АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 2540 Головуючий суддя І інстанції Лосєв
Провадження № Суддя доповідач Бурлака І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«27» травня 2010 р. м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Пшенічної Л.В.,

Суддів: Бурлака І.В., Івах А.П.,

при секретарі: Варюшичевій А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коломацького районного суду Харківської області від 24 лютого 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Коломацької районної державної адміністрації Харківської області, треті особи: відділ державного комітету по земельним ресурсам у Коломацькому районі Харківської області, Покровська сільська рада Коломацького району Харківської області, Коломацька державна нотаріальна контора Харківської області про визнання права власності на земельну ділянку за заповітом та видачу державного акта,-

встановила:

У серпні 2009 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до районної державної адміністрації Коломацького району Харківської області про визнання права власності на земельну частку (пай) за заповітом. В обгрунтування своїх вимог посилалася на те, що її мати ОСОБА_4 належав сертифікат на право власності на земельну частку (пай). За життя вона склала заповіт, яким все своє майно заповідала ОСОБА_3 Померла її мати 03.09.1997 року.

У квітні 2009 року вона звернулася до Коломацької нотаріальної контори Харківської області для оформлення спадщини. Проте, в газеті Коломацький край від 04.04.2009 року надруковано оголошення щодо втрати сертифікату серія ХР № 0081168 на право на земельну частку (пай) її матері.

У звязку з чим вона просила суд визнати за нею право власності на земельну частку (пай) із земель колективної власності КСП Здобуток після ОСОБА_4 на сертифікат на право власності на земельну частку (пай) із земель колективної власності КСП Здобуток та зобовязати Коломацьку районну державну адміністрацію виділити в натурі (на місцевості) земельну ділянку та видати державний акт на право власності на земельну ділянку на її ім'я.

У листопаді 2009 року ОСОБА_3 доповнила позовні вимоги та просила суд зобовязати відділ держкомзему у Коломацькому районі Харківської області надати документ, що посвідчує зміст та реєстрацію сертифікату серії ХР № 0081168 на право на земельну частку (пай) ОСОБА_4 в книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та надати номер земельної ділянки згідно протоколу розподілу земельних ділянок і проекту землеустрою, щодо організації земельних часток (паїв), завірених печаткою відділу; судові витрати, пов'язані з розглядом справи, віднести за рахунок Коломацької районної державної адміністрації.

У січні 2010 року ОСОБА_3 змінила свої вимоги та в кінцевому варіанті просила суд визнати право власності на земельну ділянку за нею за заповітом та видати державний акт на право власності на земельну ділянку.

Рішенням Коломацького районного суду Харківської області від 24.02.2010 року в задоволенні позову ОСОБА_3М,- відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити. При цьому посилалася на невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення норм матеріального і процесуального права, і як доводи апеляційної скарги виклала позовні вимоги.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення зявившись осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити, рішення суду - залишити без змін.

Відмовляючи ОСОБА_3 в задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що до складу спадщини входять лише права та обовязки, носієм яких за життя був сам спадкодавець і яке належало йому на законних підставах, проте, помилково послався на норми ЦК 2003 року, які не суперечать нормам ЦК 1963 року і так само визначають склад спадщини.

Судом встановлено, що 16.07.1992 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким все своє майно, в чому б воно не полягало та де б воно не знаходилося, заповідала своїй дочці ОСОБА_5

18.12.1996 року ОСОБА_4 видано сертифікат серії ХР № 0081168 на право на земельну частку (пай) КСП Здобуток. 03.09.1997 року ОСОБА_4 померла. Державний акт на право власності на земельну ділянку взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) ОСОБА_4 не отримувала.

Відповідно до змісту розділу УІІ ЦК Української PCP 1963 року, який був чинним на час смерті ОСОБА_4 до складу спадщини входять лише права та обовязки, носієм яких за життя був сам спадкодавець і які належали йому на законних підставах.

Виходячи з обставин справи і вимог закону судова колегія вважає, що до складу спадщини земельна ділянка, право власності на яку просила визнати ОСОБА_3 за заповітом, не увійшла, і право на неї у ОСОБА_1 як у спадкоємиці ОСОБА_4 не виникло, відтак вона звернулася до суду за захистом не існуючого права.

У звязку з чим судова колегія вважає, що висновок суду відповідає зазначеним вище обставинам справи і наявним у справі доказам і зазначає, що правильне по суті і справедливе рішення суду не може бути скасоване. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303,304, 308, 313, п.І.ч.І.ст. 314, ст. 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 Миколаївни- відхилити.

Рішення Коломацького районного суду Харківської області від 24 лютого 2010 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді