Справа № 2-2177/10
Провадження № 2-2177/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2010 року Заводський районний суд м.Миколаєва у складі головуючого судді Павлової Ж.П., секретаря Іваненко Г.В, представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні м.Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства «Дельта-Лоцман» про визнання незаконним наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ

04.12.2009 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до Державного підприємства «Дельта-Лоцман» про визнання незаконним наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В позові вона вказала, що працювала на підприємстві «Дельта-Лоцман» на посаді радника директора.

09.11.2009р. за наказом №1077-к її було звільнено з посади за п.5 ст. 40 КЗпП України за нез'явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності.

При її звільненні адміністрація підприємства порушила діюче законодавство, а саме ст. 43 КЗпП України, оскільки профком згоди на її звільнення не давав і крім того, в наказі про її звільнення вказані лише листки непрацездатності за період з О6.07.2009р. по 14.09.2009р., тобто менше 4-х місяців.

У зв'язку із чим просила визнати незаконним та скасувати наказ №1077-к від 09.11.2009р. про її звільнення з посади, поновити на посаді радника директора та стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та доповнили. Так, позивачка додатково пояснила, що вона дійсно знаходилась на лікарняному листі за період з 06.07.2009р. по 12.11.2009р. і період її тимчасової непрацездатності тривав більше 4-х місяців. Але 30.10.2009р. вона знаходилась на робочому місці, виконувала трудові обов'язки. У зв'язку із поганим самопочуттям їй була викликана швидка допомога,і біля 15 години дня її було доставлено в лікарню,де і відкрито новий лікарняний лист від 30.10.2009р. і тому цей строк непрацездатності був перерваний, а підсумовувати його адміністрація права не мала. Тому просила її позов задовольнити,а також стягнути на її користь 287 99 грн.10 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Пояснила, що звільнення позивачки було проведено у відповідності до п.5 ст.40 КЗпП України,оскільки ОСОБА_4 безперервно перебувала на лікарняному більше 4- місяців,тобто з 06.07.2009р. по 12.11.2009р. ,а фактично період її тимчасової непрацездатності тривав ще з січня 2009року. 30.10.2009р. позивачка може і з*являлась на підприємстві, але з особистих цілей, до виконання своїх трудових обов'язків не приступила, про свій вихід на роботу керівництву не доповіла.

Представник третьої особи Первинної профспілкової організації ДП «Дельта-Лоцман» ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_4 підтримав та просив їх задовольнити. Посилався на те, що звільнення позивачки з посади радника директора здійснено з порушенням вимог ст. 43 КЗпП України, оскільки згоди на її звільнення профспілкова організація не надала.

Вислухавши пояснення сторін, показання свідка , дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 працювала на ДП «Дельта-лоцман» з 23.04.2002року помічником директора , з 01.12.2006р. переведена радником директора апарату управління, а з 16.04.2007р. - радником директора секретаріату.

09.11.2009р.відповідно до наказу №1077-к від 09.11.2009р. її було звільнено з роботи за п.5 ст. 40 КЗпП України за нез'явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності.

Відповідно до наданих учасниками процесу листів тимчасової непрацездатності, ОСОБА_4 знаходилась на лікарняному з 06.07.2009р. по 12.11.2009р. безперервно.

Відповідно до п.5 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку нез'явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності.

Відповідно до наданої посадової інструкції, ОСОБА_4 повинна була брати участь в організації та проведенні публічних заходів( презентації,брифінги, прес-конференції), реалізації інформаційних проектів у засобам масової інформації щодо зміцнення ділової репутації підприємства, за дорученням директора здійснювати збір інформації та підготовку текстових матеріалів для використання у зовнішніх та корпоративних ЗМІ та інше.

Оскільки фактично , з січня 2009року ОСОБА_4 була на лікарняних листах , підприємство вимушено було укладати договори підряду на виконання тих робіт, які фактично повинні були виконуватись ОСОБА_4 Так, підприємством було укладено договір підряду для підготовки інформаційних матеріалів публіцистичного характеру про діяльність ДП «Дельта-Лоцман» в регіоні Придунав*я, договір з ТОВ «Мейнстрім» для надання послуг з висвітлення в ЗМІ перспектив розвитку підприємства та проекту «Створення глибоководного суднового ходу р.Дунай-Чорне море» на українській ділянці дельти. Повний розвиток».

Таким чином, у звязку із тривалим нез'явленням на роботу внаслідок тимчасової непрацездатності( більше 4-х місяців) у звільненні ОСОБА_4, у керівництва підприємства була виробнича необхідність.

Доводи позивачки та її представника спростовуються табелем обліку використання робочого часу, відповідно до якого 30.10.2009р. ОСОБА_4 була відсутня на роботі. Наданий позивачкою акт про її присутність на роботі 30.10.2009р. з 9год до 16 год. 15 хв. суд до уваги прийняти не може, оскільки громадяни, які підписали вказаний акт до суду не заявились і в якості свідків з цих підстав судом не допитані.

Крім того, як встановлено судом, ОСОБА_4 підпорядковується безпосередньо директору підприємства. Доказів того, що вона заявилась в цей день на робочому місці, доповіла директору підприємства про вихід з лікарняного, виконувала які-небудь доручення після такої тривалої відсутності на роботі вона суду не надала.

Її посилання на той факт, що вона в цей день на підприємстві проводила прес-конференцію ніякими доказами не підтверджене і крім того спростовуються довідкою в.о. директора ОСОБА_5, який ЗО.10.2009р.виконував обов'язки директора, відповідно до якої 30.10.2009р. раднику директора ОСОБА_4 не надавалось жодних розпоряджень, завдань, доручень , в тому числі і проведення прес-конференції.

Суд критично розцінює покази свідка ОСОБА_6І, оскільки даний свідок лише підтвердив погане самопочуття позивачки 30.10.2009р., і що виклик швидкої допомоги в цей день біля 14 години було здійснено на ДП «Дельта- Лоцман». Але у звязку і з чим позивачка знаходилась на підприємстві, чи виконувала вона свої трудові обов'язки їй це не відомо.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що поява ОСОБА_4 на роботі 30.10.2009р. судом не може розцінюватись як поява працівника на роботі і про перерваність тимчасової непрацездатності.

Відповідно до ст. 43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.5 ст.40 Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборчого органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Відповідно до подання в.о. директора підприємства від 09.11.2009р. адміністрація звернулась до голови профспілкової організації з проханням дати згоду на розірвання трудового договору з ОСОБА_4, у зв'язку із тим, що вона більше 4-х місяців підряд не з*являється на роботі внаслідок тимчасової непрацездатності.

Не отримавши відповіді, позивачку було звільнено з посади без згоди профкому.

Але в судовому засіданні, представник первинної профспілкової організації ДП «Дельта-Лоцман» ОСОБА_3 надав суду витяг із протоколу від 23.11.2009р., відповідно до якого у згоді на звільнення ОСОБА_4 було відмовлено у зв'язку із тим, що адміністрацією підприємства до подання не було додано всіх листів непрацездатності, на підтвердження знаходження ОСОБА_4 на лікарняному більше 4-х місяців.

Але як пояснив представник профспілкової організації в судовому засіданні, фактично згоди не було надано з тих підстав, що ОСОБА_4 була присутня на роботі 30.10.2009р. і тому вони вважали, що лікарняні перервані.

Суд вважає, що відмова профспілкової організації у наданні згоди на звільнення позивачки з роботи за п.5 ст. 40 КЗпП України є необгрунтованою, оскільки саме в резолютивній частині витягу із протоколу від 23.11.2009р. вказано, що відмова у наданні згоди на звільнення полягає в тому, що адміністрація підприємства не надала до подання всіх копій лікарняних листів. Але ж ОСОБА_4 була присутня на засіданні профкому, давала там пояснення і тому могла надати відповідні пояснення щодо дійсного знаходження на лікарняному з Об.07.2009р. по 12.11.2009р.

Тому суд вважає,- що звільнення ОСОБА_4 за п. 5 ст. 40 КЗпП України проведено адміністрацією ДП «Дельта- Лоцман» у відповідності до закону, порушень порядку звільнення судом не встановлено, тому в задоволенні її позову слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10,60,212 - 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ

В задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити. Рішення вступає в законну силу через 10 днів з дня його проголошення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського Апеляційного суду через Заводський районний суд м.Миколаєва в порядку передбаченого ст. 294, ст.295 ЦПК України.

СУДДЯ: ОСОБА_7