Лисичанський міський суд Луганської області
І м e н e м У к p а ї н u
31 березня 2010 року
Лисичанський міський суд Луганської області в складі:
Головуючого судді: Стахової Н.В.
при секретарі судового засідання: Головний A.B.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м, Лисичанську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням
Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом, після уточнення якого, зазначив, що є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виробничим об'єднанням «Лисичанськвугілля» 14.06.1995 року.
Окрім нього у квартирі зареєстрована його колишня дружина ОСОБА_2, яка з лютого 2001 року не проживає за вказаною адресою без поважних причин. Речей та іншого майна відповідачки у квартирі не має. Остання переїхала на інше місце проживання до своєї доньки за адресою АДРЕСА_2, посилаючись на те, що він є людиною похилого віку, потребує стороннього догляду, але реєстрація відповідачки у квартирі позбавляє його можливості укласти договір довічного утримання, просив суд визнати останню такою, що втратила право користування квартирою № 15 будинку № 24 по вулиці Гора Кірова у місті Лисичанську, як таку, що не проживає у спірному житлі понад рік з неповажних причин.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 підтримав пред'явлений позов, усно суду доповнив, що речей відповідачки у квартирі не має, її він не виганяв, остання добровільно виселилася з квартири, та переїхала проживати до доньки, оскільки між ними склалися неприязні стосунки. Замки на вхідних дверях він змінив, бо вважав, що відповідачка може вивезти його речі. Просив суд задовольнити позов.
Відповідачка ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнала, усно суду пояснила, що вимушена була виселитися зі спірної квартири, оскільки з позивачем склалися особисті неприязні стосунки, останній змінив замки на вхідних дверях, чим чинить їй перешкоди у вселенні, іншого житла у неї не має. У квартирі залишилися її речі, які позивач не віддає, унаслідок чого вона неодноразово вимушена була звертатися до Лисичанського MB УМВС України в Луганській області. Просила відмовити у позові, оскільки на даний час іншого житла у неї не має, тому вона вимушена проживати у своєї доньки.
Судом досліджені наступні докази:
Показання свідка ОСОБА_3, яка у судовому засіданні показала, що ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі та проживали у квартирі позивача. З яких причин ОСОБА_2 виїхала на інше місце проживання їй невідомо, але вона бачила як остання вивозила речі.
Показання свідка: ОСОБА_4, яка у судовому засіданні показала, що ОСОБА_2 добровільно виселилася з квартири позивача, вивезла усі свої речі.
письмові докази: копія свідоцтва про право власності на житло від 14.06.1995 року, копія свідоцтва про розірвання шлюбу, копія пенсійного посвідчення позивача, довідка голови вуличного комітету, довідка ЛКП «Паспортна служба», копія акту вилучення у боржника предметів, зазначених у рішенні суду та передачі їх стягувачу, довідка з другої міської лікарні, матеріали про відмову у порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_1 стосовно ОСОБА_2 763/07, 763/07, 1145/07, 1528/07, 1529/07, 1727/07, довідка з міської дитячої лікарні, довідка про відсутність нерухомого майна, довідка з товариства Червоного Хреста України.
Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав
Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.
Квартира АДРЕСА_3 є власністю позивача на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 14 червня 1995 року Виробничим об'єднанням по видобутку вугілля «Лисичанськвугілля».
У даній квартирі зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_2 (а.с.8).
Згідно довідки голови вуличного комітету (а.с.7) ОСОБА_2 не проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 з березня 2007 року.
Шлюб між сторонами розірваний, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, (а.с.5).
Довідкою ЛКП «БТІ» від 23.03.2010 року підтверджується той факт, що право власності на нерухоме майно у місті Лисичанську, Новодружеську, Привілля за ОСОБА_2 не зареєстровано.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходить з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Посилання позивача на неповажність причин, за якими відповідачка відсутня у спірній квартирі понад строки, встановлені ст. 405 ЦК України, не заслуговують на увагу, оскільки у судовому засіданні сторони визнали факт неприязних відносин між ними, через які ОСОБА_2 вимушена була виселитися з квартири.
Суд звертає увагу і на те, що позивач змінив замки на вхідних дверях, що є перешкодою у вселенні відповідача у квартиру.
Вказані обставини, на думку суду, є поважною причиною, за якою відповідачка тимчасово відсутня у місті постійного проживання понад річний строк.
Суд не бере до уваги показання свідків, оскільки останні підтвердили лише факт виселення відповідачки з квартири, не зазначаючи при цьому причин такого виселення.
Позивачем також не доведена у судовому засіданні та обставина, що останній має намір укласти договір довічного утримання, перешкодою у чому є реєстрація відповідачки.
Отже, суд доходить висновку про відсутність підстав для визнання відповідачки такою, що втратила право користування квартирою № 15 в будинку № 24 по вулиці Г. Кірова у місті Лисичанську.
Зважаючи на викладене, на підставі ст. ст. 405 ЦК України , керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-215, України, суд, -
У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням відмовити за необґрунтованістю.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через Лисичанський міський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня винесення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: