Апеляційний суд Івано-Франківської області
У Х В А Л А

09 липня 2010 року. м. Івано-Франківськ.

Суддя, судової палати у цивільних справах, Апеляційного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Долинського районного суду від 24 лютого 2010 року,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Долинського районного суду від 24 лютого 2010 року, задоволено позов кредитної спілки «Злет» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 Анатолієвича, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 і стягнуто із них в солідарному порядку на користь кредитної спілки «Злет» 132994 гривні 20 копійок заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі.

На зазначене рішення суду першої інстанції, ОСОБА_2, яка не брала участі в справі, 15 червня 2010 року подала апеляційну скаргу в якій посилається на те, що відповідач ОСОБА_7, із яким вона перебуває у зареєстрованому шлюбі, без її на те згоди, виступив поручителем у договорі позики між кредитною спілкою «Злет» і ОСОБА_3 про отримання кредиту на суму 105000 гривень з платою за користування грошовими коштами 36 % річних. Рішенням суду порушено її майнові права та обовязки а тому просила поновити їй строк на оскарження рішення суду першої інстанції, прийняти апеляційну скаргу, рішення суду скасувати з передачею справи на новий судовий розгляд.

Перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку що у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_2 слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 292 ЦПК України, право апеляційного оскарження мають сторони та інші особи, які беруть участь в розгляді справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки.

_______________________________________________________________________________

Справа № 22-ц-3350/2010 рік. Головуючий у 1 інстанції: Лицур І.М.

Категорія 27 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

ОСОБА_2, участі в розгляді справи не брала, а зі змісту ст. 553 ЦК України випливає, що порука є угодою щодо прийняття перед третьою особою на себе обовязку поручитися перед кредитором за виконання боржником свого зобовязання та нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобовязання боржника шляхом відшкодування у грошовій формі того, що не було виконане боржником. Таким чином, порука є способом забезпечення виконання зобовязання (як правило грошового), а не угодою щодо розпорядження майном належним поручителю; договір поруки не створює обовязків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором. Згода подружжя вимагається у разі розпорядження майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, а не до правовідносин, що виникли між сторонами у звязку із укладенням кредитного договору. Оскільки суд першої інстанції не вирішував питання про права та обовязки ОСОБА_2 то вона не має права, передбаченого ст. 292 ЦПК України на апеляційне оскарження рішення суду.

На підставі викладеного, та керуючись ст., ст. 292; 297 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Долинського районного суду від 24 лютого 2010 року, повернути.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення, але може бути оскаржена в касаційному порядку, безпосередньо до Верховного Суду України на протязі двох місяців.

Суддя: П.І. Проскурніцький