Великобурлуцький районний суд Харківської області
Справа № 2-29/10
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне рішення)

14 січня 2010 року Великобурлуцький районний суд Харківської області в складі головуючого - судді Нестайка Ю.В.

з участю: секретаря судового засідання - Козуб В.М.

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с.м.т. Великий Бурлук справу за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Росія» про визнання договору оренди земельної ділянки (паю) припиненим та повернення її з неналежного користування.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю ..Росія (далі - ТОВ „Росія) Великобурлуцького району Харківської області про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки (паю) та повернення її з неналежного користування відповідача, посилаючись на те, що 20 лютого 2000 року ОСОБА_3 уклала з ТОВ „Росія договір оренди земельної ділянки (паю) строком на 20 років, право на яку мала відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0233424. Вказаний договір зареєстрований Черненською сільською радою в книзі записів договорів на право тимчасового користування землею 12 лютого 2000 року за № 409.

У вересні 2000 року ОСОБА_3 померла, в звязку з чим право на спадщину перейшло до позивачки. Договір оренди земельної ділянки з ТОВ «Росія» вона особисто не укладала.

4 жовтня 2004 року на підставі сертифіката на право на земельну ділянку (пай) позивач отримала державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Черненської сільської ради.

Після уточнення позовних вимог позивач просила визнати договір оренди земельної ділянки, укладений 20 лютого 2000 року між нею та ТОВ „Росія, припиненим з 4 жовтня 2004 року, тобто з моменту отримання державного акта, оскільки вона набула статусу власника земельної ділянки, змінився предмет оренди та статус сторін договору, але дія раніше укладеного договору всупереч вимогам законодавства України не припинена. Також позивач просила суд зобовязати відповідача передати належну їй на праві власності земельну ділянку.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги в повному обсязі, при цьому доповнив, що екземпляр договору оренди земельної частки (паю) ОСОБА_3 не зберігся. Після спадкування права на земельну частку (пай) і отримання ОСОБА_2 державного акта остання намагалась укласти договір оренди з відповідачем, але ТОВ „Росія проігнорувало вимогу групи землевласників щодо укладення договорів оренди земельних ділянок. 18 вересня 2009 року постановою господарського суду Харківської області ТОВ „Росія визнано банкрутом та відкрита ліквідаційна процедура. Ліквідатором вищевказаного товариства призначено ОСОБА_4 В добровільному порядку відповідач не бажає припиняти договір, який укладено 20 лютого 2000 року на підставі сертифіката. Тому позивач і вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав, оскільки наявність чинного договору оренди земельної частки (паю) перешкоджає власнику землі укласти договір з іншим орендарем.

ОСОБА_4, який є ліквідатором ТОВ «Росія», про час і місце судового засідання судом повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки 08 грудня 2009 року (а.с.38), але до суду не з'явився, про причини неявки не повідомив.

На адресу суду ОСОБА_4 надіслав заперечення, в якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на відсутність підстав для розірвання договору оренди земельної частки (паю), а також просив застосувати до вимог позивача позовну давність (а.с. 32).

Відповідно до ч.4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України справа судом розглянута заочно, на підставі наявних у ній доказів.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлені обставини справи і визначені відповідно до них правовідносини.

Згідно з довідкою Черненської сільської ради 20 лютого 2000 року між ОСОБА_3 як орендодавцем і ТОВ „Росія як орендарем був укладений договір оренди земельної ділянки (паю) строком на 20 років на підставі належного позивачеві сертифіката серії ХР № 0233424 на право на земельну частку (пай) площею 7,56 умовних кадастрових гектарів. Зазначений договір зареєстрований 12 лютого 2000 року за № 409 у книзі записів договорів на право тимчасового користування землею Черненської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області (а.с.9).

У 2003 році ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, на підставі якого успадкувала належну ОСОБА_3, яка померла 18 вересня 2000 року, право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом серії ХР № 0233424 (а.с. 48).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, ч.4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» до ОСОБА_2 перейшли права і обовязки за укладеним ОСОБА_3 договором оренди земельної частки (паю).

На запит представника позивача щодо надання копії договору оренди замельної частки (паю) (а.с. 49-51) Черненська сільська рада повідомила, що згідно встановленого постановою Кабінету Міністерства України від 24.01.2000 року № 119 Порядку реєстрації договорів оренди земельної частки (паю) передбачалося подання двох примірників договорів, які після реєстрації передавалися орендареві та орендодавцю. Однак усі надані на реєстрацію договори мали типовий характер і Черненською сільською радою надано примірник типового договору, які укладалися ТОВ «Росія» з усіма власниками земельних часток (паїв) (а.с. 52-54).

Порядок укладення договорів оренди земельної частки (паю) урегульований Указом Президента України від 03 грудня 1999 року № 1529/99 „Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки та постановою Кабінету Міністерства України від 24 січня 2000 року № 119 „Про затвердження порядку реєстрації договорів оренди земельної частки (паю).

Фактично у договорі від 20 лютого 2000 року йдеться про оренду земельної частки (паю), який помилково названий договором оренди земельної ділянки (паю), що зазначено у п. 1.3 цього договору.

На виконання Указу Президента № 1529/09 форма Типового договору оренди земельної частки (паю) затверджена наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 січня 2000 року № 5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 23 лютого 2000 року за№ 101/4322 (далі-Типовий договір).

Суд констатує, що укладений між сторонами договір не відповідає встановленій формі Типового договору.

В ньому не передбачені такі істотні умови, як щорічне погодження між сторонами розміру та форм оплати орендної плати шляхом унесення змін або доповнень в додаток до Договору як його невідємної частини, як це передбачено в п. 2.2 Типового договору. В укладеному сторонами договорі взагалі відсутній додаток і розмір орендної плати встановлено в сумі 288 грн. на весь час дії договору.

Не передбачено в договорі необхідність індексації орендної плати відповідно до рівня інфляції національної валюти України, як це передбачено в п.2.2 Типового договору.

На порушення п.3 Типового договору в укладеному між сторонами договорі не передбачено обовязок орендаря сплачувати пеню у розмірі 0,2 відсотка від суми недоїмки за кожний день прострочення.

В цілому текст укладеного договору фактично повністю відмінний від форми Типового договору.

Відповідно до п. 17 розділу X „Перехідні положення ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

ОСОБА_2 4 жовтня 2004 року на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) отримала державний акт серії ХР № 012080 на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,9921 га, яка розташована на території Черненської сільської ради, кадастровий номер :01:000:0077, ділянка № 101, встановлені межі цієї ділянки. Цей акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за№ 137 (а.с.55).

Представник позивача пояснив суду, що позивач, як і інші власники земельних ділянок, після отримання державних актів пропонували ТОВ „Росія переукласти договір оренди в зв'язку із зміною його предмету, але позитивної відповіді не отримав. На підтвердження цього надав копію витягу з протоколу № 1 від 19 січня 2005 року зборів уповноважених власників земельних ділянок колишнього КТАГО «Росія» (а.с.56).

Група власників земельних ділянок (в тому числі позивач) також колективно зверталися до ліквідатора ТОВ «Росія» ОСОБА_4 з вимогою розірвати договори оренди земельних часток (паїв), посилаючись на отримання державних актів та визнання відповідача банкрутом (а.с. 57-58).

Представник позивача пояснив, що ліквідатор ТОВ «Росія» ОСОБА_4 не погодився розірвати договори за згодою сторін.

Після одержання державного акта на право приватної власності на землю й виділення земельної ділянки в натурі, згідно з п.2.3 Типового договору оренди земельної частки (паю) (затверджено наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 січня 2000 року № 5; зареєстровано у Міністерстві юстиції України 23 лютого 2000 року за № 101/4322) зобовязання сторін за укладеним договором припиняється відповідно до чинного законодавства.

Згідно з розділом IX «Перехідні положення» Закону України № 161-XIV від 6 жовтня 1998 року „Про оренду землі після виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) договір оренди землі переукладається відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений.

Зазначена норма Закону прямо вказує на обов'язковість припинення дії договору оренди земельної частки (паю), пов'язуючи це з отриманням державного акта й виділенням земельної ділянки в натурі.

З огляду на зазначене з часу отримання позивачем державного акта на право власності на земельну ділянку вона набула статусу власника земельної ділянки, тобто змінився предмет оренди та статус орендодавця, однак договірні відносини не були приведені у відповідність до вимог Закону України „Про оренду землі.

Відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Положення п.8 розд. X «Перехідні положення» ЗК та розд. IX «Перехідні положення» Закону № 161-XIV щодо переукладання договору оренди земельної частки (паю)

передбачають право на переукладання договору оренди з попереднім орендарем і не можуть

бути примусом для власника земельної ділянки. До того ж відповідач не прийняв пропозицію громадян-землевласників щодо укладення договорів оренди після отримання державних актів. На тих самих умовах, що і раніше укладений, договір оренди земельної ділянки не може бути укладений у будь-якому разі, оскільки форма і зміст раніше укладеного договору суперечить чинному законодавству України.

Сторони договору оренди земельної частки (паю) не привели договірні відносини у належний стан, враховуючи вимоги Закону України „Про оренду землі.

На даний час, згідно з постановою господарського суду Харківської області від 18 вересня 2009 року, ТОВ „Росія визнано банкрутом та відкрита ліквідаційна процедура. Ліквідатором вищевказаного товариства призначено ОСОБА_4 (а.с.14-15, 60). На даний час ТОВ „Росія не має права вести господарську діяльність.

Представник позивача пояснив, що відділ Держкомзему у Великобурлуцькому районі Харківської області відмовляється надавати висновки, які необхідні для укладення договору оренди земельної ділянки на підставі державного акта, оскільки юридично ще не припинений договір оренди, який укладено на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай). Суду надана письмова відмова вищевказаного відділу (а.с.59).

За таких обставин суд дійшов висновку, що договір оренди земельної ділянки (паю), право на яку підтверджувалось сертифікатом на право на земельну частку (пай), слід припинити шляхом його розірвання в звязку з неможливістю його виконання, оскільки необхідність припинення його дії прямо витікає з розділу IX «Перехідні положення» Закону України № 161-ХІУ від 6 жовтня 1998 року „Про оренду землі і внаслідок існування зазначеного договору позивач позбавлений права на свій розсуд користуватися належною йому земельною ділянкою.

В частині вимог позивача про зобов'язання ТОВ „Росія передати належну їй на праві власності земельну ділянку позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки не надано доказів того, що ТОВ „Росія володіє вищевказаною земельною ділянкою на даний час. Після отримання позивачем державного акта відповідна земельна ділянка відповідачеві не передавалась. До того ж після отримання позивачем державного акта на право власності на земельну ділянку без укладення договору оренди землі відповідач не мав права користуватися земельною ділянкою, яка не передавалася йому згідно з правилами, встановленими ст.ст. 17, 20 Закону України «Про оренду землі», ч.2 ст. 125, ч.2 ст. 126 ЗК України.

Підстав для застосування строків позовної давності не встановлено.

Згідно з ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10. 11, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Договір оренди земельної ділянки (паю), право на яку підтверджувалось сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0233424, укладений 20 лютого 2000 року між ОСОБА_3 і товариством з обмеженою відповідальністю «Росія», який зареєстрований 12 лютого 2000 року за № 409 у книзі записів договорів на право тимчасового користування землею Черненської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, припинити шляхом його розірвання.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Росія» на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати в розмірі 45 грн. 50 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подання через Великобурлуцький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження та подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви або в порядку, передбаченому ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлений 18 січня 2010 року.

Суддя

ОСОБА_5