Жовтневий районний суд м.Кривого Рогу
Справа № 2-1140/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2010 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста ОСОБА_1 в складі:

головуючого судді Ваврушак Н. М.,

при секретарі Плотнікової Т. Б.,

адвоката ОСОБА_2

за участю позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду міста ОСОБА_1, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання .

В обґрунтуванні вимог позивач вказала, що з ОСОБА_4 уклала договір довічного утримання у жовтні 2008 року, але відповідач умови договору не виконувала в повному обсягу.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, та суду пояснила, що до укладання договору відносини з ОСОБА_3 були добрі, у березні 2009 року відносини погіршилися, ОСОБА_3 почала відмовлятися від її послуг. ОСОБА_4 зазначила, що вона вела зошит для фіксування виконаних робіт у позивача. За період з жовтня 2008 року по березень 2009 року виконувала не в повному обсягу умови договору, а з березня 2009 року майже нічого не робили, так як ОСОБА_3 відмовлялася від її послуг. За домоволодіння комунальні послуги сплачувала позивач, та й вона страхувала домівку. ОСОБА_4 вважає, що могла би виконувати умови договору у повному обсягу, але цього не бажала ОСОБА_3

Вислухавши сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що вимоги позивача підлягають задоволенню, за наступних підстав.

В судовому засіданні установлено, що ОСОБА_3 уклала договір довічного утримання 04 жовтня 2008 року з ОСОБА_4, який посвідчений державним нотаріусом Другої Криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 та зареєстрований 04 жовтня 2008 року в реєстрі №2-4120.

Відповідно до договору позивач передала відповідачу у власність домоволодіння №1 з земельною ділянкою по вулиці Владивостоцька м. Кривого Рогу, яке належало ОСОБА_3 на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого 16 вересня 1998 року Другою Криворізькою державної нотаріальної контори ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі №2-3056, та Державним актом на право власності на землю серія ДП виданого Криворізьким міським виконавчим комітетом 10 лютого 1998 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4074.

Відповідно до договору відповідач ОСОБА_4 зобовязана на довічне утримання ОСОБА_3, а в разі втрати здоровя - довічно доглядати. Утримання (догляд) повинні відбуватися у вигляді: надання побутових послуг (надання перукарських послуг, вологе прибирання домоволодіння раз на тиждень, прання та прасування білизни один раз на десять днів) виконання різних робіт; придбання лікарських засобів; забезпечення медичною допомогою; щотижневе забезпечення продуктами харчування, шляхом організації їх доставки до місця проживання та оплати їх вартості; організація щоденного триразового харчування; забезпечення вбранням; вартість матеріального забезпечення, визначена у розмірі 700 гривень на місяць.

Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Позивачем умови договору виконані в повному обсягу. Відповідач умови договору не виконувала в повному обсягу, про що сама суду доповідала, та її пояснення підтвердженні показаннями свідків. Так, відповідач наполягала на тому, що прибирала у будинку, прала білизну 1 раз на місяць, ОСОБА_3 не купала, не стригла, лікаря не викликала ліки не купувала, харчі купувала, їжу не готувала так як позивач цього не хотіла. З березня 2009 року послуги по договору не виконувала так як ОСОБА_3 сама від них відмовилася.

Так, свідок ОСОБА_6, суду доповіла, що ОСОБА_4 відмовилася обробляти город, та ОСОБА_3 сама білила дерева, ОСОБА_6 лікувала кісті рук ОСОБА_3 після опіків від ізвести. Окрім того, ОСОБА_6 на протязі 10 днів робила уколи позивачу та не бачила жодного разу відповідача у домі ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_7 суду доповіла, що живе по сусідстві від позивача, на протязі 2009 року допомагала їй купувати продукти харчування, робила це майже 4 рази на тиждень, 3 рази купувала дорогі ліки, гроші на покупки давала ОСОБА_3 Для городу купувала розсаду, яку ОСОБА_3 сама висаджувала на ділянці. ОСОБА_4 приходила до ОСОБА_3 але рідко.

Свідок ОСОБА_8, вказувала на те, що 01 грудня 2009 року була у ОСОБА_9 та чула, що ОСОБА_4 прийшла та вони голосно розмовляли. ОСОБА_4 словесно ображала ОСОБА_3, обіцяла звязати її та відправити лікуватися від психічних розладів. Вказаного дня свідок ночувала у ОСОБА_3 так як та просила її залишитися оскільки боялася ОСОБА_4 Вказані пояснення підтверджуються письмовими доказами, а саме довідкою з Жовтневого РО КГУ УМВС України в Дніпропетровській області, де вказано, що розглядалася заява ОСОБА_3 по факту неправомірних дій ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_10, чоловік відповідача суду доповів, що він з жінкою виконував умови договору довічного утримання, вони купували речі, одяг, харчі, возили відповідача на автомобілі за її проханнями, ремонтували сантехніку, телевізор, зробили ремонт у ванній кімнаті, замінили газову плиту.

Свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12 суду доповіли, що вони є соціальними робітниками та їм нічого не відомо про відносини які виникли між сторонами.

З письмових матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_3 особисто сплачувала за комунальні послуги, про що маються квитанції, укладала договір страхування будівлі та сама зі своїх коштів вносила плату. Вказані витрати несла позивач з власного доходу, хоча відповідно до умов договору ОСОБА_4 передано у власність будинок з земельною ділянкою. Право власності зобовязує особу утримувати своє майно. Відповідач набула право власності на будинок та земельну ділянку, але не виконувала вимоги щодо утримання цього майна. Доводи ОСОБА_4 про те, що вона не сплачувала за комунальні послуги та не укладала договір страхування з тієї причини, що не проживала у будинку до уваги суд не бере, так як ці заперечення не ґрунтується на законі.

Судом оглядався зошит наданий відповідачем ОСОБА_4, де вказано, яку роботу вона виконувала по договору у ОСОБА_3 Суд не приймає до уваги вказаний доказ, так як його існування не передбачено законом, він вівся в односторонньому порядку, та сторонами не обговорювалося питання про його ведення.

Стаття 755 ЦК України, вказує на те, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання

набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини.

Суд приходить до переконання що відповідач ОСОБА_4 незалежно від її вини неналежно виконувала свої обов'язки про які вказано у договорі довічного утримання.

Вимогами статті 756 ЦК України визначено правові наслідки розірвання договору довічного утримання (догляду), а саме у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню.

З огляду на викладене, суд вважає можливим розірвати укладений договір довічного утримання та повернути сторін у первісне становище.

Керуючись ст.744, 746, 749,755,756 ЦК України, ст.ст. 213, 215 ЦПК суд -

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання.

Розірвати договору довічного утримання, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 04 жовтня 2008 року, посвідченого Державним нотаріусом Другої Криворізької нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 2-4120 та повернути сторін в первісне становище.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі заяви на апеляційне оскарження на протязі 10 днів з моменту проголошення рішення, апеляційна скарга подається на протязі 20 днів з моменту подачі заяви на апеляційне оскарження.

Суддя Н. Ваврушак