Миколаївський районний суд Львівської області
Справа №2-521/10 РІШЕННЯ
17 червня 2010 року Миколаївський районний суд Львівської області
в складі: головуючого - судді Карбовніка І.М.
при секретарі Данилів О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Дроговизька сільська рада Миколаївського району Львівської області про усунення перешкод в користуванні спільним проїздом, -
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить зобов'язати відповідача усунути перешкоди в користуванні спільним проїздом, зобов'язати відповідача ОСОБА_2 ліквідувати вишні на межі земельної ділянки і дороги, повернути як самовільно захоплену частину земельної ділянки Дроговизькій сільській раді в розмірі 39 м2, які необхідні для влаштування заїзду до будинку позивача.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням виконкому Миколаївської районної ради від 19.03.1981 року було затверджено рішення зборів уповноважених колгоспників колгоспу „Дружба" та Верхньодоріжненської сільської ради народних депутатів від 23.09.1980р. виділено земельну ділянку в розмірі 0,08га для будівництва та обслуговування житлового будинку. Згідно плану земельної ділянки, проектувалася вулиця попри земельну присадибну ділянку позивача шириною 8 метрів. Вулиця облаштована не була, на сьогоднішній день існує заїзд до будинку позивача шириною 3,5метра.
Із врахуванням рельєфу місцевості для влаштування заїзду до будинку позивача шириною 8 метрів позивач звертався в Дроговизьку сільську раду з проханням зобов'язати ОСОБА_2 повернути негайно, як самовільно захоплену частину земельної ділянки і влаштування заїзду до будинку позивача.
В судовому засіданні позивач дав пояснення аналогічні наведеним в позовній заяві, а також додатково пояснив, що в користуванні існуючим заїздом шириною 3,5м. відповідач як таких перешкод не чинить. Між сторонами існують сварки з приводу розширення заїзду до 8 метрів за рахунок частини земельної ділянки, якою користується відповідач. Просить позов задоволити.
Відповідач в судовому засіданні позову не визнав та пояснив, що земельною ділянкою користується більше 30 років, ще до надання позивачу земельної ділянки під забудову. Межі своєї земельної ділянки не змінював та самовільно земельну ділянку не захоплював. Позивач не має жодних правових підстав щодо облаштування та розширення до 8 метрів заїзду до свого будинку за рахунок частини земельної ділянки наданої відповідачу у постійне користування. Вимогу про повернення частини земельної ділянки може ставити лише власник земельної ділянки Дроговизька сільська рада, але вона такої вимоги не ставить. Щодо твердження позивача, що він чинить йому перешкоди в користуванні спільним проїздом, вважає таке безпідставним, оскільки це не відповідає дійсності.
Суд заслухавши пояснення учасників судового процесу, а також дослідивши матеріали справи, вважає, в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.116, ст.ст.125, 126 ЗК України громадяни набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.
Як встановлено в судовому засіданні, спірний проїзд розташований на земельній ділянці, яка є власністю місцевої громади в особі Дроговизької сільської ради. Крім того, вищевказане стверджується наявним в матеріалах справи будівельним паспортом та викопіюванням з генплану с.Дроговиж.
З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні спільним проїздом, шляхом повернення самовільно зайнятої частини земельної ділянки третій особі безпідставні, оскільки право позивача відповідачем не порушено, будь-яких перешкод відповідач позивачу не чинить.
Згідно з ст..215 ЦПК України у мотивувальній частині рішення суду повинно бути зазначено, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулась до суду.
Частиною 3 ст. 13 ЦК України передбачено, що не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах, а ч.1 ст. 16 ЦК України вбачається, що суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої-п'ятої ст. 13 ЦК України.
Між тим позивачем не представлено і судом не здобуто жодних доказів на підтвердження того, що він має будь-які правові підстави на право зобов'язання відповідача повернути третій особі частину земельної ділянки для облаштування проїзду, а відтак суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позову немає.
Керуючись ст.ст.10-12,60,88, 213,215, 218 ЦПК України, ст.ст.14, 16 ЦК України, ст.ст. 116, 125, 126, ч.2 ст. 158 ЗК України, суд -
В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Дроговизька сільська рада Миколаївського району Львівської області про усунення перешкод в користуванні спільним проїздом - відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя: Карбовнік І.М.