АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2010 року м. Полтава

колегія суддів судової падати у цивільних справах апеляційного суд' Полтавської області в

складі:

головуючої судді Акопян B.L,

суддів Лобова О.А., Петренко 8,М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справ' за апеляційною скаргою Управління Пенсійною фонду України Ведикобагачанського району у Полтавської області на поста нову Ве.ликобагачапськот районною суду Полтавської області лід ЗІ грудня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України Ведикобагачанського району у Полтавської області про зобов'язання нарахувати недоішачені суми соціальної допомоги дитині війни.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, просила ухвалити рішення, яким зобов'язати відповідача нарахувати недоплачену суму соціальної допомоги як дитині війни за 2006 - 2009 роки.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що відповідач усупереч закону не виплачу є у повному обсязі встановлене ст.6 3V «Про соціальний захист дітей війни» підвищення до пенсії у розмірі 30% від мінімального розміру пенсії за віком.

Постановою Великобагачанського районного суду Полтавської області позов задоволений частково: визнана протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України Великобагачанського району у Полтавської у частині не нарахування позивачу підвищення до пенсії, передбаченого ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», у період з 9 липня 2007 року по ЗІ грудня 2007, 22 травня 2008 року по ЗІ грудня 2009 року; зобов'язано відповідача перерахували позивачу розмір пенсії за вказані періоди з підвищенням на 30% від розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.І ст.28 ЗУ «Про .загальнообов'язкове пенсійне страху ваші я» та здійснити відповідні виплати.

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить і юс та паву суду першої інстанції скас у вага, ухвалити нону постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

Б обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що з 01 січня 2008 року і по теперішній час ст.6 З У «Про соціальний захист дітей війни» діс у редакції ЗУ «Про Державний бюджет України па 2008 рік та про внесення змін .то деяких законодавчих актів України»,

Окрім того, з 22 травня 2008 року с чинною постанова KMY №530, якою встановлені конкретні розміри підвищення до пенсії для осіб, які мають статус дитини війни.

Судом не взято до уваги, що органи Пенсійного Фонду України вправі здійснювати виплати .лише у межах коштів, отриманих з Державного бюджету України на такі цілі, а у 2007 році бюджетні кошти не виділялися.

Висновок суду про застосування величини мінімальної пенсії за віком згідно ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійно страхування» дчя обрахування підвищення пенсії дітям війни с помилковим та таким, що суперечить закону.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшли висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав:

Відповідно до п.1 ч.І ст.307, ст.308 ЦПК України апенянійций суд за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції вправі відхилити апеляційну скаріу та залишиш рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач згідності 3V «Про соціальний захист дітей війни» відноситься до категорії громадян, які мають статус дітей війни, отже відповідно до cr.fi цього Закону7 (надалі - Закон №2195) позивач мас право на отримання державної соціальної допомоги у виді підвищення до пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком.

У період 2006 - 2009 років державна соціальна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком позивачу не в ипяачу валися.

Суд першої інстанції повно і всебічно дослідив надані сторонами докази, належно їх оцінив і дійшов обгрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та грунтується на доказах, яким надано правильну оцінку.

Що стосується вимог про нарахування і виплату7 допомоги у 2007 році, то колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 6 Закону № 2195-1V (у редакції, чинній па час виникнення спірних правовідносин) передбачено, шо дітям війни пенсії або і до мі сидре довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 12 ст.71 ЗУ від 19 грудня 2006 року № 489-V "Про Державний бюджет України на 2007 рік дію статті 6 Закону № 2195-1V зупинено на 2007 рік із урахуванням статті 111 цього Закону7. Проте Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2(Ю7 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є7 неконституційними), положення пункту712 ст.71 та ст. 111 Закону № 489-V.

Бід повіці іо до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх і іеконсти ту ці (шість.

Разом із ішм, у силу вимог ч.2 стЛЧ Конституції України органи державної в.'іади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах її он нона жоні, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи спір і задовольняючи позов частково, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що відповідач як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплата пенсій та доплат до них, повинен був діяти у відповідності з вимогами сг.6 Закону № 2195-IV і здійснити позивачу відповідні нарахування за гой періоду часу, коли дія цісї норми не була зупинена, але у порушення вимог указаної статті таких нарахувань не проводив, чим і допустив протиправну бездіяльність.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів дія повної реалізації програми з доплат дітям війни обгрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору. Проблеми падання бюджетних коштів органам Пенсійного фонду України для виконання покладених на них обов'язків у справах цісї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом не розглядалося.

Що стосується вимог про нарахування і виплату' допомоги у 200Н році, то колегія суддів виходить з наступного.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (п.41 розділ 2 стаття 6 Закону N° 2195-1V викладена у новій редакції, а саме вставлено, дітям війни до пенсії або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замісгь пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, тобто 10% від прожиткового мінімуму для осіб які втратили драпе здатність.

Рішенням Конституційного Суду України №10-ріі/2006 від 22 травня 2008 року визнано не ко петиту дійними положення п.41 розділу 2 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

У пунктах 5,6 резолютивної частин вказаного судового рішення зазначено, що положення п.41 розділу 2 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» втрачають чинність з дня ухвачення Конституційним Судом України цього Рішення, яке має преюциційне значення для судів загальної юрисдикції при вирішенні спорів, що виникли дії положень закону, який визнаний неконституційним.

Таким лином, з огляду на мотиви, наведені вище, починаючи з 22 травня 2008 року, стаття 6 Закону N<>2195-1V почала діяти у попередній редакції, отже відповідач з цієї дати повинен був проводити нарахування пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, з підвищенням на 30% мінімальної пенсії за віком.

Колегія судців вважає безпідставними посилання апеляційної скарги на положення постанови КМУ №530 від 28 травня 2008 року, оскільки відповідно до сг.З Закону № 2195-1V державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можут ь бути обмежені або скасовані іншими нормат ивно-правовими актами.

Окрім того, за загальним правилом (ч.4 ст,8 ЦПК України) у разі конкуренції норм права, застосуванню підлягає та норма, яка мас вищу юридичну силу.

Що стосується вимог про нарахування і виплату допомоги у 2009 ропі, то колегія суддів зауважує: наступне.

Статтею 71 Зу ''Про Державний бюджет України па 2009 рік" Кабінету Міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сенах і- межах аси гнівань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Згідно Закону №2195-1% розрахунок соціальних виплат здійснюється, виходячи з розміру мінімальної пенсії за

віком.

Відповідно дія ег.71 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2009 рік" не поширюється на спірні відносини.

Отже, нарахування та виплата у 2009 році дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що вшілачуєгься замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону № 2195-IV.

Не заслуговують уваги доводи апеляційної скарги щодо неправомірності застосування величини мінімальної пенсії за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» для нарахування розміру виплат, встановлених ст.6 Закону № 2195-IV.

За змістом ч.7,8 ст. 8 ЦПК України при вирішенні спору, якщо спірні правовідносини не вреіульовані законом, суд зобов'язаний застосовувати аналогію закону чи аналогію права та не вправі відмовити у розгляді справи з мотивів відсутності, неповнота, нечіткості або суперечності законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Оскільки законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими сг.28 ЗУ "Про загальноооов'язкове державну пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає, то при розрахунку 30% доплати до пенсії дітям війни, відповідач повинен виходиш з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ст.28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Апеляційна скарга не містить нових засобів доказування, її доводи не спростовують висновків суду, отже рішення суду першої інстанції с законним, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.303, сг.307 ч.1 п,1, сг,308, сг.З 14, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИ Л А:

Апеляційну скаріу управління Пенсійного фонду України Вс.ликобагачанського району у Полтавської області відхилити.

Постанову Великобагананського районного суду Полтавської області від ЗІ грудня 2009 року залишити без

Ухвала оскарженню не підтяте.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: В.І.Акопян

Судді: О.А.Лобов

ОСОБА_3