Апеляційний суд Кіровоградської області
Справа № 22 -226/2010р.
Головуючий 1 інстанції: Паламарчук М.С.
Доповідач: Гайсюк О.В
УХВАЛА

Іменем України

17 лютого 2010 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської в складі:

головуючого судді - Гайсюка О.В.,

суддів -Чорнобривець О.С., Савченко С.О.,

при секретарі ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 Маіровича на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 листопада 2009 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2009 року Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (Закрите акціонерне товариство), який в подальшому змінив назву на Публічне акціонерне товариство « Акціонерний промислово - інвестиційний» звернувся до суду з позовом до приватного підприємства «Співдружність» та до ОСОБА_2 Маіровича про визнання третейської угоди недійсною.

Позивач зазначив, що 30 травня 2007 року між ОСОБА_2 та ПП «Співдружність» було укладено третейську угоду про передачу спору на вирішення постійнодіючого третейського суду при Асоціації «Українських виробників обслуговування автомобілів». Рішенням цього третейського суду від 18.06.2007р. задоволено позов ОСОБА_2 до ПП «Співдружність» та визнано дійсним договір від 11.01.2006 року між ОСОБА_2 та ПП «Співдружність» про припинення зобов'язань шляхом передачі у якості відступного зернотоку, який знаходиться в с. Трохимівка Іванівського району Херсонської області, вул. Першотравнева, 25 - а. За ОСОБА_2 визнано право власності на цей зернотік.

З рішення третейського суду випливає, що ОСОБА_2 надав ПП «Співдружність» грошову позику у сумі 200 000 грн. до 25.12.2005р., а ПП у зв'язку з невиконанням зобов'язань за договором позики передало ОСОБА_2 зернотік у якості відступного відповідно до договору про припинення зобов'язань від 11.01.2006р.

На думку позивача третейська угода порушує права позивача, оскільки з 24.03.2005р. зернотік перебуває в заставі Промінвестбанку за договором іпотеки від 24.03.2005р., що був укладений в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 24.03.2005р. Банком було здійснено державну реєстрацію іпотеки цього зернотоку, строк обтяження якого до 23.03.2006р. Крім того, між банком і ПП «Співдружність» було укладено ще один кредитний договір від 22.02.2006р. на суму 1030000грн. Для забезпечення виконання зобов'язань за цим договором ПП «Співдружність» надало в заставу будівлі цього ж зернотоку за договором іпотеки від 22.02.2006р. Відповідно до даних Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчудження об'єктів нерухомого майна строк обтяження предмета іпотеки до 21.02.2008 року.

04 квітня 2007 року представником ДВС Іванівського РУЮ було складено акт опису та арешту майна, яким накладено арешт та заборона відчудження будівель зернотоку. За договором про припинення зобов'язань від 11.06.2006р. директор ПП «Співдружність» зобов'язався протягом трьох днів з моменту передачі зернотоку ОСОБА_2 посвідчити договір нотаріально, але цього він зробити не міг, оскільки зернотік перебував у заставі.

Третейська угода, на думку позивача, була укладена з метою незаконного виведення з під застави зернотоку. Про те, що зернотік перебуває в заставі ОСОБА_2 на момент укладення третейської угоди повідомлений не був.

Посилаючись на ці обставини, позивач просив визнати зазначену третейську угоду недійсною (а.с.3-5).

У травні 2009 року позивач доповнив свої вимоги тим, що просив скасувати рішення третейського суду від 18.06.2007 року, яким на думку позивача, порушено права позивача (а.с.52-53).

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 10.11.2009 року позов задоволено. Третейську угоду визнано недійсною, а рішення третейського суду скасовано (а.с.115-116).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 повторно не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання. ОСОБА_2 в телеграмі просить відкласти розгляд справи вдруге, посилаючись на стан здоров'я, але доказів того, що він хворіє суду не надав. Тому колегія суддів вважає, що ОСОБА_2 не з'явився в судове засідання без поважних причин.

Представник ПАТ «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» з доводами скарги не погодився.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Задовольняючи вимоги позивача про визнання третейської угоди недійсною і скасування рішення третейського суду, суд першої інстанції правильно виходив з того, що третейська угода і рішення третейського суду грубо порушили права ПАТ «Акціонерний промислово-інвестиційний банк». Адже, як правильно встановлено судом, зернотік який третейським судом визнано власністю ОСОБА_2 (а.с.7-9) на момент укладення договору про припинення зобов'язань переданням відступного від 11.01.2006р. і на момент укладення третейської угоди між ОСОБА_2 і ПП «Співдружність» від 30.05.2007р. (а.с.6) перебував в заставі Промінвестбанку, про що було достовірно відомо ПП «Співдружність». Про це свідчить іпотечний договір між банком та ПП «Співдружність» від 24.03.2005 (а.с. 14-17), іпотечний договір між ними від 22.02.2006 року (а.с.17-26), витяги з реєстру іпотек (а.с. 18, 29), витяг з реєстру заборон відчудження об'єктів нерухомого майна (а.с.ЗО). До того ж представником ДВС Іванівського РУЮ 04.04.2007 року складено акт опису та арешту майна, яким накладено арешт та заборона відчудження будівель зазначеного зернотоку (а.с.27-28).

Відповідно до ч.З ст. 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але" одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним(оспорюваний правочин).

Укладаючи третейську угоду, ПП «Співдружність» не повідомило іншу сторону про те, що зернотік не може бути відчуджений у зв'язку з тим, що на нього накладено арешт та заборона відчудження. Третейський суд вирішив спір стосовно зернотоку без участі банку в заставі якого перебував зернотік.

Таким чином, суд дійшов правильного висновку про необхідність визнання третейської угоди недійсною і скасування рішення третейського суду.

Рішення господарського суду від 26.08.2008р. (а.с.43-45), ухвала вищого господарського суду від 22.01.2009р. (а.с.46-47), ухвала Верховного Суду України від 02.04.2009р. (а.с.86), на які посилається в скарзі відповідач, не перешкоджають правильному вирішенню спору в справі, про що зазначено в ухвалі апеляційного суду від 10.04.2009р. (а.с.60).

Наведене свідчить про те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для скасування чи зміни рішення суду відсутні.

Керуючись п.1 ч.І ст. 307, ст.ст. 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Маіровича відхилити.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду від 10 листопада 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: