Справа №22-ц-3093/10 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Рибалки В.Г.,

суддів - Хвостика С.Г., Ведмедь Н.І.,

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 15 червня 2010 року та на додаткове рішення цього ж суду від 18 червня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про встановлення постійного безоплатного земельного сервітуту та усунення перешкод в користуванні власністю, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 15 червня 2010 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Встановлено право постійного та безоплатного земельного сервітуту на земельну ділянку, яка належить ОСОБА_2 на праві користування шириною 1 м. та довжиною 7,3 м вздовж частини будинку № 6 по пров. Плещеєва в м. Суми для його обслуговування з боку домоволодіння № 4 по пров. Плещеєва в м. Суми ОСОБА_4, а також виділено 1 м для облаштування хвіртки для виходу на земельну ділянку, що перебуває в користуванні ОСОБА_2 для виконання умов сервітуту.

Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_4 в користуванні належною їй частиною будинку № 6 по пров. Плещеєва в м. Суми, а саме спорудити ґанок на відстані 1 м від лівої межі будинку № 4 по пров. Плещеєва в м. Суми та залишити місце на земельній ділянці двору для природного стоку дощових вод, а також відкрити фундамент будинку № 6 по пров. Плещеєва в м. Суми за рахунок зменшення рівня асфальту на 20 см біля належної частини будинку ОСОБА_4 від цієї частини до межі з будівлею № 4 по пров. Плещеєва в м. Суми площею 25 кв.м.

В частині позовних вимог про очищення земельної ділянки від глини та знесення бетонного паркану ОСОБА_4 відмовлено за їх необґрунтованістю.

Додатковим рішенням цього ж суду 18 червня 2010 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 відшкодування понесених нею судових витрат в розмірі 1208 грн. 32 коп., з них: 5 грн. судового збору, 15 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, 500 грн. витрат на правову допомогу та 688 грн. 32 коп. витрат за проведення будівельно-технічного дослідження спеціаліста.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на неповноту зясування фактичних обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду від 15 червня 2010 року та додаткове рішення від 18 червня 2010 року, направивши справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Зазначає, що суд не розібрався в тому, що, встановивши сервітут шириною в 1 метр для ОСОБА_5, при загальній ширині проходу в 1,6 метра, відповідачу залишилось тільки 0,6 м. для проходу тощо, що є порушенням будівельних норм також дійшовши висновку про необхідність усунення з боку відповідача перешкод для користування позивачки власністю, не врахована необхідність проведення самою позивачкою інженерно-технічних заходів по запобіганню стікання атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжніх ділянок з виносом карнизу за площину стіни не менше ніж на 600 мм., при його фактичному виносі на даху апелянта в 310-400 мм., що передбачає обовязковість облаштування даху з зовнішнім водостоком та організованим водовідведенням. Крім того вказує, що зобовязуючи відповідача відвести на належній йому земельній ділянці 1 м. для облаштування хвіртки, суд не зясував кому вона належить і хто її зводив та те, що відповідач фізично не міг чинити перешкоди в користуванні хвірткою через її облаштування на частині земельної ділянки позивачки.

Доводить, що у разі виконання скаржуваного рішення суду в частині зменшення рівня асфальту на 20 см. біля частини будинку ОСОБА_4 це може призвести до затоплення частини двору, якою користується відповідач і відповідно руйнації фундаменту його частини будинку. Апелянт вказує, що суд в порушення вимог ст.88 ЦПК України, провів розподіл судових витрат з недотриманням принципу пропорційності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_5, яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення представника відповідача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_6 про задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно частково задовольнити, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_4 відповідно до свідоцтва про право власності від 08 серпня 1986 року є власником 68/100 частини домоволодіння № 6 по пров. Плещеєва в м. Суми, а ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу частини будинку від 19 липня 1999 року є власником 32/100 часток житлового будинку № 6А по пров. Плещеєва в м. Суми (а.с. 8-11, 80-89).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 квітня 1999 року був встановлений порядок користування земельною ділянкою, а саме позивачці виділено в користування 762 кв.м., з яких: 92 кв.м під будівлями, 87 кв.м під двором конкретного користування, під двором загального користування 5 кв. м, під городом 578 кв.м, а на той час ОСОБА_7 (яка продала ОСОБА_2 частину свого будинку) виділено було у користування 358 кв.м: під будинком 38 кв.м., під двором конкретного користування 107 кв.м., під двором загального користування 5 кв.м., під городом 207 кв.м. (а.с.105).

29 грудня 1999 року земельна ділянка площею 0,1116 га рішенням сесії Сумської міської ради передана у спільну часткову власність позивачці та ОСОБА_2 (а.с.20,121) і сторони отримали державні акти на право власності на вказану земельну ділянку.

Позивач безпосередньо звертався до відповідача з приводу мирного вирішення спору про використання позивачкою частини земельної ділянки, яка йому належить, однак у добровільному порядку це питання вирішено не було. За таких обставин, позивач позбавлена можливості обслуговувати свою частину будинку, як убачається з плану присадибної ділянки та фотокарток домоволодіння, зроблених спеціалістом-будівельником ОСОБА_8 та висновку № 07-09 від 17 серпня 2009 року будівельно-технічного дослідження спеціаліста-будівельника, для догляду за будинками і здійснення поточного ремонту відстань до бічної межі ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1 м (пункт 3.25* ДБН 360-92** Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень».) (а.с. 93- 101,114).

Задовольняючи позов ОСОБА_4 про встановлення постійного і безоплатного сервітуту на земельну ділянку, яка належить ОСОБА_2, а також облаштування хвіртки для проходу, місцевий суд виходив з неможливості в інший спосіб задовольнити потреби позивачки щодо проходження саме до своєї частини земельної ділянки виключно через ділянку відповідача та обслуговування своєї частини домоволодіння.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки встановлення сервітуту є необхідним, що не веде до позбавлення відповідача земельної ділянки і він здійснюється способом найменш обтяжливим для відповідача, як власника земельної ділянки, щодо якої встановлено земельний сервітут.

Рішенням суду у вказаній частині відповідає вимогам ст. ст. 98-100 ЗК, ст. ст. 401 404 ЦК України і ґрунтується на встановлених доказах, яким суд дав належну оцінку.

Задовольняючи вимоги про спорудження ґанку на відстані 1 м від лівої межі будинку № 4 по пров. Плещеєва в м. Суми, залишення місця на земельній ділянці двору для природного стоку дощових вод, відкриття фундаменту будинку за рахунок зменшення рівня асфальту суд вважав, що відповідач чинить позивачці перешкоди в користуванні земельною ділянкою, а саме, все зводиться до затікання дощової води з частини земельної ділянки ОСОБА_2 у погріб та частину земельної ділянки позивачки.

Однак, з такими висновками суду погодитись не можна.

Відповідно до ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Отже, позивачка має довести, що відповідач чинить їй перешкоди щодо користування її земельною ділянкою та іншим майном, у звязку з чим порушується її право власності на нього.

Натомість, виходячи з матеріалів справи, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України позивачка не довела обставин порушення свого права власності з боку відповідача, які зводяться до затікання води з частини земельної ділянки відповідача їй у погреб та на її частину земельної ділянки, внаслідок чого відповідач зобовязаний спорудити ганок на меншій відстані від земельної ділянки позивачки, ніж це є фактично, залишити місце на земельній ділянці двору для природного стоку води, а також відкрити фундамент будинку.

Крім того, в судовому засідання суду першої інстанції позивачка підтвердила факт прокладання відповідачем труби біля ганку для відведення води з двору, але не в сторону її земельної ділянки чи погреба для відведення води з двору, чим також спростовується її твердження про порушення прав власності.

До того ж, виходячи із змісту ч. 4 ст. 319 ЦК України про те, що власність зобовязує, саме позивачка не позбавлена можливості вчинити ряд необхідних інженерно-технічних засобів, щоб запобігати стіканню атмосферних опадів з покрівлі та карнизів своєї частини будівель на спіну земельну ділянку.

У звязку з порушенням норм матеріального права та невідповідністю висновку суду обставинам справи рішення суду від 15 червня 2010 року в частині усунення перешкод в користуванні власністю скасувати і відмовити в задоволенні цієї частини вимог, тим самим, частково задовольнивши апеляційну скаргу.

Доводи апеляційної скарги про розбіжності в розмірах спірної земельної ділянки, на думку колегії суддів, не свідчать про можливість рішення суду, оскільки обставини щодо цього не бути окремим предметом спору.

Щодо порушення вимог ст.. 88 ЦПК України колегія суддів вважає, що апеляційна скарга на додаткове рішення в цій частині підлягає частковому задоволенню. Необхідно виключити з рішення вказівки про стягнення 688 грн. 32 коп. за проведення будівельно-технічного дослідження, оскільки відповідно до ст.. 79 ЦПК такі витрати не відносяться до судових (а. с. 76).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч. 1 п. п. 3, 4, 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 15 червня 2010 року в частині задоволення позову щодо усунення ОСОБА_5 перешкод в користуванні власністю скасувати і відмовити в задоволенні вказаної частини вимог.

Рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 15 червня 2010 року щодо встановлення права постійного і безоплатного земельного сервітуту на земельну ділянку, яка належить ОСОБА_2 та в іншій частині залишити без змін.

Додаткове рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 18 червня 2010 року в даній справі змінити, виключивши вказівку про стягнення 688 грн. 32 коп. на проведення будівельно-технічного дослідження, зменшивши стягнення судових витрат до 520 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржена безпосереденьо до Верховного Суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді