ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-2676/10/0408
Провадження № б/н
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"17" грудня 2010 р.

Дзержинский районний суд м. Кривого Рогу

головуючого, судді -Грищенко Н.М.

при секретарі- Желдак О.В

представника позивача -ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського райсуду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом : ОСОБА_4 до ОСОБА_5 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, про відшкодування моральної шкоди,

Встановив :

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, про |відшкодування моральної шкоди.

В обгрунтуванні своїх позовних вимог позивач посилається на те. що працював він на посаді електрозварника ручного зварювання 5 розряду на підприємстві Закрите акціонерне товариство «Криворізька будівельна компанія».

Під час виконання ним службових обов'язків 23.08.2003 року з ним трапився нещасний випадок на виробництві. Внаслідок нещасного випадку він отримав травму закритий компресійний перелом тіла (1 хребта 1-ої ст.), закриті оскольчаті переломи обох пяточних кісток лівої стопи, розрив лонного симфізу, шок 1 ступеню.

:

01.09.2003р. було складено Акт № 2 «Про нещасний випадок, повязаний з виробництвом.

Першу комісію МСЕК він пройшов 18.12.2003 р., і йому було встановлено 70 % втрати професійної працездатності, та 2 групу інвалідності.

Після чергового переогляду 08.12.2004 р., 19.12.2006 р., 12.12.2007 р., 01.12.2009 р. у нього залишилось 70 % втрати професійної працездатності, та 2 групу інвалідності.

У звязку із трудовим каліцтвом йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає у тому, що він зазнає фізичних та душевних страждань.

Травма суттєво вплинула на його життя. Після травми він перебував на стаціонарному лікуванні по 20.10.2003 р.. Під час лікування він переніс операцію відкрите вправлення вивиху 2-5 плюсневих костей, остеосинтез спицями. Після виписки він довгий 'час знаходився в гіпсу ( 6 місяців), пересуватися міг тільки з допомогою милиць.

В роботі він був вимушений звільнитися, і до наступного часу не працює, так як інваліду дуже важко влаштуватися на будь-яку роботу. Самостійно він не міг виконувати абсолютно ніяких дій. Не може подовгу ходити, шкутильгає. Він не може витримувати навіть легкі фізичні навантаження. Зараз вимушений ходити з використанням додаткової опори чого він дуже соромиться і не може звикнутися з цим.

Він постійно відчуває страшну пекучу біль в обох стопах, позвонку, яка посилається після ходьби, сидіння або незначного фізичного навантаження.

З моменту отримання травми він став обузою для рідних. Йому дуже не приємно чувати себе інвалідом, доводиться відмовлятися від елементарних речей, до яких так звикла кожна людина. Він не має можливості здійснювати вечерні прогулянки містом, допомагати дружині, не може займатися спортом. Все це відобразилося на стосунках з оточуючими та рідними. Він відчуває себе неповноцінним. Чудово бачить, що люди його стороняться, відводять погляд. Виходячи з цього погіршились стосунки з членами його сімї. Він постійно потребує допомоги, всі клопоти звалились на дружину, їй доводиться виконувати всю роботу. Це є дуже не приємним фактом та ударом по його самооцінці.

Він вважає, що йому заподіяна моральна шкода, і він просить стягнути на його користь моральну з відповідача шкоду в сумі 133800 гривень.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_4 не був присутній Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_4.В. підтримує в повному обсязі. При цьому підтвердив обставини, викладені в позовній заяві.

Також представник позивача пояснив, що позивач через придбані ним наслідки виробничої травми відчуває себе неповноцінною людиною, відчуває себе тягарем в сімї.

Після травми позивачеві довелося відмовитися від багатьох простих речей та звичок, породів круг друзів, йому не вистачає спілкування. Все це змушує його нервувати, переживати.

Той факт, що він не може допомогти своєї дружині і рідним, відобразилося на стосунках з рідними, та оточуючими.

Позивачеві дуже прикро відчувати себе неповноцінною людиною. Із-за свого стану він постійно перебуває в напрузі, ніяк не може звикнути до того, що він є інвалід. Стан здоров'я його продовжує погіршуватися по теперішній час, не дивлячись на неодноразові І лікування, що підтверджується довідками МСЕК. Позивач залишається в стані пригніченості і і депресії. Хвороба постійно живе з ним, завжди поряд, це нестерпна фізична та моральна біль.

ОСОБА_4 став дратівливим, запальним, нервовим, конфліктним, майже весь час знаходиться у недоброму настрою. Порушено його звичний уклад життя. Позивач змушений часто звертатися в лікувальні заклади. Усі вищевказані незручності викликають у нього почуття своєї неповноцінності, заподіює моральні страждання, переживання. Позивач вважає, що його моральні страждання через його незадовільний фізичний стан га погіршення його психічного стану є достатніми приводами для компенсації йому моральної шкоди. Він просить суд задовольнити його позовні вимоги, та стягнути на його користь моральну шкоду в сумі 33800 гривень.

Представник відповідача ОСОБА_5 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м. Кривому Розі- проти позову заперечує і пояснила, що Законом України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності у разі втрати потерпілим професійної працездатності відшкодування моральної шкоди не передбачене, Фонд виплачує моральний збиток тільки за наявності факту спричинення моральної шкоди громадянинові МСЕК. Даний факт встановлений відносно позивача не був.

Крім того, у відповідності з Законом України «Про державний бюджет України на 2007 р.» п 22 ст. 71 зупинено дію абз. 4 ст. 1 в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від дати настання страхового випадку» Закону України „ Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності .

Законом України № 717 V від 23.02.2007 р. внесено зміни до Закону України „ Про загальноов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності , відповідно до яких всі норми даного закону , якими передбачалося виплата моральної шкоди виключено.

Таким чином, Фонд соціального страхування... не повинен виплачувати позивачеві моральну

Шкоду.

Вислухавши представника позивача, представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню.

При обговоренні питання про спричинення позивачеві ОСОБА_4 морального збитку, суд враховує конкретні обставини спричинення шкоди, стан його здоров'я.

Позивач ОСОБА_4 працював на посаді електрозварника ручного зварювання 5 розряду на підприємстві Закрите акціонерне товариство «Криворізька будівельна компанія», що підтверджується копією трудової книжки. ( а.с. 5-11).

Під час виконання ним службових обовязків 23.08.2003 року з позивачем трапився нещасний випадок на виробництві. Внаслідок нещасного випадку він отримав травму компресійний перелом тіла (1 хребта 1-ої ст.), закриті оскольчаті переломи обох пяточних кісток лівої стопи, розрив лонного симфізу, шок 1 ступеня, після чого 01.09.2003р. було складено Акт№ 2 «Про нещасний випадок на виробництві». ( а.с. 12-14).

Згідно висновку первинної МСЕК від 18.12.2003 р., позивачеві було встановлено 70 ф. Професійної працездатності, та 2 групу інвалідності. ( а.с. 15).

Після чергового переогляду 08.12.2004 р.. 19.12.2006 р.. 12.12.2007 р.. 01.12.2009 р. у нього залишилось 70 % втрати професійної працездатності, та 2 групу інвалідності. ( а.с. 16- 19)

Згідно наданих судові медичних документів (а.с. 20-32) вбачається, що позивач неодноразово проходив курси лікування з приводу наслідків трудового каліцтва.

З документів медичних установ, наявних в матеріалах справи, встановлено, що позивач повинен проходити планові кусові лікування 2 рази на рік, спостерігатися у лікаря травматолога за місцем проживання. Позивач потребує періодичного амбулаторного і стаціонарного лікування, оздоровлення в профілакторії і санаторно-курортному лікуванні. В даний час позивач перебуває на обліку у лікарів терапевта, невропатолога, травматолрга. Позивач випробовує фізичні і моральні страждання, має больові і інші неприємні відчуття, у нього понижена якість життя. Стан здоров'я позивача не поліпшується. Прогресуюче захворювання привело до його погіршення.

Як пояснив представник позивача, внаслідок трудового каліцтва та часткової втрати професійної працездатності у ОСОБА_4 суттєво змінилося життя. Через трудове каліцтво він змушений був тривалий час перебувати на лікарняному та потім звільнитися з р'орцги. Позивач абсолютно не може працювати та забезпечувати своїх рідних. Він відчуває себе соціально невлаштованою людиною, часто перебуває під впливом негативних емоцій внаслідок переживань з приводу наслідків каліцтва. При цьому стан його здоровя постійно погіршується, про що свідчать висновки МСЕК.

Позивачеві доводиться застосовувати додаткові зусилля для забезпечення його життєвих проблем.

За таких обставин суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню

Суд вважає, що в даному випадку відповідач повинен виплатити позивачеві моральну шкоду в звязку з тим, що на той час. коли позивачеві було встановлено стійка втрата професійної працездатності , а це було у 2003 р., згідно зі ст. 21, 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», відшкодовувати заподіяний громадянам збиток від нещасних випадків, включаючи і моральну шкоду, покладено було на відділення виконавчої дирекції Фонду... Також рішенням Конституційного Суду України № 1 -рп/2004 від 27.01.2004 року встановлено обов'язок нду відшкодовувати моральну шкоду, заподіяну умовами виробництва, з втратою потерпілим професійної працездатності. Громадяни, яким встановлена стійка втрата професійної працездатності мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди.

Той факт, що у відповідності з Законом України «Про державний бюджет України на 2007 р.» п 22 ст. 71 зупинено дію абз. 4 ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» - в «частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно віддати настання страхового випадку»», на думку суду не може бути прийнято до уваги. Згідно рішень Конституційного Суду України № 6- рп2007р. від 09.07.2007 р. № 10-рп/2008 р. від 22.05.2008 р. « Конституційний Суд України дійшов висновку, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів,зупиняти іх дію. чи скасовувати їх, оскільки з об'єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок - скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина».

Зважаючи на ступінь втрати професійної працездатності позивача, стан його здоровя ,наслідки які можуть наступити, тяжкість вимушених змін в його житті, характер майнових втрат, тривалість страждань і переживань, суд вважає, що компенсацію за заподіяного морального ушкодження слід призначити у розмірі 40000 грн., що буде відповідне тим стражданням і переживанням які зазнає ОСОБА_4, а в останній частини позову позивачеві слід відмовити.

Відповідно до статті 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито», відповідач, ОСОБА_5 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті ОСОБА_1 та позивач в цій справі звільнені від сплати державного мита.

«Керуючись рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. № 1-рп/2004 р. ст.21, 28,34 Закону України ,. Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності , Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995

р. ( з доповненнями, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15[від 25.0$.2001 р.), ст.ст. 10,11.27,60,213-215.218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області ( р/р № 83102. МФО 805012 банк Управління державного казначейства України у Дніпропетровський області, м. Дніпропетровськ, код 259113606) на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування >ральної- шкоди 40000 грн.

В останній частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кривому Розі Дніпропетровської області на користь держави 15 гривень в рахунок витрат на інформаційно- технічне забезпечення розгляду цивільної справи.

Інші судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області на протязі 10 днів після оголошення рішення.

Суддя: Н. М. Грищенко