Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22ц/5170 Головуючий в 1 інст. Баренко
Категорія 19 Доповідач Микитюк
УХВАЛА

Іменем України

08 листопада 2010 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Товянської О.В., Косигіної Л.М.

при секретарі Сапінській Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом АКІБ „УкрСиббанк до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про повернення боргу та зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до АКІБ „УкрСиббанк (третя особа Національний банк України) про визнання договорів недійсними

за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2

на рішення Житомирського районного суду від 07 червня 2010 року,

встановила:

У вересні 2009 року АКІБ „УкрСиббанк звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2, просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором в сумі 655715грн.84 коп., що еквівалентно 82169,90 доларів США. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 20 квітня 2007 року АКІБ „УкрСиббанк уклав із ОСОБА_3 кредитний договір на суму 90000 доларів США, а з ОСОБА_2 договір поруки. Відповідачка порушила графік погашення кредиту, що надає банку право достроково вимагати повернення всієї суми кредиту і відсотків.

В листопаді 2009 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 звернулись до суду із зустрічною позовною заявою. Просили визнати кредитний договір та договір поруки від 20 квітня 2007 року недійсними на підставі ч.1,5 ст.203, ст.215 ЦК України. Посилались на те, що кредитний договір укладений із порушенням вимог ч.2 Закону України „Про ліцензування певних видів господарської діяльності, ст.2 Закону України „Про банки і банківську діяльність,ч.4 ст.5 Декрету кабінету Міністрів України „Про систему валютного регулювання і валютного контролю, п.1.4. Положення „Про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, а також містить несправедливі положення.

Суд першої інстанції притягнув до участі в справі в якості третьої особи Національний банк України.

Рішенням Житомирського районного суду від 07 червня 2010 року первісний позов задоволено, в зустрічному позові відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 просять скасувати рішення і ухвалити нове рішення про відмову у первісному позові і задоволення зустрічного позову. Апелянти посилаються на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права. Зокрема, вважають, що кредитний договір та договір поруки є недійсними через відсутність у їх сторін індивідуальних ліцензій на здійснення валютних операцій.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що 20 квітня 2007 року ОСОБА_4 на підставі письмової угоди отримала в АКІБ „УкрСиббанк кредит в сумі 90000 доларів США на строк до 20 квітня 2018 року. В забезпечення виконання зобовязань за даним кредитним договором в той же день банк уклав з ОСОБА_2 договір поруки на умовах солідарної відповідальності разом із боржником.

Статті 47 та 49 Закону України „Про банки та банківську діяльність визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

АКІБ „УкрСиббанк має банківську ліцензію №75 від 28 жовтня 1991 року, зареєстровану у Національному банку України за № 57, та письмовий дозвіл Національного банку України №75-3 від 28 грудня 2009 року на операції із валютними цінностями, а тому наділений правом здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті.

За кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Принцип свободи договору є одним із загальних принципів цивільного законодавства. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ст.ст.6,627 ЦК України). Свобода договору це, насамперед, свобода укладення договору і визначення його умов.

ОСОБА_4 уклала із банком договір споживчого кредиту, предметом якого є 90000 доларів США, а ОСОБА_2 поручився за виконання цього договору.

Суд першої інстанції зробив правильний висновок про відсутність підстав для визнання договорів недійсними.

ОСОБА_4 порушила умови кредитного договору і станом на вересень 2009 року заборгувала АКІБ „УкрСиббанк 655715грн.84 коп.

Наслідком порушення позичальником договору про повернення позики частинами є право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики в разі прострочення повернення чергової частини (ч.2 ст.1050 ЦК України).

Частиною 1 ст.554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя.

Таким чином, вимоги АКІБ „УкрСиббанк ґрунтуються на матеріальному законі та умовах договорів (п.5.5,5.7 кредитного договору, п. 1.3,1.4 договору поруки).

Посилання апелянта на положення Закону України „Про захист прав споживачів не можуть бути взяті до уваги, оскільки між сторонами виникли кредитні правовідносини, які врегульовані спеціальним законодавством.

Рішення ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 314, 315, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 відхилити.

Залишити без змін рішення Житомирського районного суду від 07 червня 2010 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: Судді: