Справа №22-ц-3263/10 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Маслова В.О.,

суддів - Хвостика С.Г., Рибалки В.Г.,

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального закладу Сумської обласної ради «Обласна база спеціального медичного постачання»

на рішення Буринського районного суду Сумської області від 30 червня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до комунального закладу Сумської обласної ради «Обласна база спеціального медичного постачання», третя особа: керівник комунального закладу Сумської обласної ради «Обласна база спеціального медичного постачання» ОСОБА_3, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Буринського районного суду Сумської області від 30 червня 2010 року у задоволенні позову ОСОБА_2 задоволено.

Визнано незаконними та скасовано накази за № 90 від 25 грудня 2009 року, за № 91 від 28 грудня 2009 року про накладення на ОСОБА_2 дисциплінарних стягнень та наказ за № 93 від 31 грудня 2009 року про звільнення ОСОБА_2 із займаної посади.

Визнано незаконним звільнення ОСОБА_2 з роботи за ч.3 ст.40 КЗпП України згідно з наказом комунального закладу Сумської обласної ради «Обласна база спеціального медичного постачання» за № 93 §1 від 31 грудня 2009р.

Поновлено ОСОБА_2 на посаді вартівника складу № 1091 м.Буринь комунального закладу Сумської обласної ради «Обласна база спеціального медичного постачання» з 04 січня 2010 року.

Стягнуто з комунального закладу Сумської обласної ради «Обласна база спеціального медичного постачання» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 6171 грн. 91 коп.

Стягнуто з комунального закладу Сумської обласної ради «Обласна база спеціального медичного постачання» на користь держави державне мито в розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно технічне забезпечення в сумі 120 грн.

Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_2 на роботі.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповноту зясування фактичних обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду від 30 червня 2010 року.

Зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про незаконність накладення на позивача дисциплінарних стягнень і поновлення його на роботі.

Також вказує, що суд припустився помилки щодо обрахування середнього заробітку за час вимушеного прогулу, де для розрахунку потрібно брати кількість робочих днів за кожний місяць за час прогулу,помножених на середньоденний заробіток.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення третьої особи ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення позивача ОСОБА_2 і його представника ОСОБА_4 про залишення рішення суду без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду змінити, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 23 січня 2006 року ОСОБА_2 було прийнято на роботу вартівником складу медичного майна № 1091 в м. Буринь комунального закладу Сумської обласної ради «Обласна база спеціального медичного постачання».

Наказами за № 90 від 25 грудня 2009 року, за № 91 від 28 грудня 2009 року на позивача були накладені дисциплінарні стягнення у вигляді доган, а наказом за № 93 від 31 грудня 2009 року позивача було звільнено з займаної посади за систематичне невиконання трудових обовязків.

Зокрема, в наказі № 90 від 25 грудня 2009 року зазначено, що позивач грубо порушив трудову дисципліну, так як 17 грудня 2009 року на робочому місці розпивав спиртні напої, а також залишив робоче місце без здавання варти (а.с.53).

Згідно з наказом за № 91 від 28 грудня 2009 року позивач 21 грудня 2009 року не здійснював щогодинного обходу території з заміною контрольних «циферблатів», що є невиконанням службових обовязків, а наказ про звільнення № 93 §1 від 31 грудня 2009 року аргументований тим, що окрім вчинення попередніх дисциплінарних проступків, позивач 23 грудня 2009 року також не здійснював щогодинний обхід території з заміною контрольних «циферблатів».

Поновляючи на роботі позивача та стягуючи на його користь заборгованість по заробітній платі за час вимушеного прогулу, місцевий суд виходив з недоведеності систематичного невиконання позивачем без поважних причин покладених на нього трудових обовязків, а також неправомірності накладання на нього дисциплінарних стягнень у вигляді двох доган.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду, який узгоджується з нормами ст.ст.40 ч.1 п.3, 235 КЗпП України.

У відповідності до п.3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.

З матеріалів справи вбачається, що факт розпиття ОСОБА_2 спиртних напоїв на робочому місці не знайшов свого підтвердження належними доказами по справі. Заперечення позивачем цього факту відповідачем не спростовано.

За інформацією з Буринського районного відділу внутрішніх справ та Буринської центральної районної лікарні 17 грудня 2009 року, від посадових осіб комунального закладу Сумської обласної ради «Обласна база спеціального медичного постачання» звернень з питання вживання спиртних напоїв на робочому місці ОСОБА_2 не надходило.

Також місцевий суд вірно вважав, що факт залишення ОСОБА_2 17 грудня 2009 року робочого місця без здавання варти не доведений у встановленому законом порядку, оскільки спростовується власноручними поясненнями вартівника ОСОБА_5, який зазначив, що прийшов на роботу о 07 год.42 хв. та став приймати зміну у ОСОБА_2, а з 08.00 год. вже розпочалася його зміна, тому правильно вважав, що ОСОБА_2 здав, а він прийняв зміну.

Крім того, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції третя особа ОСОБА_3 підтвердив, що в журналі про здачу зміни за 17 грудня 2009 року стоїть підпис позивача.

Що стосується фактів нездійснення щогодинного обходу території навколо складу із заміною контрольних циферблатів 21 та 23 грудня 2009 року, то, окрім заперечень вказаних порушень самим позивачем, вони також не знайшли свого підтвердження матеріалами справи.

Такими доказами, на думку колегії суддів, не можуть бути акти перевірки роботи вартівника за 21 та 23 грудня 2009 року, оскільки перевірка здійснювалась без участі самого вартівника ОСОБА_2, позивача по справі (а.с.55,57).

Таким чином, місцевий суд цілком обґрунтовано вважав незаконними накази відповідача про накладення на позивача двох доган, а також і його звільнення, за відсутністю підстав для цього.

У цій частині рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим.

Разом з тим, стягуючи середній заробіток за час вимушеного прогулу, місцевий суд керувався ч.2 ст. 235 КЗпП України та вважав, що необхідно стягнути на користь позивача з відповідача 6171,91 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, згідно з такого розрахунку: 48 грн. 22 коп. складає середньоденна зарплата позивача, а середній заробіток за останні два місяці перед звільненням дорівнює 1060,79 грн., середній заробіток за пять повних місяців складає 5303 грн. 95 коп. (1060,79*5), а за 18 робочих днів у січні 2010 року середній заробіток складає 867, 96 грн. (48,22*18), а разом 6171,91 грн.

Проте, на думку колегії суддів, суд першої інстанції допустився помилки при розрахунку середньомісячного заробітку позивача, виходячи з наступного.

У відповідності до п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100, для розрахунку середнього заробітку за повних пять місяців прогулу позивача необхідно брати як розрахункову величину кількість робочих днів за графіком роботи відповідача по кожному місяцю і помножувати його на середньоденну заробітну плату.

Так, у січні 2010 року було 19 робочих днів, у лютому 2010 року 20 робочих днів, у березні 2010 року 22 день, у квітні 2010 року 21 день, у травні 2010 року 17 робочих днів, у червні 2010 року 21 день, всього 120 днів; новий розмір цього заробітку складає 5786 грн. 40 коп. (48,22*120 днів).

Таким чином, вищевказані умови правильного розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу судом першої інстанції враховані не були, тому колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення місцевого суду в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнувши лише на користь позивача з відповідача 5786 грн. 40 коп., у звязку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат необхідно провести на підставі ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.п.3,4, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Комунального закладу Сумської обласної ради «Обласна база спеціального медичного постачання» задовольнити частково.

Змінити рішення Буринського районного суду Сумської області від 30 червня 2010 року в частині стягнення на користь ОСОБА_2 з комунального закладу Сумської обласної ради «Обласна база спеціального медичного постачання» середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Стягнути з комунального закладу Сумської обласної ради «Обласна база спеціального медичного постачання» на користь ОСОБА_2 5786 грн. 40 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В іншій частині рішення Буринського районного суду Сумської області від 30 червня 2010 року залишити без змін.

Стягнути з Комунального закладу Сумської обласної ради «Обласна база спеціального медичного постачання» на користь держави судові витрати в сумі 112 грн. 50 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді апеляційної інстанції та 23 грн. 91 коп. судового збору, а всього 136 грн. 41 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржена безпосереденьо до Верховного Суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: