АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 26 (3 ) Доповідач - Братіщева Л.А.
РІШЕННЯ

Іменем України

«10» листопада 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді:- ОСОБА_1

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3

при секретарі: - ОСОБА_4

за участю: представника відповідача - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу

за апеляційною скаргою відкритого акціонерного товариства «Суха Балка» на рішення

Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 29 березня 2010 року у справі за позовом

ОСОБА_6 до відкритого акціонерного товариства «Суха

Балка» про відшкодування моральної шкоди, -

-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2008 року позивач ОСОБА_6 звернувся із позовом до відкритого акціонерного товариства «Суха Балка» (далі - ВАТ «Суха Балка») про відшкодування моральної шкоди посилаючись на те, що працюючи тривалий час на ш. «Ювілейна» на різних посадах отримав професійне захворювання.

Рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини йому було встановлено професійне захворювання - пиловий бронхіт 1-2 ст., емфізема легенів 1-2 ст., радикулопатія шийна і попереково-крижова.

Висновком МСЕК від 13.09.2006 року йому первинно встановлено 60% втрати професійної працездатності та визнано інвалідом 3 групи. При переогляді у 2007 році відсоток втрати професійної працездатності не змінився.

Просив стягнути з ВАТ "Суха Балка» 121000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 29 березня 2010 року позов ОСОБА_6 задоволено частково, стягнуто у відшкодування моральної шкоди з ВАТ «Суха Балка» 78000грн.

В апеляційній скарзі ВАТ «Суха Балка» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог оскільки рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема, суд безпідставно послався на положення ст. 1167 ЦК України та ст. 237-1 КЗпП України, оскільки правовідносини між сторонами регулюються спеціальним законом - Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», судом не встановлено, що належним відповідачем по справі є Відділення Фонду, на який з 01.04.2001 року покладений обов'язок відшкодування потерпілим шкоди, а не ВАТ «Суха Балка», судом не встановлений факт вини підприємства у виникненні захворювання у позивача, не встановлено факт заподіяння позивачу моральної шкоди, розмір відшкодування моральної шкоди необгрунтований.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ВАТ «Суха Балка» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 тривалий період часу працював на різних посадах ВАТ «Суха Балка» у шкідливих умовах праці.

Актом розслідування професійного захворювання №48 від 28.08.2006 року, затвердженого головним Державним санітарним лікарем Жовтневого району м. Кривого Рогу встановлена причина професійного захворювання - робота на протязі 13 років 11 місяця в умовах підвищеного рівня і запиленості повітря, які виникли в результаті порушення керівництвом підприємства, де працювала хвора, ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» (27,28).

Висновком МСЕК від 13.09.2006р. первинно ОСОБА_6. встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 60% та визнано інвалідом 3 групи.

На підставі встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про відшкодування позивачу у зв'язку з отриманими ним на виробництві професійними захворюваннями моральної шкоди відповідачем, з вини, якого її й заподіяно.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та дійшов правильного висновку про відшкодування позивачу моральної шкоди у зв'язку з отриманим нею професійним захворюванням.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно.від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з акту № 48 від 28 серпня 2006 року розслідування хронічного професійного захворювання (а.с. 27-28) причиною професійних захворювань і ОСОБА_6 є робота на протязі 13 років 11 місяців в умовах підвищеного рівня запиленості повітря, важкої праці і несприятливого мікроклімату, які виникли в результаті порушення керівництвом підприємства, де працював хворий, ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці», якими передбачено обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Виходячи з викладеного, доводи відповідача про відсутність обов'язку підприємства відшкодовувати моральну шкоду завдану позивачу з тих підстав, що останній є суб'єктом страхування від нещасного випадку на виробництві, суперечать нормам діючого законодавства, оскільки Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV в редакції, що діяла на час встановлення позивачеві вперше стійкої втрати працездатності, передбачено, що відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України застрахованим і членам їх сімей моральної (немайнової) шкоди, отриманої внаслідок ушкодження здоров'я припинено з 01 січня 2008 року незалежно від часу настання страхового випадку. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення № 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), зазначив, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Як зазначалося вище, вперше стійку втрату професійної працездатності позивачу було встановлено 13.09.2006 року, що підтверджується висновком МСЕК (а.с. 105), отже саме з цього часу у позивача виникло право на відшкодування моральної шкоди.

Також спростовуються й доводи відповідача щодо відсутності підстав відшкодування ОСОБА_6 моральної шкоди, оскільки, факт заподіяння такої шкоди у зв'язку з отриманими ним професійними захворюваннями встановлений в судовому засіданні. Так, позивача постійно турбує задишка через навантаження, кашель, переносить фізичні страждання, позбавлений нормальних життєвих зв'язків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя.

Однак, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, визначений судом без урахуванням роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. з подальшими змінами, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку, ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, характер професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди, визначеної судом першої інстанції, є завищеним.

За таких обставин, колегія суддів, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, й, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер отриманих позивачем захворювань, і пов'язані з ними фізичні і моральні страждання позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, і наслідків, що наступили, вважає необхідним змінити рішення суду, зменшити розмір стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь позивача з 78000 грн. до 30000 грн.

Інші доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи і висновками суду і не можуть бути підставою для скасування рішення.

Проте, колегія суддів вважає, що підлягає виключенню з мотивувальної частини рішення посилання на ст. ст. 1167 ЦК України, оскільки її положення стосуються відшкодування моральної шкоди по не договірним зобов'язанням, в той час як спірні правовідносини виникли із трудових правовідносин, вирішення яких регулюється ст. 237-1 КЗпП України.

За таких обставин, рішення суду необхідно змінити відповідно до положень п.4 ч.І ст. 309 ЦПК України та виключити з мотивувальної частини рішення посилання суду на положення ст. 1167 ЦК України.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.І ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Суха Балка» -задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 29 березня 2010 року змінити, зменшивши розмір моральної шкоди, стягнутої на користь ОСОБА_6 з 78000 грн. до 30000грн. (тридцяти тисяч грн).

Виключити з мотивувальної частини рішення посилання суду на статтю 1167 Цивільного кодексу України.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: