Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа № 2-3772/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2010 року м.Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

за участю секретаря Скоробогатової А.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Нікопольської міської ради в особі виконавчого комітету про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання за нею права власності на половину квартири, яка належала її відчиму, в порядку спадкування за заповітом.

В обфунтування своїх вимог позивач посилається на наступні обставини.

31.03.2004 року померла її мати ОСОБА_4 Після її смерті відкрилась спадщина,

яка складається із:

-1/2 частини квартири АДРЕСА_1;

-грошові кошти на рахунках філії - Нікопольського відділення № НОМЕР_1 „Державний ощадний банк України № НОМЕР_2, № 07500244.

При своєму житті 21.11.2001 року мати залишила заповіт, згідно якого все своє майно заповіла їй. Вказана частина квартири належала її матері на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.10.1993 року. Вона у встановлений законом строк подала до Другої державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті матері. Однак, державний нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що разом із спадкодавцем на момент смерті проживав її чоловік ОСОБА_5, який має право на обовязкову частку в спадковому майні. Однак, ОСОБА_5 свою частку в спадщині за життя не оформив. Ніякого наміру оформляти на себе спадкове майно не мав, оскільки погодився з рішенням її матері все залишити їй. Після смерті матері вона доглядала за ОСОБА_5, допомагала йому у веденні домашнього господарства тощо. 21.09.2006 року ОСОБА_5 помер. Вона поховала його за власні кошти. Від першого шлюбу у ОСОБА_5 є двоє дітей, які не були присутні на похованні свого батька, якихось відносин з ним не підтримували. Спадщину, яка залишилась після смерті її матері, вона фактично прийняла. Крім неї до нотаріуса ніхто більше не звертався, хоча пройшло вже більше трьох років. В звязку з чим змушена звертатись до суду в м.Нікополі.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила суд задовольнити його в

повному обсязі.

Представник позивача позов довірительки також підтримала, на задоволенні позовних

вимог наполягала.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не

заперечував.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги, згідно зі ст.392, 1216, 1220, 1225, 1234, 1235, 1268 ЦК України підлягають задоволенню.

Як встановлено в судовому засіданні, 31.03.2004 року померла мати позивачки ОСОБА_4 (а.с.6). Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із:

-Уі частини квартири АДРЕСА_1 (а.с.11, 13, 16);

-грошові кошти на рахунках філії - Нікопольського відділення № НОМЕР_1 „Державний ощадний банк України № НОМЕР_2, № 07500244 (а.с.14-15).

При своєму житті 21.11.2001 року мати позивачки залишила заповіт, згідно якого все своє майно заповіла позивачці (а.с. 10). Вказана частина квартири належала матері позивачки на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.10.1993 року (а.с. 13). Позивачка у встановлений законом строк подала до Другої державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті матері. Однак, державний нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що разом із спадкодавцем на момент смерті проживав її чоловік ОСОБА_5, який має право на обовязкову частку в

спадковому майні (а.с.ІУ). Однак, ОСОБА_5 свою частку в спадщині за життя не оформив (а.с.27-44). Після смерті матері позивачка доглядала за ОСОБА_5, допомагала йому у веденні домашнього господарства тощо (а.с.17-18). 21.09.2006 року ОСОБА_5 помер (а.с.5). Позивачка поховала його за власні кошти (а.с.21). Позивачка спадщину, яка залишилась після смерті її матері, фактично прийняла. Крім неї до нотаріуса ніхто більше не звертався, хоча пройшло вже більше трьох років (а.с.27-44).

За таких обставин суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.1216, 1220, 1225, 1234, 1235, 1268, 392 ЦК України, 3-10, 30, 60, 256, 259 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частини квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої 31.03.2004 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на грошові кошти на рахунках філії - Нікопольського відділення № НОМЕР_1 „Державний ощадний банк України № НОМЕР_2, № 07500244 у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої 31.03.2004 року.

На рішення суду першої інстанції може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Нікопольський міськрайонний суд.

Головуючий - суддя: