Кіровський районний суд м.Дніпропетровська
Справа № 2-102/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2010 року Кіровський районний суд

м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді Овчаренко Н.Г.

при секретарі Волошиной Л.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 політичної газети «Дніпровська правда», Кореспондента ОСОБА_2 політичної газети «Дніпровська правда» ОСОБА_3, про спростування відомостей та відшкодування шкоди ,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 політичної газети «Дніпровська правда», Кореспондента ОСОБА_2 політичної газети «Дніпровська правда» ОСОБА_3 /псевдонім ОСОБА_4/, про спростування відомостей та відшкодування шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивачка в ході судового засідання посилалася на те, що в статті газети «Дніпровська правда» від 20.01.2006 року № 2 (15200) «Против хамства нет защиты» було опубліковано наступне:

1.«Все училище знало о ее регулярных опозданиях преждевременных уходах с работы…»;

2.«Так, контрольно ревизионным управлением выявлено ряд грубейших нарушений финансовой дисциплины. Здесь непомерно раздутые штаты, и незаконные выплаты, и отсутствие должного учета материальных ценностей. Были и нарушения похлеще нецелевые расходы и фальсификация документов »;

3.«…могла запросто нахамить и обругать любого, могла бесцеремонно залезть в стол любого сотрудника или отказать в законном отпуске»;

4.«… до и после медучилища, память о ней не самая лучшая»;

5.«…а свою недавнюю «карьеру» в одном из медицинских учреждений госпожа Деревянко закончила вообще уникально дракой с главным врачом! »;

6.«…напрочь забыла о своевременной выплате зарплаты… «задержки выплат стипендии студентам»;

7.«…устраивала некую «компанию по сбору средств»»;

8.«… постоянно была не прочь заложить за воротник, причем делала это в рабочее время, начиная с утра».

Вважає вищезазначене, таким, що не відповідає дійсності, в силу нижчевикладеного:

●з приводу п.1 - по роду своєї діяльності головний бухгалтер спілкується з різними державними установами, що займає певний робочий час. Також зазначила, що при іншому керівництві отримувала подяки і премії і від міського голови за багаторічну сумлінну працю, високопрофесійне вирішення фінансово економічних питань;

●з приводу п.2 - в листі Управління охорони здоровя Дніпропетровської облдержадміністрації від 08.06.2004 року № 1441/04-17 зазначено: «…що з боку ОСОБА_1 за період її роботи з управлінням охорони здоровя, не було випадків несвоєчасної здачі звітів і порушень фінансової дисципліни », у листі Відділення державного казначейства у м. Дніпродзержинську Державного казначейства України зазначено, що за період займання посади головного бухгалтера ОСОБА_1 випадків несвоєчасної здачі фінансових звітів, порушення фінансової дисципліни та недотримання вимог нормативних актів щодо оформлення платіжних документів не було. Також згідно Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників , затвердженого Наказом № 336 Мінпраці від 29.12.2004 року складанням штатного розкладу займається економіст. Також в акті перевірки від 17.07.2002 року № 22-02/35, в якому також зазначено, що згідно посадової інструкції складання штатного розпису виконує економіст І категорії ДМУ ОСОБА_5 і штатний розпис затверджується керівником підвідомчої установи та ДМУ, таким чином фраза -«Здесь непомерно раздутые штаты, и незаконные выплаты, и отсутствие должного учета материальных цінностей» у спірній статті не відповідає дійсності. З приводу фрази «Были и нарушения похлеще нецелевые расходы и фальсификация документов » - також не відповідає дійсності, оскільки факт нецільового використання коштів не підтверджений жодним доказом, а до фальсифікації документів позивачка не причасна, про свідчить постанова прокуратури м. Дніпродзержинська від 20.05.2005 року про відмову у порушенні кримінальної справи;

●з приводу п.3 - у звязку з неналежним відношенням підлеглих до виконування своїх обовязків, у кожного керівника виникло таке бажання;

●з приводу п.4 як вбачається з трудової діяльності позивачка міняла місця роботи у звязку з підвищенням;

●з приводу п.5 будь яких доказів таких фактів не надано, як не зазначено прізвище головного лікаря;

●з приводу п.6 акти перевірки КРУ свідчать про своєчасність виплат заробітних плат і стипендій;

●з приводу п.7 будь які звернення до правоохоронних органів відсутні, до кримінальної відповідальності позивачка не притягалася;

●з приводу п.8 на обліку у лікаря нарколога не перебуває, як і не має інших доказів.

На підставі викладеного, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд:

● визнати інформацію, опубліковану у статті «Против хамства нет защиты» у газеті «Дніпровська правда» кореспондентом газети ОСОБА_3 під псевдонімом ОСОБА_4. недостовірною;

● стягнути з редакції газети «Дніпровська правда» на свою користь -5000,00 грн у відшкодування моральної шкоди, 300,00 грн вартості юридичних послуг, 47,00 грн судового збору.

Представник відповідача ОСОБА_2 політичної газети «Дніпровська правда» - в судове засідання зявився, суду пояснив, що було отримано запрошення на збір трудового колективу Дніпродзержинського медичного училища, предметом збору якого було питання про поновлення позивачки на роботі.

Відповідач - ОСОБА_3 - в судове засідання не зявлявся, про час та місце судових засідань був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив.

Суд, заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. У зв'язку з цим ст. 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Судом встановлено, що в статті газети «Дніпровська правда» від 20.01.2006 року № 2 (15200) «Против хамства нет защиты» було опубліковано наступне:

1.«Все училище знало о ее регулярных опозданиях преждевременных уходах с работы…»;

2.«Так, контрольно ревизионным управлением выявлено ряд грубейших нарушений финансовой дисциплины. Здесь непомерно раздутые штаты, и незаконные выплаты, и отсутствие должного учета материальных ценностей. Были и нарушения похлеще нецелевые расходы и фальсификация документов »;

3.«…могла запросто нахамить и обругать любого, могла бесцеремонно залезть в стол любого сотрудника или отказать в законном отпуске»;

4.«… до и после медучилища, память о ней не самая лучшая»;

5.«…а свою недавнюю «карьеру» в одном из медицинских учреждений госпожа Деревянко закончила вообще уникально дракой с главным врачом! »;

6.«…напрочь забыла о своевременной выплате зарплаты… «задержки выплат стипендии студентам»;

7.«…устраивала некую «компанию по сбору средств»»;

8.«… постоянно была не прочь заложить за воротник, причем делала это в рабочее время, начиная с утра».

Однак суд приходить до висновку, що вищезазначене є недостовірною інформацією та таким, що не відповідає дійсності, в силу нижчевикладеного:

●з приводу п.1 - по роду своєї діяльності головний бухгалтер спілкується з різними державними установами, що займає певний робочий час. Також вбачається, що при іншому керівництві отримувала подяки і премії і від міського голови за багаторічну сумлінну працю, високопрофесійне вирішення фінансово економічних питань;

●з приводу п.2 - в листі Управління охорони здоровя Дніпропетровської облдержадміністрації від 08.06.2004 року № 1441/04-17 зазначено: «…що з боку ОСОБА_1 за період її роботи з управлінням охорони здоровя, не було випадків несвоєчасної здачі звітів і порушень фінансової дисципліни », у листі Відділення державного казначейства у м. Дніпродзержинську Державного казначейства України зазначено, що за період займання посади головного бухгалтера ОСОБА_1 випадків несвоєчасної здачі фінансових звітів, порушення фінансової дисципліни та недотримання вимог нормативних актів щодо оформлення платіжних документів не було. Також згідно Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників , затвердженого Наказом № 336 Мінпраці від 29.12.2004 року складанням штатного розкладу займається економіст. Також в акті перевірки від 17.07.2002 року № 22-02/35, в якому також зазначено, що згідно посадової інструкції складання штатного розпису виконує економіст І категорії ДМУ ОСОБА_5 і штатний розпис затверджується керівником підвідомчої установи та ДМУ, таким чином фраза -«Здесь непомерно раздутые штаты, и незаконные выплаты, и отсутствие должного учета материальных цінностей» у спірній статті не відповідає дійсності. З приводу фрази «Были и нарушения похлеще нецелевые расходы и фальсификация документов » - також не відповідає дійсності, оскільки факт нецільового використання коштів не підтверджений жодним доказом, а до фальсифікації документів позивачка не причасна, про свідчить постанова прокуратури м. Дніпродзержинська від 20.05.2005 року про відмову у порушенні кримінальної справи;

●з приводу п.3 - будь яких доказів таких дій суду не надано;

●з приводу п.4 як вбачається з трудової діяльності позивачка міняла місця роботи у звязку з підвищенням;

●з приводу п.5 будь яких доказів таких фактів не надано, як не зазначено прізвище головного лікаря;

●з приводу п.6 акти перевірки КРУ свідчать про своєчасність виплат заробітних плат і стипендій;

●з приводу п.7 будь які звернення до правоохоронних органів відсутні, до кримінальної відповідальності позивачка не притягалася;

●з приводу п.8 на обліку у лікаря нарколога не перебуває, як і не має інших доказів.

Відповідно до ст..11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі викладеного, позовні вимоги в частині визнання інформації, опублікованої у статті «Против хамства нет защиты» у газеті «Дніпровська правда» кореспондентом газети ОСОБА_3 під псевдонімом ОСОБА_4 недостовірною підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральних збитків, суд виходить з наступного.

К показанням свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, суд відноситься критично в силу вищевикладеного

Відповідно до ст. 42 Закону України "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні" на засоби масової інформації та журналістів не може бути покладено обов'язок відшкодувати моральну (немайнову) шкоду за публікацію чи поширення відомостей, які не відповідають дійсності, якщо останні містяться в офіційних повідомленнях чи були одержані від інформаційних агентств, прес-служб державних органів, організацій або об'єднань громадян.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи » від 27.02.2009 року № 1 способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, судам необхідно враховувати розяснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди".

П. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації.

При вирішенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд також приймає до уваги характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану і вважає за необхідне стягнути на користь позивача 3000,00 грн.

В частині відшкодування витрат повязаних з наданням юридичної допомоги слід відмовити, у звязку з їх недоведеністю.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача - 37,00 грн судового збору.

Керуючись п. 27 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи », П. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" ст. 42 Закону України "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні", ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 212, 215 ЦПК України, ст.ст.32, 68 Конституції України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 політичної газети «Дніпровська правда», Кореспондента ОСОБА_2 політичної газети «Дніпровська правда» ОСОБА_3, про спростування відомостей та відшкодування шкоди задовольнити частково.

Визнати інформацію, опубліковану у статті «Против хамства нет защиты» у газеті «Дніпровська правда» кореспондентом газети ОСОБА_3 під псевдонімом ОСОБА_4 недостовірною.

Стягнути з редакції газети «Дніпровська правда», ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 -3000,00 грн у відшкодування моральної шкоди, 47,00 грн судового збору -солідарно.

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.Г. Овчаренко