Справа №22-ц-3578/10 Суддя-доповідач - Сибільова
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області у складі :

головуючого Жмаки В.Г.,

суддів - Рибалки В.Г., Сибільової Л.О.,

з участю секретаря судового засідання Федини Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 24 червня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Шосткинської загальноосвітньої школи 1-3 ступенів №5 Шосткинської міської ради, управління освіти Шосткинської міської ради, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 24 червня 2010 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників відповідачів, третіх осіб, що заперечують проти скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Позивачка у грудні 2009 року звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що вона працює на посаді вчителя математики Шосткинської загальноосвітньої школи 1-3 ступенів №5 Шосткинської міської ради. Протягом 2008-2009 років у неї виникли неприязні стосунки з керівництвом школи, а тому по відношенню до неї почали вчинятися дії, які порочать її честь, гідність і ділову репутацію як педагогічного працівника.

Зокрема, на загальних зборах педагогічних працівників Шосткинської ЗШ №5, що відбулися 12 лютого 2009 року без її участі, слухались її заяви, що були адресовані директору школи ОСОБА_4 та начальнику управління освіти ОСОБА_5

Вказані збори ухвалили та довели до відома колективу школи рішення, викладене в протоколі №1: запропонувати вчителю ОСОБА_1 припинити компрометувати школу та піти з колективу; визнати заяви ОСОБА_1 до директора школи, її поведінку серед колективу такими, що суперечать морально-етичним нормам вчителя; звернутись до депутатського корпусу міськради з проханням вплинути на органи влади, що несуть відповідальність за стан справ в освітній галузі, та вимагати від управління освіти звільнити ОСОБА_1 із займаної посади за вчинення аморального проступку, несумісного з виконанням обовязків вчителя.

Посилаючись на те, що висновок, викладений у протоколі загальних зборів, є хибним, а викладена та поширена в ньому інформація не відповідає дійсності та принижує її честь, гідність та ділову репутацію як педагогічного працівника, просила, уточнивши в подальшому позовні вимоги, зобовязати голову зборів ОСОБА_2 та секретаря зборів ОСОБА_3 спростувати та скасувати всі пункти резолютивної частини протоколу зборів трудового колективу від 12.02.2009 року як такі, що не відповідають дійсності та порочать її честь та ділову репутацію, та стягнути на її користь з управління освіти 1 650 грн. на відшкодування моральної шкоди (а.с. 3-4, 59-61, 76-77).

Вирішуючи спір та залишаючи позов без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що рішення загальних зборів педагогічних працівників школи, викладене в протоколі зборів, не містить відомостей, які б мали ознаки наклепу чи образи щодо позивача, і не можуть бути розцінені як поширення відносно позивача недостовірної інформації.

Цей висновок суду узгоджується з обставинами справи, вірно встановленими судом, та відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працює на посаді вчителя математики Шосткинської загальноосвітньої школи №5 Шосткинської міської ради. Протягом 2008-2009 років ОСОБА_1 неодноразово зверталась до директора школи, управління освіти, інших інстанції з приводу конфліктних ситуацій в колективі, недоліків, на її думку, в роботі школи, її директора, інших педагогічних працівників. ОСОБА_1 не заперечила неприязних стосунків з керівництвом школи та факту таких звернень.

12 лютого 2009 року відбулися загальні збори педагогічних працівників школи №5, на яких розглядалось питання про заяви та звернення ОСОБА_1, адресовані директору школи ОСОБА_4 та начальнику міського управління освіти ОСОБА_5

На зборах були присутні 53 вчителі школи, голова міської організації працівників освіти і науки ОСОБА_6, заступник директора школи ОСОБА_7, лаборант ОСОБА_8, логопед ОСОБА_9 Директор школи ОСОБА_4 доповів зміст заяв ОСОБА_1, адресованих йому та управлінню освіти, в обговоренні цього питання виступили 20 вчителів.

Рішенням зборів, відображеним в протоколі № 1, вирішено: запропонувати вчителю ОСОБА_1 припинити компрометувати школу та піти з колективу; визнано її заяви до директора школи та управління освіти безпідставними та такими, що компрометують школу серед суспільного загалу міста; порушити клопотання перед управлінням освіти про розгляд будь-яких звернень та заяв ОСОБА_1 на зборах трудового колективу; рекомендувати директору школи ОСОБА_4 та заступнику директора школи з навчально-виховної роботи ОСОБА_10 звернутися до суду за захистом честі та гідності; визнати заяви ОСОБА_1 до директора школи, її поведінку серед колег такими, що суперечать морально-етичним нормам учителя; звернутися до депутатського корпусу міськради з проханням вплинути на органи влади, що несуть відповідальність за стан справ в освітній галузі та вимагати від управління освіти звільнити ОСОБА_1 із займаної посади за вчинення аморального проступку, несумісного з виконанням обовязків учителя.

Допитані судом першої інстанції свідки вчителі школи підтвердили, що приводом та предметом обговорення на зборах стали багаточисельні безпідставні звернення ОСОБА_1 до управління освіти, директора школи, її поведінка в колективі. Щодо цих фактів працівники школи висловили свою критичну думку, негативно оцінили поведінку позивача, в тому числі і в колективі школи, яку вони вважають невірною, такою, що створює конфліктні ситуації в колективі.

Відповідно до ч.1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Суд першої інстанції вірно зробив висновок про те, що інформацію, що викладена у протоколі загальних зборів педагогічного колективу школи, не можна розцінювати як поширення недостовірної інформації щодо позивача. ОСОБА_1 не надала суду переконливих доказів про те, що викладення такої інформації в резолютивній частині рішення зборів мало на меті опорочити її честь, гідність та ділову репутацію. Факти, які приводились в виступах членів трудового колективу, які стали предметом обговорення, не спростовуються позивачем, а критику та оцінку її дій колегами не можна вважати підставою для відповідальності за висловлювання таких оціночних суджень.

З огляду на вказані обставини рішення суду відповідає положенням ст. 47-1 Закону України «Про інформацію» та ст. 26 Закону України «Про звернення громадян». Доведення рішення зборів педагогічних працівників школи до колективу школи та до міської ради, оскільки не встановлено мети опорочити честь, гідність і ділову репутацію позивача, не можне розцінюватись як поширення відносно позивача недостовірної інформації.

Посилання позивача на атестаційний лист, складений відносно неї 13 квітня 2006 року, як на доказ того, що оцінка, надана їй колективом працівників школи в рішенні зборів, є невірною, не спростовують висновків суду, оскільки судом встановлено, що рішення зборів відобразило думку про позивача членів трудового колективу школи на момент проведення зборів 12 лютого 2009 року, і не мало метою принизити її честь та гідність, а носить характер оціночних суджень щодо позивача її колег по роботі.

Таким чином, суд прийшов до обгрунтованого висновку про відсутність підстав для захисту прав позивача, які не були порушені.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Обставини, на які посилається позивач, були предметом дослідження суду першої інстанції і отримали об'єктивну оцінку.

Рішення суду узгоджується з доказами, наявними у справі, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 24 червня 2010 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді