Справа №2о-72/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2010 р. м. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Полянчука Б.І., народних засідателів Скиданенко І.М., Устенко С.М., при секретарі Вакал Н.А., за участю прокурора Слинько І.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою лікаря - психіатра комунальної установи „Бердянський психоневрологічний диспансер" про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку,

ВСТАНОВИВ:

28.01.2010 року до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області звернувся, посилаючись на висновок комісії лікарів-психіатрів від 28.07.2009 року, із заявою головний лікар комунальної установи „Бердянський психоневрологічний диспансер" ОСОБА_1 про продовження примусового амбулаторного психіатричного лікування ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2.

У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги.

Пояснив, що ОСОБА_3 страждає тяжким психічним розладом, при погіршенні якого може завдати значної шкоди своєму здоро'ю або здоров'ю оточуючих і тому потребує постійного лікування. Прокурор заяву підтримав.

ОСОБА_3 до судового засідання не з'явилася. Про слухання справи повідомлена належним чином.

З'ясувавши усі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні, згідно постанови Бердянського міського суду від 30.01.1996 року ОСОБА_4 за скоєння злочину, передбаченого ст. 94 КК України була направлена на примусове лікування в психіатричну лікарню з суворим наглядом.

Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 12.01.1996р. ОСОБА_5 страждає хронічним психічним захворюванням у формі параноїдної шизофренії, через що вона не може розуміти значення своїх дій і керувати ними. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05.11.2004 р. ОСОБА_4 була переведена для подальшого лікування в психіатричну лікарню із звичайним наглядом.

ОСОБА_4 була госпіталізована до комунальної установи „Бердянський психоневрологічний диспансер" 05.05.2006 р. і на підставі постанови Комунарського районнного суду м. Запоріжжя від 05.05.2006 р. їй було продовжено лікування.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 23.1 1.2006 р. припинено примусове психіатричне лікування стосовно ОСОБА_4, яка народилася 25 січня 1969 року в м. Бердянську Запорізької області, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3 і вона була переведена на примусове амбулаторне лікування.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27.06.2007, 12.09.2008, 27.03.2009, 15.09.2009 року було подовжено амбулаторне лікування стосовно ОСОБА_4

Згідно копії паспорту від 27.08.2008 року ОСОБА_4, уклала шлюб і їй привласнено прізвище ОСОБА_3.

Згідно висновку ВКК від 27.01.2010 року ОСОБА_3 страждає на хронічне психічне захворювання у формі параноїдної шизофренії і потребує продовження примусового амбулаторного лікування.

Згідно ч. 2.4. 5 ст. 12 Закону України „Про психіатричну допомогу" амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника, в разі встановлення в неї тяжкого психічного розладу внаслідок чого вона завдасть значної шкоди, своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду.

У разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад 6 місяців лікар -психіатр повинен надіслати суду за місцем проживання особи заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому породу. В подальшому продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців.

Представлений висновок комісії лікарів-психіатрів КУ „Бердянський психоневрологічний диспансер" від 27.01.2010 року свідчить проте, що ОСОБА_6 страждає хронічним психічним захворюванням в формі шизофренії параноїдальної. Приймаючи до уваги наявність психічного розладу, формальної критики до свого стану, те що вона в минулому скоїла суспільно-небезпечні дії (вбивство) ОСОБА_3 потребує подальшого амбулаторного психіатричного лікування.

За таких обставин суд вважає необхідним заяву задовольнити, продовжити надання ОСОБА_2 примусової амбулаторної психіатричної допомоги строком на шість місяців.

Керуючись ст.ст. 208-218, 234-235,279-282 ІДТК України, ст. 12 Закону України „Про примусову психіатричну допомогу", суд

ВИРІШИВ:

Заяву лікаря - психіатра комунальної установи „Бердянський психоневрологічний диспансер" про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку задовольнити.

Продовжити надання примусового психіатричного амбулаторного лікування ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_5, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_6 в комунальній установі „Бердянський психоневрологічний диспансер" строком на шість місяців.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо апеляційна скарга не була подана у двадцятиденний строк, після подання заяви про апеляційне оскарження, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження і апеляційна скарга подаються

апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване

рішення.

Суддя

Народні засідателі:

ОСОБА_7

ОСОБА_8