Рівненський міський суд Рівненської області
Справа № 2-532/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ.

12 листопада 2010 року. м. Рівне

Рівненський міський суд в складі судді Бердія М.А.,

при секретарі Сахарик М.В.,

з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3-ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5,

представника відповідача УЖКГ Рівненського міськвиконкому ОСОБА_6,

представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів- Ящука О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7, ОСОБА_5, Управління житлово-комунального господарства Рівненського міськвиконкому, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_8 підприємство Рівненське міське бюро технічної інвентаризації про визнання недійсним договору купівлі продажу квартири, визнання недійсною приватизації квартири та визнання права на користування квартирою, суд-

ВСТАНОВИВ:

Представник відповідача ОСОБА_7-ОСОБА_4 позовні вимоги позивача ОСОБА_1 не визнала і пояснила суду, що з 1993 року по 2007 рік позивач не проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1, витрати по оплаті житлово-комунальних послуг не ніс. Дав генеральне доручення своїй матері ОСОБА_9 по розпорядженню квартирою, яка виписала позивача з квартири і прописала відповідача ОСОБА_7, який вселився в спірну квартиру, погасив заборгованість за житлово-комунальні послуги, приватизував, продав квартиру і з матір'ю ОСОБА_9 виїхав на :остійне місце проживання у Львів. Просить суд відмовити в задоволені позову.

Відповідач ОСОБА_5 позовні вимоги позивача не визнала і пояснила суду, що про спірну квартиру дізналася з обяви. Квартира в заставі, спорі не була. Договір купівлі-продажу зареєстрували в нотаріуса. Все було по закону. Просить суд відмовити в задоволені позову.

Представник відповідача УЖКГ Рівненського міськвиконкому ОСОБА_6 позовні вимоги позивача не визнала і пояснила суду, що при приватизації спірної квартири, її купівлі-продажу та реєстрації в БТІ порушень чинного законодавства допущено не було. Просить суд відмовити в задоволені позову.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_10 вважає позовні вимоги позивача не доведеними, не обгрунтованими та безпідставними, такими що не підлягають до задоволення.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги і пояснили суду, що на момент приватизації спірної квартири позивач був за кордоном. Перед виїздом за кордон дав своїй матері ОСОБА_9 генеральне доручення л розпорядження квартирою в його інтересах, але ОСОБА_9, яка його виписала з квартири, не діяла в його інтересах, а діяла в інтересах його брата ОСОБА_7, якого прописала в квартирі, який приватизував квартиру, продав її, і з ОСОБА_9 виїхав на постійне місце проживання в м. Львів, де має житло. У ОСОБА_1 житла не має. носять суд визнати недійсним договору купівлі продажу квартири №43 по вулиці Соборній У>1/324 в м. Рівне, укладений 23 серпня 2007 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_5, посвідченим 23 серпня 2007 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_11

зареєстрований в реєстрі за № 1947 на підставі ст. 230 ЦК України, в звязку з тим, що ОСОБА_9 виписала позивача ОСОБА_1 із спірної квартири під впливом обману, без його згоди, визнати недійсною приватизацію зазначеної квартири на підставі ст. 345 ЦК України, ст. 65-1 ЖК України, ст. 5 Положення про порядок передачі квартир у власність громадян №56 від 15.09.1992 року, ст. 8 п. 2 Закону України «Про приватизацію державного фонду», та визнати за позивачем ОСОБА_1 право на користування названою квартирою, відповідно до вимог ст.ст. 51,61 ЖК України

Суд, заслухавши сторони по справі, представників сторін, представника третьої особи, свідків, дослідивши письмові докази по справі приходить до наступного:

Нотаріально зареєстрованим дорученням від 7 лютого 2003 року позивач по справі ОСОБА_1 уповноважив свою матір ОСОБА_9 бути його представником з усіма необхідними повноваженнями в усіх державних, громадських,господарських та інших органах та організаціях незалежно від підпорядкування, форм власності, вчиняти будь-які дії щодо належного йому рухомого та нерухомого майна на власний розсуд, представляти його інтереси в органах внутрішніх справ, державної реєстрації, нотаріату, житлово-експлуатаційних конторах, відділі паспортно-реєстраційної та міграційної роботи, надав право підпису та подання документів, тобто зазначеним дорученням позивач по справі ОСОБА_1 дозволив своїй матері ОСОБА_9 вчиняти за нього будь-які дії на її розсуд, на території України. Доручення видане з правом передоручення терміном на три роки, тобто до 7 лютого 2006 року. Доручення посвідчене 07 лютого 2003 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_12, підписано ОСОБА_1 у її присутності. Зареєстровано в реєстрі за №348.

За довідкою Сектора громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Рівненського МВ УМВС, позивач по справі ОСОБА_1 значиться знятим з реєстраційного обліку 11.02.2003 року з адреси: АДРЕСА_1.

За договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, укладеним 23 серпня 2007 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_5, посвідченим 23 серпня 2007 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_11, зареєстрованого в реєстрі за № 1947, відповідач по справі ОСОБА_7 продав ОСОБА_5 належну йому на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_3, яка належить ОСОБА_7 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКГ виконавчого комітету Рівненської міської ради 31.01.2006 року, згідно наказу №456 від 31.01.2006 року, зареєстрованого КП Рівненське міське бюро технічної інвентаризації в книзі 217, номер запису 226-63236, реєстраційний номер 13742938.

Ст. 230 ЦК України передбачено визнання судом недійсним правочину вчиненого під впливом обману. Позивач ОСОБА_1 сам з власної ініціативи дав доручення своїй матері ОСОБА_9 на вчинення, на території України ОСОБА_9 будь-яких дій від його мені, в тому числі, як слідує з доручення, і на зняття його з реєтрації з квартирного обліку у спірній квартирі.

Відповідно до ст. 345 ЦК України фізична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку встановленому законом.

Відповідно до ст.ст. 5 ч. 2, 8 ч. 1, 12 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року із змінами до членів сім'ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі /будинку/ разом з наймачем або за якими зберігається право на житло. Передача займаних квартир здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї, які постійно мешкають цій квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обовязковим визначенням уповноваженого власника квартири. Власник приватизованого житла має право розпорядитися квартирою на свій розсуд.

Позивач ОСОБА_1, як він сам заявив в судовому засіданні в 1998 році виїхав з України на заробітки за кордон, з 1998 року не проживає в спірній квартирі, тому і булаприватизована квартира відповідачем по справі ОСОБА_7, якою він і розпорядився на свій розсуд, відповідно до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

В ході судового розгляду справи доказів проте, що договір купівлі продажу спірної квартири укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 під впливом обману, як заявляє позивач та його представник , здобуто не було, а навпаки встановлено зворотнє, те-що при укладенні договору купівлі-продажу спірної квартири порушень норм чинного законодавства допущено не було, позивач ОСОБА_1 не був стороною правочину.

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року Про судову практику розгляду цивільних прав про визнання правочинів недійсними», особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину, а тому заяви представника позивача проте,що договір купівлі продажу спірної квартири, укладено під впливом обману, з порушенням вимог чинного законодавства, є безпідставними і не заслуговують на увагу.

Ст.ст. 51,61 ЖК України передбачено порядок надання житлових приміщень в будинках житлового фонду місцевих Рад народних депутатів та договір найму житлових приміщень, а не право користування житловим приміщенням, а тому вимоги представника позивача визнати за ОСОБА_1Л право користування спірною квартирою, на підставі ст.ст. 51,61 ЖК України є безпідставними і не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Позивач та його представник не довели в судовому засіданні позовні вимоги позивача. Крім того позовні вимоги позивача були спростовані відповідачами по справі і представником третьої особи.

За таких обставин в задоволенні позовних вимог позивачу ОСОБА_1 слід відмовити, за необгрунтованістю, недоведеністю та безпідставністю його позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 230, 345 ЦК України, 51, 61 ЖК України, ст.ст. 5,8,12 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року із змінами, ст. 10,60,88,208-209,212-215,218 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_7, ОСОБА_5, Управління житлово-комунального господарства Рівненського міськвиконкому, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_8 підприємство Рівненське міське бюро технічної інвентаризації про визнання недійсним договору купівлі продажу квартири АДРЕСА_2, укладеним 23 серпня 2007 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_5, посвідченим 23 серпня 2007 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_11, зареєстрованого в реєстрі за № 1947, визнання недійсною приватизації зазначеної квартири, та визнання права на користування названою квартирою, відмовити за необгрунтованістю, недоведеністю та безпідставністю позовних вимог.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд за апеляційною скаргою, яка може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_13