Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2010 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі: головуючого судді Бурнусуса О.О.,

при секретарі Горченко Л.Ф.,

за участю сторін: представника позивача ОСОБА_1,

прокурора Карастан Д.І.,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі цивільну справу за позовом Ізмаїльського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агросила», третя особа Ізмаїльська районна державна адміністрація, про визнання договору оренди земельної ділянки діючим та стягнення заборгованості по орендній платі,

В С Т А Н О В И В :

Ізмаїльський міжрайонний прокурор в інтересах позивача ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про визнання договору оренди земельної ділянки, укладеного 01.10.2003 року між ОСОБА_4 та товариством з обмеженою відповідальністю «Агросила» (далі ТОВ «Агросила») діючим та стягнення заборгованості за оренду земельного паю в розмірі 1095 грн., мотивуючи тим, що 01.10.2003 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Агросила» був укладений договір оренди земельної ділянки строком на 5 років. ОСОБА_4 з 2005 року орендної платні за користування земельною ділянкою від ТОВ «Агросила» не отримувала на тій підставі, що власниця земельної ділянки ОСОБА_4 25.08.2005 року надала заяву про розірвання зазначеного договору, хоча вона стверджує, що ніякої заяви про розірвання договору не надавала.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягає на їх задоволенні, не може вказати чи підписувала ОСОБА_4 заяву про розірвання договору оренди 25.08.2005 року.

Представник прокуратури ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив, що в Ізмаїльську міжрайонну прокуратуру звернулась ОСОБА_4 щодо захисту своїх прав, мотивуючи тим, що ТОВ «Агросила» не виплачує їй орендну платню за користування належної їй земельної ділянки, посилаючись на те, що ОСОБА_4, з якою був укладений договір оренди надала заяву про розірвання договору.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні з позовними вимогами не погодилась та в судовому засіданні пояснила, що 01.10.2003 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Агросила» було укладено договір оренди земельної ділянки строком на 5 років, але 25.08.2005 року власниця орендованої земельної ділянки ОСОБА_4 надала письмову заяву про розірвання зазначеного договору. Вважає, що позовні вимоги являються безпідставними та необґрунтованими, оскільки, при укладенні договору недотримано усі істотні умови, передбачені ст. 15 Закону України «Про оренду землі», а саме відповідно до договору оренди від 01.10.2003 року обєктом оренди вказано земельну ділянку площею 4,65 ОСОБА_3, в тому числі пашні 4,65 ОСОБА_3, а в дійсності у власності ОСОБА_4 знаходилася земельна ділянка площею 4,65 ОСОБА_3 (категорія земель виноградники).

Крім того, в договорі оренди від 01.10.2003 року зазначено, що місце розташування земельної ділянки передбачено проектом відводу, який являється невід'ємним додатком до договору, вказаний проект відсутній у матеріалах справи. Також, п.1 зазначеного договору передбачає оформлення акту прийому-передачі, який оформлюється в строк не пізніше семи днів з дня набрання сили договору, що не було дотримано сторонами і у позивача відсутній необхідний акт прийому-передачі, тобто вважає, що договір оренди земельної ділянки від 01.10.2003 року не може бути визнаний діючим. Також представник відповідача вказав, що 25.08.2005 року ОСОБА_4 подала до ТОВ «Агросила» заяву про розірвання договору оренди земельної ділянки і на підставі вказаної заяви договір було розірвано, а доказів про те, що заява про розірвання договору оренди не подавалася ОСОБА_4 надано не було. Представник третьої особи Ізмаїльської райдержадміністрації в судовому засіданні підтримала позовні вимоги заявлені Ізмаїльським міжрайонним прокурором в інтересах ОСОБА_4 та вважає, що вони підлягають задоволенню.

Дослідженням наступних доказів судом встановлено.

Так, допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 пояснив, що в 2005 році він працював головним бухгалтером ТОВ «Агросила», приблизно у вересні жовтні 2005 року на зборах пайщиків, землі яких знаходилися в оренді у ТОВ «Агросила», було вирішено, що власники орендованих земельних ділянок, на яких розташовані старі виноградники і які не використовуються, повинні викорчувати вказані виноградники, щоб в подальшому земельні ділянки використовувались в якості рілля. Після зборів ОСОБА_4 як і інші власники земельних паїв, на яких знаходились старі виноградники підписала заяву про розірвання договорів оренди з ТОВ «Агросила».

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 пояснив, що у 2005 році працював землевпорядником Кирничанської сільської ради, договір оренди земельної ділянки між ОСОБА_4 та ТОВ «Агросила» було розірвано у 2005 році за заявою ОСОБА_4

Крім цього, свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що у 2005 році він являвся директором ТОВ «Агросила» та видавав оренду платню за 2003-2004 роки, хоча земельна ділянка не використовувалася за призначенням, оскільки, замість пашні на землі знаходилися старі виноградники, які не використовувались. Після приходу нового керівника, орендодавці, в т.ч. і ОСОБА_4, надали заяву про розірвання договору.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9, пояснила, що в 2005 році працювала агрономом в с. Кирнички, Ізмаїльського району та ходила за адресами власників земельних паїв, які знаходилися в оренді у ТОВ «Агросила» та запорошувала їх на загальні збори ТОВ «Агросила» щодо вирішення питання подальшої оренди земельних паїв.

Відповідно до довідки виданої відділом держкомзему у Ізмаїльському районі Одеської області за № 10-01-10/52 від 04.02.2009р., відповідно до акту про перенесення в натуру меж земельної ділянки від 24.06.2003р., проведено встановлення та закріплення на місцевості меж земельної ділянки, наданої у приватну власність громадянці ОСОБА_4, загальною площею 8,68 га (фізичних), з таким складом сільськогосподарських угідь рілля багарна 8,68 га, зокрема земельні частки (пай) № 910 площею 4,65 га та за № 574 площею 4,03 га, розміщені на території Кирничанської сільської ради, масиви №№ 20,48.

Відповідно до довідки за № 37 від 15.03.2010 року сільського голови Кирничанської сільської ради земельна ділянка № 910 площею 4,65 га, яка належала ОСОБА_4 відноситься до категорії земель виноградники.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказування, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказуванню, не можуть підтверджуватись іншим засобами доказування.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 026643 від 14.08.2003р. була власником земельної ділянки площею 4,65 га, розташованої на території Кирничанської сільської ради.

Між ОСОБА_4 та ТОВ «Агросила» 01.10.2003 р. був укладений договір оренди земельної ділянки, згідно якому орендодавець на підставі взаємопогодження передав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку із земель приватної власності на території Кирничанської сільської ради з складом сільськогосподарських угідь рілля, площею 4,65 га, строком на 5 років.

Відповідно до довідки від 20.11.2009 року, виданої Ізмаїльським відділом Одеської регіональної філії Центру державного земельного кадастру 03.11.2003 року був зареєстрований договір оренди земельної ділянки на території Кирничанської сільської ради між ТОВ «Агросила» та ОСОБА_4, даних про те, чи був укладений акт прийому-передачі земельної ділянки в Ізмаїльському відділу немає, оскільки вказаний договір оренди відсутній в його архівах.

25.08.2005 року ОСОБА_4 подала до ТОВ «Агросила» заяву про розірвання договору оренди земельної ділянки. Заява про розірвання договору в тому числі зареєстрована в ДП «Центр державного земельного кадастру» при Державному комітеті України по земельних ресурсах Ізмаїльського районного відділу.

Таким чином, суду не надано доказів того, що заява про розірвання договору оренди не подавалася ОСОБА_4, а тому договір вважається розірваним, оскільки така заява є в матеріалах справи, при зясуванні обставин написання цієї заяви при проведенні дослідчої перевірки прокуратурою Ізмаїльського району факт її написання ОСОБА_4 не був спростований, в порушенні кримінальної справи щодо директора ТОВ «Агросила» ОСОБА_10 22.11.2006 року було відмовлено, а із зазначеної постанови про відмову в порушенні справи видно, що окремі пайовики, які зверталися в прокуратуру підтвердили факт розірвання договору і відсутність претензії до ТОВ «Агросила». Інших доказів на підтвердження того, що заява написана не ОСОБА_4, окрім посилань на це позивача не надано.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, а тому справжність підпису особи може бути спростована лише висновком відповідної експертизи, однак із клопотанням про її призначення сторони до суду не зверталися. Викладене свідчить про відсутність підстав вважати заяву недійсною.

З договору оренди земельної ділянки від 01.10.2003 року видно, що його розірвання допускається за вимогою однієї із сторін.

З матеріалів про відмову про порушення кримінальної справи за зверненням пайовиків ТОВ «Агросила» вбачається, що причиною їх звернення, в тому числі і ОСОБА_4 була несплата орендної плати ТОВ «Агросила» по укладеним договорам оренди.

Відповідно до ч.2 ст. 598 ЦК України припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Таким чином, відмову від договору ОСОБА_4 слід вважати такою, що здійснена в рамках договору, а тому з цього часу договір оренди слід вважати розірваним, а зобовязання припиненим.

На підставі викладеного суд також погоджується з доводами відповідача, щодо невідповідності вищевказаного договору вимогам ст. 683 ЦК України та ст. 15 Закону України «Про оренду землі» - недосягнення згоди щодо всіх істотних умов договору, але з зазначеними позовними вимогами відповідач ТОВ «Агросила» не звертався, тому суд вважає, що в встановленому законом порядку недійсним він не визнавався і суд не може рахувати наведені висновки відповідача в якості підставі для відмови в задоволенні позову.

Також необхідно відмітити, що у позовній заяві містяться дві вимоги, а саме про визнання правочину діючим договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості за оренду земельного паю.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За змістом вказаної норми цивільного права ніхто не може бути примушений до укладання договору, що не відповідає його волі. Визнаючи діючим договір та стягуючи заборгованість за оренду паю є нічим іншим як вимога до суду про зобовязання відповідача укласти з позивачем договір оренди спірної земельної ділянки, що не відноситься до компетенції судових органів.

В свою чергу, суд приходить до висновку, що перед позивачем у ТОВ «Агросила» заборгованості не існує виходячи з наступного. Договір оренди земельної ділянки укладений між ОСОБА_4 та ТОВ «Агросила» 1 жовтня 2003 року, а державну реєстрацію вказаного договору проведено 03 листопада 2003 року. Згідно п.3.1 вказаного договору оренди земельної ділянки орендна плата за користування земельною ділянкою сплачується «Орендарю» не пізніше 1 жовтня щорічно. Як зазначається в позовній заяві та не заперечується сторонами в 2003р. та 2004 р. ТОВ «Агросила» виплачувала ОСОБА_4 орендну плату. Таким чином, орендна плата видана в 2003 році за період з 01.10.2003 по 01.10.2004р., а орендна плата видана в 2004р. за період відповідно з 01.10.2004р. по 01.10.2005р., оскільки підстав для виплати ТОВ «Агросила» орендної плати за 2003 рік немає, так як договір укладено 1 жовтня 2003 року, а державну реєстрацію вказаного договору проведено 03 листопада 2003 року.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Проаналізувавши наявні докази, вислухавши в судовому засіданні пояснення сторін, суд приходить до висновку, що укладений між ОСОБА_4 та ТОВ «Агросила» договір оренди земельної ділянки був розірваний в законному порядку по заяві власника земельної ділянки ОСОБА_4, яка була прийнята ТОВ «Агросила» з дотриманням усіх вимог діючого законодавства та підстав для визнання діючим договору оренди земельної ділянки, укладеного 01.10.2003р. між ОСОБА_4 та ТОВ «Агросила» і стягнення з вказаного ТОВ на користь ОСОБА_4 заборгованості за оренду земельного паю не вбачається, тому суд вважає за необхідне в позові Ізмаїльського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_4 до ТОВ «Агросила», третя особа Ізмаїльська районна державна адміністрація, про визнання договору оренди земельної ділянки діючим та стягнення заборгованості по орендній платі відмовити в повному обсязі.

На підставі вищевказаного, керуючись ст.ст. 10, 59, 60, 61, 212-215, 683 ЦПК України, ст.ст. 203, 526, 598, 629 ЦК України, ст.15 Закону України «Про оренду землі», суд,

ВИРІШИВ:

В позові Ізмаїльського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агросила», третя особа Ізмаїльська районна державна адміністрація, про визнання договору оренди земельної ділянки діючим та стягнення заборгованості по орендній платі відмовити.

На рішення суду може бути подана заява про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Одеської області протягом 20 днів після подачі заяви про апеляційне оскарження.

Суддя :