Кузнецовський міський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2010 року м.Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі: головуючого - судді Горегляд О.І., з участю:

- секретаря судового засідання - Ломази С.О.,

- позивачки - ОСОБА_1,

- представника позивачки - ОСОБА_2С,

- відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини, -

ВСТАНОВИВ:

17 травня 2010 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на її утримання, як дружини, з якою проживають малолітні діти: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ними трьох років. Покликаючись на вимоги ст.ст.75, 84 СК України, позивачка просить суд стягнути з відповідача в її користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. 00 коп. щомісячно.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 повністю підтримала позов, заявлений до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживають малолітні діти, та просила суд задоволити позовні вимоги повністю. З її пояснень слідує, що на теперішній час вона здійснює догляд за двома малолітніми дітьми і потребує матеріальної допомоги зі сторони свого чоловіка ОСОБА_3 Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 - її чоловік та батько двох дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, із нею і дітьми спільно не проживає, матеріально сім'ю не забезпечує в добровільному порядку, хоча є підприємцем. Згідно доводів позивачки відповідач - фінансовоспроможний сплачувати аліменти на утримання дружини в розмірі 500 грн. 00 коп. щомісячно. При цьому ОСОБА_1 вказала на наявність у ОСОБА_3 доходів від підприємницької і трудової діяльності, які останній приховує.

Представник позивачки - ОСОБА_2 повністю підтримав позовні вимоги ОСОБА_1, зазначивши про спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дружини в розмірі 500 грн. 00 коп. щомісячно. Представник позивачки зазначив, що ОСОБА_3 має дохід, отримує суборендну плату і плату за надані ним послуги, оскільки займається підприємницькою і трудовою діяльністю. Згідно доводів ОСОБА_2 відповідач має достатнє матеріальне забезпечення, про що свідчить його намір придбати нежитлове приміщення, розташоване по м-ну Вараш, 47 в м.Кузнецовськ Рівненської області, вартість якого складає 100000 доларів США.

Відповідач повністю не визнав позовних вимог ОСОБА_1 Разом з тим ОСОБА_3 зазначив, що він є працездатним, на теперішній час займається підприємницькою діяльністю, надає консультації з питань комерційної діяльності та управління підприємством, здійснює діяльність у сфері бухгалтерського обліку та аудиту та має намір у вересні 2010 року влаштуватися на роботу. У поданому відзиві на позов ОСОБА_1 відповідач зазначив про утримання ним своїх батьків: ОСОБА_6 і ОСОБА_7, які потребують лікування, а також вказав про незадоволення вимог позивачки про утримання дружини рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 27 жовтня 2008 року.

Заслухавши пояснення сторін і представника позивачки, суд дослідив письмові докази справи та оцінивши їх в сукупності прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживають малолітні діти, до досягнення ними трирічного віку, підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено наступні обставини.

Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ГЮ №002131, виданого відділом РАЦС Кузнецовського міського управління юстиції 18 вересня 2005 року, сторони по справі ОСОБА_1 і ОСОБА_3 перебувають у шлюбі. 15 червня 2008 року у сторін по справі народилися діти: ОСОБА_4 і ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвами про народження серії І-ГЮ №070888 і серії І-ГЮ №070889, виданими відділом РАЦС Кузнецовського міського управління юстиції 24 червня 2008 року.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 27 жовтня 2008 року на утримання дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, і дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 щомісячно, починаючи з 25 вересня 2008 року стягуються аліменти в розмірі 1/3 (третьої) частини заробітку (доходу), але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину. Зі змісту вказаного судового рішення слідує, що ОСОБА_1 зверталася до ОСОБА_3 із позовом про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживають малолітні діти, не було предметом спору сторін і предметом судового розгляду. Отже, доводи відповідача про те, що вимоги позивачки про її утримання були незадоволені рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області 27 жовтня 2008 року, - не відповідають дійсності.

Сторони визнали в судовому засіданні, що їх малолітні діти: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, спільно проживають із матір'ю - позивачкою ОСОБА_1 окремо від відповідача ОСОБА_3 Відповідно до ч.З ст.61 ЦПК України дані обставини доказуванню не підлягають.

Згідно з ч.І ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

4.2 ст.84 СК України передбачає, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.4 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до вимог ч.ч.2, 3 ст.77 СК України за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно.

Згідно з ч.І ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

У відповідності до ч.І ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

З наведених підстав, враховуючи працездатність і матеріальне становище відповідача,суд дійшов до висновку, що в даному випадку слід встановити розмір аліментів, які підлягають примусовому щомісячному стягненню із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 300 (триста) грн. 00 коп.

При цьому суд врахував, що 30 грудня 2009 року відповідач звільнений з роботи в ЗАТ „ОТП БАНК" за угодою сторін за п.1 ст.36 КЗпП України, про що свідчить запис трудової книжки ОСОБА_3 серії БТ-ІІ №1990120, вчинений за №33 від 30 грудня 2009 року. Незважаючи на цю обставину, на теперішній час він спроможний надавати своїй дружині щомісячну матеріальну допомогу.

Лист ЗАТ „ОТП БАНК" №19-3/505 від 28 грудня 2009 року свідчить, що від трудової діяльності при звільненні з роботи відповідач в грудні 2009 року отримав аванс 559 грн. 59 коп. та розрахунок в сумі 981 8 грн. 92 коп.

Судом встановлено, що на теперішній час ОСОБА_3 є фізичною особою-суб'єктом підприємницької діяльності, здійснює діяльність у сфері бухгалтерського обліку, консультування з питань комерційної діяльності та управління та іншу юридичну діяльність. Звіт суб'єкта малого підприємництва - фізичної особи - платника єдиного податку за І квартал 2010 року свідчить, що щомісячно відповідач сплачує єдиний податок в сумі 200 грн. 00 коп. З пояснень ОСОБА_3 слідує, що в такому розмірі він сплатив єдиний податок за кожен місяць і в II та III кварталах 2010 року. Згідно відомостей книги обліку доходів і витрат №115/1 його виручка від реалізації продукції в 2009 році становила 7400 грн. ЗО коп., в першому кварталі 2010 року - 4790 грн. 00 коп., в квітні 2010 року - 1250 грн. 00 коп., а витрати, пов'язані з придбанням та реалізацією продукції, в 2009 році складали 12655 грн. 52 коп., в першому кварталі 2010 року - 7039 грн. 84 коп. і в квітні 2010 року - 337 грн. 17 коп. Отже, витрати ОСОБА_3 перевищують одержану ним виручку в 2009 році на 5255 грн. 22 коп., протягом першого кварталу 2010 року - на 2249 грн. 84 коп., а дохід відповідача від підприємницької діяльності в квітні 2010 року становить 912 грн. 83 коп. Наведені обставини свідчать про наявність у ОСОБА_3 доходу від підприємницької діяльності, а також про наявність в нього інших коштів, які він використовує на відшкодування своїх фактичних витрат.

Пояснення ОСОБА_3. надані в судовому засіданні, свідчать, що в 2010 році він продовжує надавати послуги клієнтам з питань бухгалтерського обліку, комерційної діяльності та управління, за що отримує кошти. Окрім цього, судом встановлено, що відповідач приховує свої фактичні доходи. Так, згідно його пояснень в грудні 2009 року він отримав від ОСОБА_8 грошову винагороду в сумі 1000 грн. 00 коп., проте книга обліку доходів і витрат №115/1 не містить такого розміру виручки в грудні 2009 року. Такий висновок суду також грунтується на доводах самого відповідача, який у позовній заяві до ОСОБА_9 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та стягнення збитків, що подана в господарський суд Рівненської області зазначив, що розмір неодержаного прибутку (втраченої вигоди) в місяць складає 1523 грн. 75 коп., а за квітень-травень 2010 року - 3047 грн. 50 коп., що теж не відповідає відомостям книги обліку доходів і витрат №115/1 за квітень 2010 року.

Із договору оренди нежитлового приміщення, що укладений між ОСОБА_9 і ОСОБА_3 21 липня 2009 року, (п. 1.1., п.1.3., п.п.3.1.-3.2., п.6.1.-6.2.) слідує, що за оренду нежитлового приміщення, площею 48,4 кв.м., розміщеного по м-ну Вараш, 47 (перший поверх) в м.Кузнецовськ Рівненської області, ОСОБА_3 щомісячно до 10 числа сплачує орендну плату в розмірі 2000 грн. 00 коп.

Згідно договору суборенди, укладеного між ОСОБА_3 і ОСОБА_10 21 серпня 2009 року, (п. 1.1., п.4.1.-4.2., п.п.5.1-5.2., п.п. 11.1.-11.2., 11.6.) відповідачу кожного місяця не пізніше десятого числа сплачується суборендна плата в розмірі 900 грн. 00 коп. за суборенду частини зазначеного нежитлового приміщення - 9 кв.м.

Вказані договори оренди і суборенди нежитлового приміщення, як вказав ОСОБА_3, є діючими і на теперішній час сторонами або в судовому порядку нерозірвані.

Окрім цього, із заяви ОСОБА_3 від 06 липня 2010 року, з якою він звернувся в службу у справах дітей виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області (вхідний №02/33-359 від 08 липня 2010 року), слідує, що відповідач має роботу, за специфікою якої він відлучається за межі м.Кузнецовськ у відрядження.

Про достатнє матеріальне забезпечення ОСОБА_3 також свідчить його позовна заява до ОСОБА_9 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та стягнення витрат на відкриття магазину та офісу в сумі 8178 грн. 76 коп. та втраченої вигоди за квітень-травень 2010 року в сумі 3047 грн. 50 коп., що подана в господарський суд Рівненської області. В цій позовній заяві ОСОБА_3 зазначив про свій намір придбання вищевказаного орендованого нежитлового приміщення в першочерговому порядку за всіх рівних умов.

Наявність доходу у ОСОБА_3 в .2010 році також підтверджується його доводами про утримання ним своїх непрацездатних батьків. При цьому суд врахував, що згідно з довідками управління Пенсійного фонду України в Володимирецькому районі Рівненської області від 27 квітня 2010 року №468 і №469 ОСОБА_6 і ОСОБА_7 щомісячно отримують пенсію. Матеріали справи не містять доказів, які б вказували на недостатнє матеріальне забезпечення батьків ОСОБА_3 - ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та їх потребу в утриманні зі сторони відповідача.

Відповідно до вимог, викладених у ст.60 ЦПК України, колжна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Проте, всупереч вимогам ст.60 ЦПК України відповідач ОСОБА_3 не довів суду, що за своїм матеріальним становищем він неспроможний сплачувати аліменти на утримання дружини, з якою проживають малолітні діти, до досягнення ними трьох років.

Враховуючи наведені обставини, на підставі ч.І ст.75, ч.ч.2, 3 ст.77, ч.І ст.79, ч.ч.І, 2 ст.80, ч.ч.2, 4, 6 ст.84 СК України, керуючись ст.ст.4, ч.І ст.11, ст.60, ч.І ст.61, ч.ч.І, 2 ст.88, ч.З ст.208, ч.ч.І-З ст.209, ст.ст.212-215, ч.І ст.218, ч.2 ст.222, ч.І ст.223, ч.І ст.294, ч.І ст.367 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дружини, з якою проживає двоє малолітніх дітей, в твердій грошовій сумі в розмірі 300 (триста) гривень 00 копійок щомісячно, починаючи з 17 травня 2010 року до досягнення малолітніми дітьми: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку, тобто до 15 червня 2011 року.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини - відмовити в задоволенні за їх безпідставністю.

Звільнити сторони по справі: ОСОБА_1 і ОСОБА_3 від сплати судового збору (державного мита) на підставі п.п.5, 18 ч.І ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" від 21 січня 1993 року №7-93.

Стягнути із ОСОБА_3 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 72 (сімдесят дві) гривні 00 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 18 (вісімнадцять) гривень 00 копійок.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає обов'язковому негайному виконанню.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий суддя О.І.Горегляд