Комінтернівський районний суд м.Харкова
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2010 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Колодяжної І.М.

при секретарі Зубріхіній Ж.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 та Закритого акціонерного товариства „Альфа-Банк про стягнення суми та визнання договору поруки недійсним , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми у розмірі 6296 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 14 травня 2007р. між ТОВ "Альфа-Банк" (надалі -Банк) та ОСОБА_1 (надалі - Поручитель) та ОСОБА_3 (надалі - Боржник) був укладений договір поруки № 490039330-п, за яким ОСОБА_1 поручився перед Банком за виконання Боржником зобов'язання за кредитним договором № 490039330 від 14 травня 2007 року (додаток № 3) на суму 39572,96 дол. США.

На виконання договору поруки № -п від 14 травня 2007 року ОСОБА_1, як поручитель здійснив оплату грошових коштів за боржника ОСОБА_3 на суму 800 доларів США, так як ОСОБА_3 не має можливості сплачувати платежі за кредитом та для того, щоб не було затримки і не нараховувалась пеня.

Таким позивач вважає, що до нього переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Таким чином з факту виконання зобов'язання, що випливає з договору поруки, позивач набув права вимоги сплати грошових коштів в сумі виконаного грошового зобов'язання.

12.06.2009 року третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_1 та Закритого акціонерного товариства „Альфа-Банк про визнання договору поруки недійсним.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між Закритим акціонерним товариством "Альфа-Банк" (далі - Банк) та ОСОБА_1 укладено Договір поруки № 490039330-П (далі - Договір поруки).

Відповідно до п. 2.1. Договору поруки ОСОБА_1 (далі - Поручитель) поручився за виконання ОСОБА_3 (далі - Боржник) обов'язків, що виникли на підставі Кредитного договору № 490039330, укладеного між Банком та Боржником 14 травня 2007 року на суму 39 572,96 (тридцять дев'ять тисяч п'ятсот сімдесят два долари США 96 центів) доларів США. На підставі Заяви на видачу готівки № 20122 від 14.05.2007р. Боржник отримав суму кредиту в розмірі 39 527,96 доларів США.

Згідно з п. 3.1. Договору поруки Боржник та Поручитель відповідають перед банком за порушення обов'язків, що виникли на підставі Кредитного договору, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і Боржник.

В пункті 3.2. Договору поруки зазначено, що передбачена п. 3.1. Договору відповідальність Поручителя наступає у випадку, якщо Боржник допустить Прострочення виконання будь-якого з обов'язків, зазначених у пункті 2.1. цього Договору.

У зв'язку з тим, що Боржник після сплати першого внеску в розмірі 34 458,00 грн., передбаченого п. 2.5. кредитного договору, перестав сплачувати щомісячні платежі, передбачені п. 2.8. Кредитного договору, Поручитель, щоб уникнути нарахування штрафних санкцій, почав погашати борг самостійно. Здійснення Поручителем платежів за Договором поруки та Кредитним договором підтверджується квитанціями на загальну суму 72 571,51 грн.

ОСОБА_2 (третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) вважає Договір поруки № 490039330-П від 14.05.2007р., недійсним з наступних підстав.

З 01 червня 1991 р. ОСОБА_2 перебуває з ОСОБА_1 (Поручителем) у шлюбі.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 не давала письмової згоди на укладення Договору поруки, за яким її чоловік зобов'язався сплачувати грошові кошти з метою погашення боргу Боржника в розмірі 39 527,96 доларів США, і який виходить за межі дрібного побутового договору, вона вважає його укладеним із порушенням зазначених норм Сімейного кодексу України та, відповідно, недійсним.

В судовому засіданні представники позивача та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнав в повному обсязі.

Представник відповідача ЗАТ „Альфа-Банк позовні вимоги ОСОБА_1 визнав, проти задоволення позову ОСОБА_2 заперечував, посилаючись на те, що ОСОБА_1 при укладенні договору поруки майном спільної сумісної власності подружжя не розпорядився. Крім того, договір поруки є способом забезпечення виконання зобовязання, а не угодою щодо розпорядження майном, належним поручителю, договір поруки не створює обовязків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором.

Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 14 травня 2007р. між ТОВ "Альфа-Банк" (надалі -Банк) та ОСОБА_1 (надалі - Поручитель) та ОСОБА_3 (надалі - Боржник) був укладений договір поруки № 490039330-п, за яким ОСОБА_1 поручився перед Банком за виконання Боржником зобов'язання за кредитним договором № 490039330 від 14 травня 2007 року (додаток № 3) на суму 39572,96 дол. США.

На виконання договору поруки № -п від 14 травня 2007 року ОСОБА_1, як поручитель здійснив оплату грошових коштів за боржника ОСОБА_3 на суму 800 доларів США.

Відповідно до договору поруки № 490039330, а саме ст. 3.1 та ст. 554 ЦК України Поручитель та Боржник несуть перед Кредитором солідарну відповідальність. Зі ст. 3.2 договору поруки № 490039330 випливає, що відповідальність Поручителя наступає у випадку, якщо Боржник допустить прострочення виконання будь-якого з обовязків, зазначених у п. 2.1. цього договору. У звязку з тим, що боржник не сплачував кредитні платежі, поручитель взяв цей обовязок на себе. На виконання договору поруки № 490039330- п від 14 травня 2007 року ОСОБА_1 належним чином та в строк виконав покладений на нього обов'язок по сплаті грошових коштів за боржника ОСОБА_3

Відповідно до ч.2 ст.556 Цивільного кодексу України до поручителя, який виконав зобовязання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Посилання представника третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_2 на той факт, що ОСОБА_2 не надавала письмової згоди на укладення договору поруки своєму чоловікові ОСОБА_1, як на підставу визнання даного договору недійсним, не має правового значення по суті заявлених вимог, оскільки договір поруки є способом забезпечення виконання зобовязання, а не угодою щодо розпорядження майном, належним поручителю, договір поруки не створює обовязків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором. Таким чином закон не вимагає надання згоди одного із подружжя при укладенні договору поруки.

Виходячи з вищенаведеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 законні, обгрунтовані, а тому підлягають задоволенню, а позовні вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_2 не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 82, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 554, 556 ЦК України,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 6296 (шість тисяч двісті девяносто шість) грн., сплачений судовий збір у розмірі 64 (шістдесят чотири) грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 (тридцять) грн., а всього 6390 (шість тисяч триста девяносто) грн.

В задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя -