Рівненський міський суд Рівненської області
Справа № 2-949/10
25 травня 2010 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області у складі :
головуючого судді Рогозіна С.В.,
при секретарі Івченко І.В.
з участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2
третьої особи ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 акціонерного товариства „Транспортні комунікаці'ї, Страхової компанії „Універсальна, третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідачів ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті ДТП,
ОСОБА_4 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_5 акціонерного товариства „Транспортні комунікації-, Страхової компанії „Універсальна, третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідачів ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті ДТП. В позовній заяві вказує, що 13.11.2006 р. приблизно о 18:30 годин по вул. Чорновола в м. Рівне із сторони вул. Мірющенка, біля будинку № 15 по вул. Чорновола, ОСОБА_4 переходила по пішохідній доріжці проїзну частину, в цей момент на неї було здійснено наїзд автомобілем НОМЕР_1, яким керував водій ЗАТ «Транспортні комунікації» ОСОБА_6.
Представники відповідача ОСОБА_5 акціонерного товариства „Транспортні комунікації- та Страхової компанії „Універсальна в судове засідання не зявилися про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином. Заперечення проти позову не подали. Повідомлення про причини неявки відповідачів у суд не надійшло. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що він дійсно керуючи автомобілем НОМЕР_1 скоїв ДТП в якому постраждала ОСОБА_4 Вироком Рівненського міського суду він був засуджений за злочин передбачений ч. 2 ст. 286 КК України і був звільнений від відбування покарання на підставі Закону України „Про амністію. На момент скоєння ДТП він був працівником ОСОБА_5 акціонерного товариства „Транспортні комунікації', в даний час він звільнився з роботи. Просить відмовити у задоволенні позову.
Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача, третьої особи, оцінивши докази та всі обставини справи у їх сукупності на підставі чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково.
Судом встановлено, що вироком Рівненського міського суду від 28 липня 2008 року встановлено, що 13 листопада 2006 року, о 18 год. 30 хв., ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_2, рухаючись зі швидкістю 80 км/год. по вул. Чорновола в м. Рівне зі сторони вул. Мірющенка в напрямку вул. Приходька, неправильно оцінивши обстановку та всупереч вимогам п. 12.3, 12.4, 18.1 Правил дорожнього руху України, не доїжджаючи до буд.. № 51 по вул. Чорновола, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4, яка переходила проїзну частину на нерегульованому пішохідному переході, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді: консолідованого перелому кісток лонного з'єднання, крижової кістки справа з помірним зміщенням уламків; помірної деформації тазового кільця з помірним порушенням функції таза та з больовим синдромом при фізнавантаженні; консолідуючого перелому правого надколінника і внутрішнього виростку правої великогомілкової кістки з наявністю металевих шурупів, комбінованої контрактури правого колінного суглобу з вираженим порушенням статико-динамічної функції правої нижньої кінцівки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію стійкої втрати загальної працездатності не менш як на одну третину.
Згідно довідки Рівненської філії ВАТ "Страхова компанія "Універсальна" № 133 від 25 березня 2009 року, страхова виплата згідно страхового акту № оцв 0014 від 2 березня 2009 року становить 587 грн. 25 коп. і виплачена ОСОБА_4 в повному обсязі 25 березня 2009 року.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до п. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Матеріальна шкода завдана потерпілій ОСОБА_4 полягає у її витратах на лікування, які підтверджуються дослідженими в судовому засіданні документами і становлять 1661 грн. 99 коп.
В судовому засіданні було встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася в наслідок винних дій водія, який керував на законних підставах автомобілем, що належав відповідачу, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, шляхом стягнення даної суми з ЗАТ "Транспортні комунікації", оскільки Рівненська філія ВАТ "Страхова компанія "Універсальна" свої зобовязання по сплаті потерпілій матеріальної шкоди виконала.
Стосовно позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд вважає їх частково доведеними, оскільки моральна шкода полягає душевних та фізичних стражданнях, яких зазнала ОСОБА_4 у зв'язку із травмою та лікуванням. Дана подія завдала їй тяжку непоправну фізичну та психологічну травму. ОСОБА_4 після ДТП стала інвалідом третьої групи. В наслідок травми малого тазу вона не змогла народити дитину природним способом і змушена була народжувати шляхом здійснення кесарського розтину. В даний час моральні та фізичні страждання позивача продовжуються, оскільки вона вагітна другою дитиною і змушена буде народжувати дитину шляхом здійснення кесарського розтину.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.
За змістом частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р., моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних наслідків, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.
Згідно ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Крім того суд враховує, те, що 7 лютого 2006 року відповідач у справі - ЗАТ «Транспортні комунікації» уклало із страховою компанією «Універсальна» договір № 31-21/15/010 «Про погодження умов обов'язкового страхування цивільно-правової від повідальності власників наземних транспортних засобів» строком до 7 лютого 2007 року.
Пунктом п. 2.1. укладеного ними страхового договору визначено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за цим договором є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно- правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровлю, майну третіх осіб, що виникла внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Як встановлено судом, позивачка була травмована працівником ЗАТ «Транспортні комунікації» 13 листопада 2006 року, тобто в період дії договору страхування № 31-21/15/010 від 7 лютого 2006 року.
Статтею 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо- транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригодиразі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
За таких обставин суд вважає за можливе стягнути з Страхової компанії „Універсальна
Згідно зі ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення,
звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судовий збір в сумі 224,5 грн., витрати на ІТЗ судового процесу в сумі 30 гривень, підлягає стягненню на користь держави та судової адміністрації відповідно.
На підставі викладеного, у відповідності до ст. ст. 1166, 1167, 1168, 1187 Цивільного Кодексу України, ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 130, 212, 213, 215 ЦПК України суд, -
Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 акціонерного товариства „Транспортні комунікації-, Страхової компанії „Універсальна, третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідачів ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті ДТП задоволити частково.
Стягнути з Страхової компанії „Універсальна на користь ОСОБА_4 суму моральної шкоди в розмірі 2550 (дві тисячі пятсот пятдесят) гривень.
Стягнути з ОСОБА_5 акціонерного товариства „Транспортні комунікації- на користь держави судові витрати по справі, а саме, судовий збір в сумі 224,5 грн., та на користь судової адміністрації витрати на ІТЗ судового процесу в сумі 30 гривень.
Стягнути з Страхової компанії „Універсальна на користь держави судові витрати по справі, а саме, судовий збір в сумі 25,5 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Заочне рішення може бути пере глянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявоювідповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Рогозін С.В.