Комінтернівський районний суд м.Харкова
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2010 року Комінтернівський районний суд м.Харкова

у складі: головуючого - судді Колодяжної І.М.

при секретарях Зубріхіній Ж.Ю., Ємельяненко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третя особа: Відділ громадянства, імміграції, реєстрації фізичних осіб Комінтернівського РВ ГУМВС України в Харківській області, про усунення перешкод в здійсненні права власності та виселення, зняття з реєстрації та за зустрічним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: Відділ громадянства, імміграції, реєстрації фізичних осіб Комінтернівського РВ ГУМВС України в Харківській області, про встановлення права користування житловим приміщенням (сервітуту), -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третя особа ВГІРФО Комінтернівського РВ ГУМВСУ в Харківській області, про усунення перешкод в здійсненні права власності, виселення ОСОБА_2 та зняття з реєстрації відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що йому на праві особистої власності належить квартира АДРЕСА_1. До 04 вересня 1998 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2, від якого має сина - ОСОБА_3, який разом з матір'ю ОСОБА_2 зареєстрований у вищевказаній квартирі, але фактично вже третій рік проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, зі своєю цивільною дружиною. В 1993 році позивач поїхав до Польщі на постійне місце роботи, де і працює по теперішній час. До свого від'їзду, він проживав у вказаній квартирі.

18.01.1995 року без його згоди в спірній квартирі була зареєстрована його колишня дружина ОСОБА_2, яка зайняла спірну квартиру, та в категоричній формі відмовляється від виселення з неї, чим порушує його право на безумовне користування, володіння та розпорядження своїм майном.

У 2008 році він мав бажання повернутися з Польщі до України на постійне місце проживання, але своєю реєстрацією та проживанням в спірній квартирі відповідачка ОСОБА_2 унеможливлює його переїзд, та порушує його законне право на проживання в квартирі. При цьому, він створив іншу сім'ю, одружений, отже незаконні дії відповідача, окрім його прав порушують й права членів його сім'ї, які також не можуть вселитися разом з ним в квартиру.

Крім того, відповідач ОСОБА_2 з метою отримання реєстрації та вселення до спірної квартири звернулася до суду з заявою про визнання ОСОБА_1 померлим, хоча достовірно знала, що він працює у Польші. Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова про оголошення ОСОБА_1 померлим було скасовано за заявою ОСОБА_1 26 січня 2001 року.

Після того, він змушений був знову повернутися до Польші, та між ним та відповідачкою була домовленість, що вона зніметься з реєстрації та виселеться з квартири до його приїзду.

Приїхавши у липні 2008 року до України, ОСОБА_1 отримав категоричну відмову щодо виселення з квартири від відповідачки, при цьому, зазначив, що за час свого мешкання відповідачка занедбала квартиру, квартира знаходиться в майже аварійному стані, та він схвильований за те, що його майно руйнується.

Реєстрація відповідачів порушує його право власності житловим приміщенням. Усі розрахунки за комунальні послуги в даній квартирі розраховуються з урахуванням зареєстрованих осіб, що також порушує його право, як власника квартири, у зв'язку з тим, що відповідачі не приймають участі в сплаті комунальних послуг, та за час його відрядження утворився великий борг по сплаті за комунальні послуги.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечувала.

Відповідачі та їх представник проти позову ОСОБА_1 заперечували, звернулися до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про встановлення права користування житловим приміщенням (сервітуту без визначення строку).

В обґрунтування своїх вимог відповідачі посилаються на те, що ОСОБА_2 з 1979 року по теперішній час проживає в спірній квартирі та вселилась як дружина ОСОБА_1, 31.12.1979 року в них народився син ОСОБА_3, який мешкає з зазначеній квартирі з моменту народження по теперішній час. Всі вони в даній квартирі проживали разом з батьками ОСОБА_1 В 1984 році померла його мати, а в 1987 році помер батько чоловіка, після чого ОСОБА_1 успадкував квартиру, в якій вони разом з сином проживали. В 1990 році не порадившись із нею, її чоловік виїхав до Польщі на заробітки, вона прикладала багато зусиль, щоб знайти його, зверталась до друзів, знайомих, в органи міліції з письмовими заявами, про надання інформації про місце перебування її чоловіка. Приблизно у 1994 році серед їх знайомих пішли чутки, що її чоловік загинув, та вона була змушена в 1995 році в судовому порядку визнати ОСОБА_1Є померлим. У червні 2008 року ОСОБА_1 з'явився та почав вимагати, щоб вона з сином залишили квартиру.

Крім того, відповідачі зазначили, що за весь час їхнього проживання у спірній квартирі вони зробили ремонт у кімнатах, а саме обклеїли стіни шпалерами, частково обновили паркетну підлогу, побілили поверх, вставили новий замок у вхідні двері, а також робили поточний дрібний ремонт на кухні, санвузлі, коридорі. Також відповідачі зазначили, що сплачували комунальні платежі за користування комунальними послугами.

Також відповідачі зазначили, що ОСОБА_1 не визнає за ними право користування спірною квартирою, а домовленості між ними про встановлення сервітуту не досягнуто, вони вимушені звернутися до суду, так як іншого помешкання придатного для проживання вони не мають.

Представник третьої особи Відділу громадянства, імміграції, реєстрації фізичних осіб Комінтернівського РВ ГУМВС України в Харківській області в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, вважає що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, в задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слід відмовити, з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом право на спадщину по закону від 04.09.1999 року та витягом з реєстру права власності на нерухоме майно.

Згідно довідки житлового кооперативу "Ювілейний" в зазначеній квартирі зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 з 18.01.1995 року по теперішній час.

З 1990 року ОСОБА_1 виїхав до Польщі на заробітки та перестав мешкати однією родиною з ОСОБА_2, хоча офіційно на розлучення не подавав, сімейні відносини фактично були припинені. Про факт перебування ОСОБА_1 за кордоном було відомо ОСОБА_2

Ця обставина підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_4 , який пояснив, що бачився з відповідачкою ОСОБА_2, та остання йому повідомила, що визнала свого чоловіка померлим , доки той перебуває у Польщі.

Відповідно до матеріалів справи у 1995 році ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про визнання ОСОБА_1 померлим, та лише після цього зареєструвалась у спірній квартирі, так як свого дозволу на реєстрацію власник квартири ОСОБА_1Є не надавав.

04 вересня 1998 року шлюб між ОСОБА_1Є та ОСОБА_2 розірвано. Шлюб розірвано на підставі заяви ОСОБА_2 без участі ОСОБА_1, оскільки останній знаходився у Польші.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 1998 року ОСОБА_1 визнаний померлим.

Твердження представника відповідачів про те, що факт відсутності дозволу ОСОБА_1 на реєстрацію ОСОБА_2 у спірній квартирі є не доведеним, суд оцінює критично, оскільки відповідно до довідки Відділу по справам міграції та реєстрації фізичних осіб Комінтернівського РВ ХМУ УМВС в Харківській області №62/8016 від 14.12.2009 року відсутня інформація щодо надання останнім такого дозволу, у зв'язку з закінченням строку зберігання таких відомостей.

Однак, суд вважає доведеним факт ненадання позивачем ОСОБА_1 згоди на реєстрацію ОСОБА_2 виходячи з наступного.

Відповідачка не заперечувала у судовому засіданні, що ОСОБА_1 приблизно у 1990 році виїхав до Польші. У 1995 році ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про визнання ОСОБА_1 померлим.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 1998 року ОСОБА_1 визнаний померлим.

26 січня 2001 року вищевказане рішення було скасовано за заявою ОСОБА_1 Отже на момент реєстрації ОСОБА_2 у спірній квартирі позивач ОСОБА_1 знаходився за кордоном.

Зазначені обставини свідчать про те, що своєї згоди ОСОБА_1 на реєстрацію ОСОБА_2 у спірній квартирі не надавав.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечувала, що позивач ОСОБА_1 після 2001 року знову поїхав до Польші та повернувся до м. Харкова лише у 2008 році.

Однак, в 2008 ОСОБА_1 після повернення з Польщі отримав категоричну відмову відповідачки ОСОБА_2 про виселення з квартири.

За комунальні послуги в даній квартирі виникла заборгованість, що підтверджується повідомленнями про необхідність їх сплати.

ОСОБА_2 почала регулярно сплачувати комунальні послуги лише після звернення з позовною заявою ОСОБА_1 до суду, тому суд критично ставиться до доказів ОСОБА_2 про виконання обов'язків щодо сплати комунальних послуг.

Відповідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім"ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Згідно з ч.2 ст. 64 Житлового кодексу України до членів сім"ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім"ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 в частині виселення ОСОБА_2 з займаного нею приміщення та зняття її з реєстрації підлягає задоволенню, оскільки відповідач ОСОБА_2 своєю реєстрацією та проживанням створює перешкоди позивачеві у здійсненні його права власності, а саме квартирою № 39 по вул. Ньютона, 129-А в м. Харкові. Позовні вимоги про зняття з реєстрації ОСОБА_3 задоволенню не підлягають, так як відповідач ОСОБА_3 є сином позивача ОСОБА_1, зареєстрований у спірній квартирі як член його родини з народження.

Враховуючи вказане, не підлягає задоволенню зустрічний позов ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення права користування житловим приміщенням (сервітуту), оскільки відповідач ОСОБА_3 має право на користування даним житлом відповідно до закону.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 61, 88, 209, 212-218,293 ЦПК України та ст.ст. 317, 319, 391, 405 ЦК України, ст. 64 ЖК України,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди в здійсненні права власності та виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_3.

Зобовязати Відділ громадянства, імміграції, реєстрації фізичних осіб Комінтернівського РВ ГУМВС України в Харківській області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2 за адресою: м. Харків, вул.Ньютона, 129-А. кв.39.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про встановлення права користування житловим приміщенням (сервітуту) - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя -