29.10.10 ,
Апеляційний суд Херсонської області
Справа №22ц-7543/2010 р. Категорія: 57
Головуючий в І інстанції Решето в ОСОБА_1: ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року жовтня місяця 29 дня колегія суддів судової плати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Стародубця М.П.

суддів: Воронцової Л.П.

ОСОБА_3

при секретарі: Красношапці О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Херсона на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від ЗО серпня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Херсона про спонукання до виконання певних дій,

встановила:

В серпні 2010 р. ОСОБА_4 звернулася до суду з вищевказаним позовом. Позивач зазначала, що відповідно до Закону України від 18 листопада 2004 р. «Про соціальний захист дітей війни» він є дитиною війни. Ст. 6 зазначеного вище Закону дає їй право на щомісячну допомогу в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, яку вона не отримує.

Просила зобов'язати нарахувати та виплатити щомісячну соціальну допомогу в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком та забезпечити її виплату за наступні періоди в 2007 p.: з 01.01.2007 р. до 08.07.2007 р. - на підставі Закону України «Про державний бюджет України на 2007 р.»; з 09.07.2007 р. до 31.12.2007 р. - на підставі Закону України «Про соціальний захист дітей війни»; у 2008 р. - з 01.01.2008 р. до 21.05.2008 р. на підставі Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»; з 22.05.2008 р. до 31.12.2008 р. - на підставі Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та недоплачені щомісячні виплати соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 01.01.2009 року по 31.12.2009 рік на підставі Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 30 серпня 2010 р. позов ОСОБА_4 задоволено частково. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Херсона (далі - Управління) зробити перерахунок підвищення до пенсії ОСОБА_4 на 30% мінімального розміру пенсії за віком з розрахунку за період з 09.07.2007 р. по 30.09.2007 р. - 123,02 грн. на місяць, за період з 01.10.2007 р. по 31.12.2007 р. - 124,53 грн. на місяць, з 22.05.2008 р. по 30.06.2008 р. - 144,30 грн. на місяць, з 01.07.2008 р. по 30.09.2008 р. - 144,60 грн., з 01.10.2008 р. по 31.12.2008 р. - 149,40 грн. на місяць. Зобов'язано Управління зробити перерахунок підвищення до пенсії ОСОБА_4 на 30% мінімального розміру пенсії за віком за період з 01.01.2009 року по 31.12.2009 рік. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просило скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 30 серпня 2010 р. та постановити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_4 в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 за 2007-2009 p.p. частково, суд першої інстанції виходив з того, що Управління як орган, якому делеговане повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинно діяти відповідно до вимог ст. б Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і здійснити позивачу відповідні нарахування з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 p., з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 p., з 01.01.2009 р. по 31.12.2009 рік.

Судом встановлено, що позивач отримує пенсію за віком та належить до категорії громадян, яким встановлено статус дитини війни.

Згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року № 2195 - IV ( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин дітям війни пенсії, або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, яка виплачується замість пенсії, підвищується на 30% від мінімальної пенсії за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України « Пре загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року і дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 15 листопада 2004 року № 2195 - IV, фінансове забезпечення державних соціальну* гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» від 1г грудня 2006 року №489 - V дію ст. 6 Закону України від 18.11.2004 року зупинено на 2007 рік із урахуванням ст.111 названого вище Закону. Однак рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року №6 - рп/2007 положення п.12 ст. 71 та ст. 111 Закону №489 - V визнано неконституційними.

Також рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №11 рп/2008 визнані неконституційними норми Закону України від 28 грудня 2007 року №107 - IV «Про Державний бюджет на 2008 рік про внесення змін, зокрема, до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року № 2195 - IV.

Після ухвалення наведених рішень Конституційного суду України продовжила дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року № 2195 - IV, тоді як відповідач, як орган уповноважений здійснювати призначення та виплату пенсій і доплат до них, відповідні нарахування до пенсії позивача в обсязі встановленому вказаною нормою Закону не здійснив, а тому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо визнання протиправною бездіяльність Управлінь, з покладанням на нього обов'язку здійснити відповідні нарахування та забезпечите виплату заборгованих позивачу сум у визначений судовим рішенням період.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» дія ст. б Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не зупинялася і будь - які обмеження щодо її застосування не встановлювалися.

Отже, відповідач повинен був діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року № 2195 - IV, нараховувати та здійснювати позивачу відповідні доплати за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31.12.2008 рік та з 01.01.2009 року по 31.12.2009 рік.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо протиправності бездіяльності відповідача та покладення на нього обов'язку провести підвищення пенсії позивача за вказаний період.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 за 2007-2009 p.p. частково, суд першої інстанції виходив з того, що Управління як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинно було діяти відповідно до вимог ст. б Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і здійснити позивачу відповідні нарахування з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 p., з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 p., з 01.01.2009 р. по 31.12.2009 рік.

Судом встановлено, що позивач отримує пенсію за віком та належить до категорії громадян, яким встановлено статус дитини війни.

Згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року № 2195 - IV ( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) дітям війни пенсії, або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, яка виплачується замість пенсії, підвищується на 30% від мінімальної пенсії за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року і дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року № 2195 - IV, фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» від 19 грудня 2006 року №489 - V дію ст. 6 Закону України від 18.11.2004 року зупинено на 2007 рік із урахуванням ст.111 названого вище Закону. Однак рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року №6 - рп/2007 положення п.12 ст. 71 та ст. 111 Закону №489 - V визнано неконституційними.

Також рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10 рп/2008 визнані неконституційними норми Закону України від 28 грудня 2007 року №107 - IV «Про Державний бюджет на 2008 рік про внесення змін, зокрема, до ст. б Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року № 2195 - IV.

Після ухвалення наведених рішень Конституційного суду України продовжила дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року № 2195 - IV, тоді як відповідач, як орган уповноважений здійснювати призначення та виплату пенсій і доплат до них, відповідні нарахування до пенсії позивача в обсязі встановленому вказаною нормою Закону не здійснив, а тому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо визнання протиправною бездіяльність Управління з покладанням на нього обов'язку здійснити відповідні нарахування та забезпечити виплату заборгованих позивачу сум у визначений судовим рішенням період.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не зупинялася і будь - які обмеження щодо її застосування не встановлювалися.

Отже, відповідач повинен був діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року № 2195 - IV, нараховувати та здійснювати позивачу відповідні доплати за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31.12.2008 рік та з 01.01.2009 року по 31.12.2009 рік.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо протиправності бездіяльності відповідача та покладення на нього обов'язку провести підвищення пенсії позивача за вказаний період.

Оскільки суд першої інстанції не мав правових підстав визначати конкретний розмір підвищення до пенсії, який відрізняється від установленого Законом України «Про соціальний захист дітей війни» розміру, а також не врахував, що обов'язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії, яка передбачена вищевказаним законом, покладено саме на органи Пенсійного фонду України, у зв'язку з чим Управління має можливість відкоригувати конкретний розмір підвищення до пенсії самостійно, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду в частині зобов'язання здійснити нарахування підвищення до пенсії ОСОБА_4 з розрахунку за період з 09.07.2007 р. по 30.09.2007 р. - 123,02 грн. на місяць, за період з 01.10.2007 р. по 31.12.2007 р. - ї 124,53 грн. на місяць з 22.05.2008 р. по 30.06.2008 р. - 144,30 грн. на місяць, з 01.07.2008 р. по 30.09.2008 р. - 144,60 грн., з 01.10.2008 р. по 31.1.2008 р. - 149,40 грн. на місяць змінити, виключивши вказівку на щомісячні грошові розміри, а саме 123,02 грн., 124,53 грн., 144,30 грн., 144,60 грн., 149,40 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни судом апеляційної інстанції до уваги не приймаються, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом спору. Проблеми надання бюджетних коштів управлінню Пенсійного фонду України для виконання покладених на нього обов'язків виходять за межі заявлених вимог. Також не приймаються до уваги доводи апелянта щодо можливого нецільового використання коштів Пенсійного фонду України, оскільки суд не приймав рішення про проведення виплат з власних джерел фінансування останнього.

Оскільки суд першої інстанції в резолютивній частині рішення не зазначив розмір підвищення пенсії та норму закону, відповідно до якої повинно здійснюватись таке підвищення, колегія суддів вважає за необхідне доповнити постанову вказівкою про таке.

Керуючись ст.ст. 301, 303, 304, п.2 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Херсона задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від ЗО серпня 2010 року в частині зобов'язання здійснити нарахування підвищення до пенсії ОСОБА_4 з розрахунку за період з 09.07.2007 р. по 30.09.2007 р. - 123,02 грн. на місяць, за період з 01.10.2007 р. по 31.12.2007 р. - 124,53 грн. на місяць, з 22.05.2008 р. по 30.06.2008 р. - 144,30 грн. на місяць, з 01.07.2008 р. по 30.09.2008 р. - 144,60 грн., з 01.10.2008 р. по 31.1.2008 р. - 149,40 грн. на місяць змінити, виключити вказівку на щомісячні грошові розміри, а саме: 123,02 грн. та 124,53 грн., 144,30 грн. та 144,60 грн., 149,40 грн. Доповнити резолютивну частину рішення після слів «на 30% мінімального розміру пенсії за віком» словами: «з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»

В іншій частині рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від ЗО серпня 2010 року суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточним і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: