Апеляційний суд Житомирської області
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Рішення

Іменем України

04 листопада 2010 року

Колегія судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Худякова А.М.,

суддів Франовської К.С.,

ОСОБА_1,

при секретарі судового засідання ГанькоЮ.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення . Богунського, районного -суду м.Житомира від 16 червня 2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Житомирської міської ради, ОСОБА_4 про визнання незаконним рішення міськвиконкому, скасування свідоцтва про право власності на житловий будинок, відшкодування моральної шкоди та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про втрату права власності на частину житлового будинку та усунення перешкод в користуванні новозбудованим житловим будинком та прилеглою до нього земельною ділянкою,

встановила:

У листопаді 2009 року ОСОБА_3 звернувся в суд з даним позовом. В обґрунтування позову зазначав, що йому на праві приватної власності належить 27/100 ід. частин житлового будинку №164 по вул.Максютова в м.Житомирі, що підтверджується договором дарування від 27.09.2001 року. Відповідно до довідки БТІ від 06.07.2001 року за ОСОБА_4М, зареєстровано право власності в розмірі 73/100 ід. частин у вказаному будинку.

Посилаючись на те, що рішенням Житомирського міськвиконкому №558 від 13.08.2009 року за ОСОБА_4 визнано права власності на цілий будинок №164 по вул.Максютова в м.Житомирі чим позбавлено його право власності на 27/100 ід. частин цього будинку, позивач просив визнати це рішення незаконним, скасувати свідоцтво про право власності на житловий будинок та стягнути з відповідачів 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди в задоволені позову ОСОБА_3 відмовлено. Зустрічний позов задоволено частково. Визнано ОСОБА_3 таким, що втратив право власності на 27/100 частин житлового будинку №164 по вул.Максютова в м.Житомирі у звязку з самовільним знесенням. В решті вимог відмовлено.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постановлене рішення і ухвалити нове про задоволення його, позову та відмову у задоволенні зустрічного позову. Зокрема, вказує, що ОСОБА_4 та міськвиконком не надали жодних доказів про припинення права власності позивача на 27/100 ід. частин спірного будинку.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3, та частково задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 на законних підставах побудувала, замість зруйнованого, новий будинок №164 по вул.Максютова в м.Житомирі, в якому відсутня частка ОСОБА_3, оскільки останній у цьому будинку зніс свою частку та на вказаній земельній ділянці побудував новий будинок №164-а, який зареєстрований за ним на праві приватної власності.

Проте, повністю з цим висновком колегія суддів не може погодитись, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 27.09.2001 року на праві приватної власності належить 27/100 ід. частин житлового будинку №164 по вул.Максютова в м.Житомирі. Згідно довідки БТІ від 06.07.2001 року іншим співвласником цього будинку є ОСОБА_4, за якою зареєстровано право власності в розмірі 73/100 ід. частин будинку.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вважав, що на підставі рішення Житомирського міськвиконкому №558 від 13.08.2009 року ОСОБА_4 правомірно видане свідоцтво про право власності на цілий будинок № 164 по вул.Максютова в м.Житомирі.

Даний висновок суду є помилковим, оскільки Житомирський міськвиконком порушив вимоги чинного законодавства щодо процедури припинення права власності на частину будинку, що належить ОСОБА_3

Так, статтею 346 ЦК України встановлений вичерпний перелік підстав припинення права власності з метою забезпечення принципу непорушності права власності, закріпленого у ст. 321 ЦК України.

Як вбачається із змісту зустрічної позовної заяви, ОСОБА_4 посилалась на те, що будинок №164 по вул.Максютова в м.Житомирі за рішенням міськвиконкому за №351 від 25.06.1992 року визнано ветхим, а тому кожен із його співвласників почав проводити капітальний ремонт цього будинку шляхом знесення стін, які були в аварійному стані. В звязку з тим, що ОСОБА_3 самовільно зніс, тобто знищив, свою частину будинку, позивачка просила визнати його таким, що втратив право власності на 27/100 ід. частин вказаного житлового будинку. яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

Тобто, законодавець визначив, що з моменту внесення власником заяви відповідних змін до реєстру припиняється право власності на майно. Умовою внесення цих змін є наявність та підтвердження власником самого факту знищення майна.

Відтак., виходячи з Вказаної правової норми, доказуванню підлягає та обставина, чи подавав ОСОБА_3 заяву про припинення права власності на 27/10Q ід. частин житлового будинку №164 по вул.Максютова в м.Житомирі.

Оскільки ні ОСОБА_3, ні уповноважена ним особа, відповідних змін до реєстру не подавали, відсутні підстави вважати про припинення ним права власності на 27/100 ід. частин вказаного будинку. Відтак, підстави для задоволення зустрічного позову ОСОБА_4 відсутні. '

Враховуючи, що Житомирський міськвиконком рішенням №558 від 13.08.2009 року за відсутністю передбачених законом підстав при наявності лише дозволу на проведення капітального ремонту належної частини будинку, видав ОСОБА_4 свідоцтво про право власності на цілий будинок №164 по вул.Максютова в м.Житомирі, одночасно припинивши право власності ОСОБА_3 на 27/100 його ід. частин, дане свідоцтво підлягає визнанню недійсним.

Що стосується відмови ОСОБА_3 в позові про відшкодування моральної шкоди, рішення суду першої інстанції в цій частині є правильним, оскільки доказів на підтвердження її заподіяння позивачем не подано.

Рішення в частині відмові в позові ОСОБА_4М, про усунення перешкод в користуванні новозбудованим житловим будинком та прилеглою до нього земельною ділянкою не оскаржувалось, тому його законність та обґрунтованість в цій частині апеляційним судом не перевірялось.

Керуючись ст.ст.303,304,307,309,314-316 ЦПК України, колегія судців, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 16 червня 2010 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_3 до виконавчого комітету Житомирської міської ради, ОСОБА_4 про визнання незаконним рішення міськвиконкому, скасування свідоцтва про право власності на житловий будинок та визнання ОСОБА_3, таким, що втратив право власності на 27/100 ід.частин житлового будинку №164 по вул.Максютова в м.Житомирі - скасувати, ухваливши в цій частині нове рішення, яким визнати рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради №558 від 13.08.2009 року в частині визнання за ОСОБА_4 права власності на будинок №164 по вул.Максютова в м.Житомирі - незаконним та видане виконкомом Житомирської міської ради 14.08.2009 року на підставі цього рішення свідоцтво про право власності ОСОБА_4 на житловий будинок №164 по вул.Максютова в м.Житомирі серії САС №11084 - недійсним.

В задоволенні позову шпакевич ОСОБА_4 . Миколаївни до ОСОБА_3 про припинення права власності на 27/100 ід.частин житлового будинку №164 по вул.Максютова в м.Житомирі - відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: