АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-1139/10* Головуючий у 1-й інстанції Логвінова О.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Обідіної О.І.

Суддів: Гасія Ю.В., Дорош А.І. при секретарі: Кива А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою начальника Управління Пенсійного фонду України Київського району в м.Полтаві

на судове рішення - постанову Київського районного суду м. Полтави від ЗО грудня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві про нарахування недоплаченої допомоги дитини війни.

Колегія судців, заслухавши доповідь судці-доповідача апеляційного суду, -

ВСТАНОВИЛА:

Судовим рішенням - постановою Київського районного суду м. Полтави від ЗО грудня 2009 року адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві про нарахування недоплаченої допомоги дитини війни задоволено частково.

Визнано бездіяльність Управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві протиправною в частині не нарахування підвищення до пенсії ОСОБА_2, передбаченого ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», за період з 9 липня по 31 грудня 2007 року, за період з 22 травня по 31 грудня 2008 року та з 1 січня 2009року по ЗО вересня 2009року.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати з 09 липня по 31 грудня 2007 року, з 22 травня по 31 грудня 2008 року та з 1 січня 2009 року по 30 вересня 2009 року з урахуванням проведених виплат.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1грн.70коп.

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України Київського району в м.Полтаві просить скасувати судове рішення - постанову з підстав порушення норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає відхиленню.

Згідно ч.І ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено , що позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України Київського району в м.Полтаві (надалі УПФУ Київського району в м.Полтаві) про визнання бездіяльності відповідача в частині невиконання норм статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 1 січня 2006 року по ЗО червня 2009 року та стягнення з відповідача на його користь невиплаченого щомісячного підвищення до пенсії за вказаний вище період.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_2 посилалась на норми ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року в редакції до 1 січня 2008 року, відповідно до яких з 1 січня 2006 року особам з статусом «дитина війни» пенсії підвищуються щомісячно у розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком, що визначається частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

При цьому розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність встановлювався Законом України «Про Державний бюджет України» на 2006, 2007, 2008, 2009 роки, але відповідач вказаного підвищення не застосовував відповідні надбавки не виплачував.

Відповідач по справі - УПФУ Київського району в м.Полтаві, заперечуючи проти позовних вимог, посилався на норми законодавства про Державний бюджет України на 2006, 2007, 2008 роки, відповідно до яких дію статті б Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у 2006-2007роках було зупинено.

При цьому, у 2007 році дія статті 6 зазначеного Закону поширювалася на осіб «дітей війни» - інвалідів, але у формі 50 % надбавки, встановленої для учасника війни.

У 2008 році редакція статті 6 Закону була змінена, у звязку з чим особи у статусі «дитина війни» мали право на підвищення пенсії у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України № 530 від 28 травня 2008 року визначено розміри підвищення пенсії особам з статусом «дитина війни» з травня 2008 року й на майбутній час.

Тому відповідач прохав визнати вимоги позивача безпідставними, вважаючи помилковими посилання ОСОБА_2 на норми статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в частині поширення поняття «мінімального розміру пенсії за віком» на інші нормативні акти, в тому числі на статтю 6 згаданого закону.

Колегія суддів вважає , що висновки суду першої інстанції ґрунтуються на нормах матеріального права, зокрема на вірному застосуванні практики Європейського Суду з прав людини, рішенні Конституційного Суду України у справах № 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року та № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, положенні ч.2 ст.152 Конституції України , вимог Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у їх системній взаємоповязаності щодо механізму правового регулювання спірних правовідносин.

з

Доводи апеляційної скарги не містять нових фактів та доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції щодо верховенства й пріоритету норм конституційного та міжнародного законодавства про непорушність прав і свобод людини і громадянина, в тому числі в галузі соціального захисту осіб з статусом «дитина війни».

Враховуючи, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скарг у відхилити , а рішення місцевого суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу начальника Управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві відхилити, а судове рішення - постанову Київського районного суду м.Полтави від ЗО грудня 2009 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може «. бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців шляхом подачі

касаційної скарги.

Судці: (підписи)