Справа № 2 - 804 /10 р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 травня 2010 р. Ленінський районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю позивачки ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2009 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.

Позивачка вказувала на те, що відповідач є батьком їх дитини Вероніки, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Леніського районного суду м.Миколаєва від 17.10.2003 р. на її користь з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі ? частки від доходу відповідача щомісячно. Вказувала на те, що сплачуваних на дитину аліментів недостатньо для навчання і лікування доньки, оскільки крім витрат необхідних на утримання доньки, вона несе витрати на її щорічне оздоровлення. Крім того донька додатково навчається на курсах іноземної мови та в музичній студії. Посилаючись на ці обставини, просила суд змінити розмір аліментів з ? частки доходу відповідача на розмір аліментів в твердій грошовій сумі, а саме 700 грн. щомісячно. В подальшому позивачка подала заяву, в якій змінила свої вимоги та просила суд стягнути з відповідача 500 грн. додаткових витрат на дитину щомісячно.

У судовому засіданні позивачка підтримала вимоги позову, просила про його задоволення.

Відповідач позов не визнав, вказуючи на те, що щомісячно сплачує аліменти на дитину у розмірі 300 грн. Отримує невелику заробітну плату, розмір якої становить 1400 грн. в місяць, а тому не має можливості сплачувати додаткові витрати на дитину. Проживає разом з матірю пенсійного віку. Крім того, посилався на те, що доказів про те, що донька перебуває на диспансерному обліку з приводу наявних у неї захворювань та потребує постійного лікування відповідачка не надала.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

З 30 грудня 1994 р. до травня 2002 р. сторони перебували у шлюбі. Від шлюбу 10 березня 1998 р. у них народилася донька Вероніка, яка проживає з позивачкою. Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 17 жовтня 2003 р. з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини з усіх видів доходів відповідача щомісячно до її повноліття.

Згідно з розпорядженням державного виконавця від 01.04.2010 р. відповідач станом на 01.04.2010 р. має заборгованість по аліментам у розмірі 562 грн. 18 коп.

Відповідно до положень ст.185 СК України той з батьків з кого присуджено адліменти на дитину, а також в разі, якщо така вимога не була подана, зобовязаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

З медичної виписки міської дитячої поліклініки №2, наданої позивачкою до суду вбачається, що в 2009 р. донька сторін пройшла медичний огляд у лікарів: окуліста, невропатолога, ортопеда, кардіолога. У звязку з виявленими у неї захворюваннями пройшла курс лікування з приводу неврологічного захворювання, лікувалася у ортопеда та ендокринолога. У звязку з проходженням огляду та лікуванням дитини, позивачка витратила власних коштів 398 грн. 47 коп., що вбачається з долучених товарних чеків.

Крім того, як слідує з довідки від 16 березня 2010 р. дитина сторін навчається на курсах іноземної мови, у звязку з чим позивачка також несе додаткові витрати на розвиток здібностей дитини. З вересня 2009 р. по березень 2010 р. позивачкою особисто було сплачено за навчання дитини 2030 грн.

Всього позивачкою було витрачено особистих коштів на лікування та додаткове навчання дитини 2482 грн. 47 коп.

Таким чином, враховуючи положення ст.180 СК України щодо обовязку кожного з батьків утримувати дитину, суд вважає за можливе зазначені вище витрати, які понесла позивачка, стягнути частково з відповідача, а саме в сумі 1214 грн. 24 коп.

Що стосується тверджень позивачки про інші понесені нею витрати на оздоровлення та розвиток дитини, то суд не може взяти їх до уваги, оскільки вони не підтверджені належними доказами.

Посилання відповідача про відсутність підстав для стягнення з нього додаткових витрат, суд вважає необгрунтованим, оскільки вони спростовуються наявними матеріалами справи.

Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати.

Керуючись ст.ст.14, 209, 212-215, ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1214 (одну тисячу двісті чотирнадцять) грн. 24 коп. у відшкодування додаткових витрат на дитину одноразово.

Стягнути з ОСОБА_2 51 грн. судового збору на користь держави та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м.Миколаєва шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів після проголошення рішення та подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя: Н.А. Спінчевська