОСОБА_3, що підтверджується доданими до справи свідоцтвами про народження ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_18 - їх батька, свідоцтвом про народження позивача ОСОБА_3, свідоцтвом про одруження ОСОБА_10 та ОСОБА_7 ( а.с. 10- 13).

Після смерті ОСОБА_10 позивач ОСОБА_3 разом із ОСОБА_7 звернулись до Третьої Криворізької державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину, однак] нотаріус повідомив їм про наявність від імені ОСОБА_10 заповіту, відповідно до якого все своє майно вона заповіла ОСОБА_5 (а.с. 56).

Оскільки позивач ОСОБА_3 не визнає залишений заповіт та вважає, що ОСОБА_10 під час його підписання була не дієздатною особою, тому для з'ясування обставин справи 30.09.2008 року судом на адресу КЗ «Міська лікарня № 1» тії КЗ «Міська лікарня № 4» були відправлені запити про те, чи знаходилась ОСОБА_10 у період з 2005 року по 2006 рік, та в 2007 році на обліку з приводу психічних захворювань.

До суду 17.10.2008 року за вих. № НОМЕР_1 «Міська лікарня № 1» надійшла відповідь на запит, де вказано що в журналі реєстрації хворих по стаціонару 2005 -2006 роки ОСОБА_10 не зареєстрована (а.с. 90).

До суду 17.10.2008 року за вих. № НОМЕР_2 «Міська лікарня № 4» надійшла відповідь на запит, де вказано що в 2007 році ОСОБА_10 на стаціонарному лікуванні не знаходилася (а.с. 91).

13: січня 2010 року за заявою представника позивача ОСОБА_9 було заявлене клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи Комунальним закладом «Дніпропетровська обласна клінічна психіатрична лікарня». Відділенням судово-психіатричних експертиз було проведено судово- психіатричну експертизу, на вирішення якої поставлено запитання, чи могла ОСОБА_10 підписуючи заповіт 17.02.2010 року усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Під час проведення експертизи було дотримано вимоги законодавства, а саме Наказу Міністерства охорони здоровя України від 08.10.2001 р. № 397 зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.03.2002 р. за № 219/6507 та Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30.05.1997 р. «Про судову експертизу в кримінальних та цивільних справах».

Згідно висновку експертизи. Акт № 14 від 27.05.2010 р., ОСОБА_10 в період часу на момент складання та підписання заповіту 17 лютого 2005 року, яким небудь психічним розладом не страждала. По своєму психічному стану в той період часу вона могла розуміти значення свої дій та керувати ними (а.с. 185-187).

В судовому засіданні у позивача та його представника, виник сумнів щодо висновку експерта посилаючись на ті обставини, що при проведенні експертизи не бралися показання свідків які були допитані в судовому засіданні по справі. Тому судом на адресу КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна психіатрична лікарня» 11.08.2010 року було надано судовий запит, з проханням надати суду інформацію про те, чи бралося до уваги при проведенні експертизи показання свідків які були допитані в судовому засіданні (а.с.197).

До суду 03.08.2010 року надійшов лист завідуючого відділення ОСОБА_19

ОСОБА_20, який був членом комісії при проведенні посмертної судово-

психіатричної експертизи, в якому зазначено, що висновок посмертної-судово-

псиуіатричної експертизи за актом № 14 від 27.05.2010 року стосовно ОСОБА_10

Ж.П. експертна комісія підтверджує в повному обсязі. При проведенні експертизи

бралися до уваги всі надані матеріали цивільної справи, в т.ч. показання свідків.

(А.с.198)

Посилання позивача на те, що в 2005 році ОСОБА_10 переносила інсульт,

в наслідок чого під час посвідчення заповіту була недієздатною особою

спростовуються медичними документами, які є в матеріалах справи, відповідями

на судові запити КЗ «Міська лікарня № 1» (№1367 від 16.10.2008 р. арк. 90

справи) та КЗ «Міська лікарня № 4» (№ 1796 від 14.10.2008 р. - арк. 91 справи),

показаннями свідків.

Суд. при винесенні рішення також взяв до уваги те, що свідки які були

допитані в судовому засіданні всі посилалися на те, що ОСОБА_10 стала хворіти

з 2006 року, однак заповіт вона склала 17 лютого 2005 року.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження

фізичної особи на випадок своєї смерті. Ст. 1234 ЦК України передбачено, що

право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Судом

встановлено, що під час посвідчення заповіту ОСОБА_10 була повністю

дієздатною особою.

Ст. 1235 ч.2 ЦК України передбачено, що заповідач може без зазначення

причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за

законом, тому ОСОБА_10 скористалася правом внаслідок чого позбавила

спадкоємців за законом спадкових прав стосовної її приватної власності, а саме:

квартири АДРЕСА_3.

На підставі викладеного та керуючись Постановою Пленуму Верховного

Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про

спадкування», Постановою Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30.05.1997

р. «Про судову експертизу в кримінальних та цивільних справах» ст. 1233, 1234,

1235 Цивільного кодексу України ст.ст. З, 10-11, 60, 130, 212-215 ЦПК, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5, треті особи без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_7, Третя Криворізька державна нотаріальна контора, - про визнання

заповіту недійсним, визнання права власності на квартиру - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції. Якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення .

Суддя: Н. М. Грищенко