Богодухівський районний суд Харківської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2010 року

Богодухівський районний суд Харківської області в складі головуючого судді Харченка С.М., при секретарі Мізяк М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богодухові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 "Про захист честі та гідності"

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про захист честі та гідності до відповідача - ОСОБА_2 мотивуючи тим, що вона 12 квітня цього року, знаходячись в приміщенні управління Пенсійного фонду України в Богодухівському районі, де вона працює прибиральницею, де також перебували у власних справах декілька відвідувачів, в тому числі і позивач, накричала на позивача, що нібито він накидає, висловлювалася на його адресу образливими словами, чим принизила його честь та гідність в очах присутніх громадян

Позивач просить суд зобов»язати відповідача вибачитися перед ним за нанесені образи, у приміщенні УПФУ в Богодухівському районі. Також вважає, що відповідач своїми діями завдала йому моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, які позивач зазнав у зв»язку з приниженням його честі та гідності, у розмірі 1000 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні із вказаних в заяві підстав. Відповідно до змісту пояснень позивача, відповідачем були дані принизливі оцінки як людині, громадянину, під час знаходження в приміщенні установи.

Відповідач ОСОБА_2, представник відповідача, позов не визнали. При цьому відповідач фактично визнала наявність конфлікту, який виник 12 квітня цього року в приміщенні управління, де вона працює, між нею та позивачем пояснила, що образливих слів на адресу позивача вона не висловлювала, лише назвала його «дурачком».

Суд, вислухавши сторони, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного:

Згідно положень ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 28.09.1990 року "Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій", під поширенням відомостей слід розуміти опублікування їх у пресі, передачу по радіо, телебаченню, з використанням інших засобів масової інформації, викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам, повідомлення в публічних виступах, а також в іншій формі невизначеному числу осіб або хоча б одній людині.

До відомостей, що ганьблять особу, слід відносити ті з них, які принижують честь, гідність і ділову репутацію громадянина або організації в громадській думці чи думці окремих громадян з точки зору додержання законів, загальновизнаних правил співжиття та принципів людської моралі.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 32 Конституції України, кожен має право вимагати в судовому порядку спростування недостовірної інформації, що порочить честь і гідність членів його сім'ї.

Судом встановлено, що 12 квітня 2010 року, в робочий час ОСОБА_1, разом з декількома відвідувачами, перебував у приміщенні управління Пенсійного фонду України в Богодухівському районі, де в ході розмови між ним та відповідачем ОСОБА_2, яка відбулася на підвищених тонах, остання назвала особисто ОСОБА_1 «козлом», «дураком» та ін.

Зазначене повністю підтвердили свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4, в присутності яких стався конфлікт між сторонами.

Суд вважає слова ОСОБА_2 як «козел», «дурак» та ін., виказані на адресу ОСОБА_1 такими, що не можуть вживатися у спілкуванні між людьми, оскільки такі слова та вирази є надто принизливими та не мають іншого призначення, крім принизити особу в очах присутніх.

При ухваленні рішення суд спирається на пояснення позивача, свідчення свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, які прямо вказали, що чули, як відповідач образливо називала позивача, так і на свідчення свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, які підтвердили факт розмови сторін на підвищених тонах, яка сталася в приміщенні УПФ в Богодухівському районі, але образливих слів на адресу позивача вони не чули.

Вищеназвані слова принизили позивача як особу, людину, громадянина в громадській думці, думці окремих громадян, які могли чути ці слова в приміщенні управління ПФУ, з точки зору додержання законів, загальновизнаних правил співжиття та принципів людської моралі.

При таких обставинах, суд вважає за необхідне визнати відомості, в яких дані оцінки особистим якостям ОСОБА_1, поширені усно при невизначеному колі осіб у приміщенні установи управління ПФУ в Богодухівському районі такими, що принижують честь та гідність особи, громадянина та зобов'язати ОСОБА_2 спростувати ці відомості шляхом подачі інформації згідно форми її поширення. інформацію, поширену в приміщенні управління Пенсійного фонду України в Богодухівському районі - шляхом поширення спростування на місці її поширення.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України "Кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень...".

В задоволенні позову в частині стягнення з відповідача завданої моральної шкоди суд вважає за необхідне відмовити, оскільки ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні позивач не зазначив, із яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та доказів на підтвердження факту заподіяння моральної шкоди чи моральних страждань суду надано не було (вимоги п.4,п.5 ППлВС України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" із змінами,внесеними згідно з Постановою ВС №5 від 25.05.2001р.).

Керуючись ст. 32 Конституції України, ст. 297, ЦК України, п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 28.09.1990 року "Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій", ст. ст.60, 208 - 218 Цивільного процесуального кодексу України суд,

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 "Про захист честі та гідності" - задовольнити частково.

Визнати відомості, в яких дані оцінки особистим якостям ОСОБА_1, викладені усно та поширені при невизначеному колі осіб в приміщенні управління Пенсійного фонду України в Богодухівському районі такими, що принижують честь та гідність особи, громадянина та зобов'язати ОСОБА_2 спростувати ці відомості шляхом подачі інформації згідно форми її поширення.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання через Богодухівський районний суд заяви про апеляційне оскарження даного рішення протягом десяти днів з дня проголошення рішення та подання через Богодухівський районний суд апеляційної скарги на рішення протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. У разі, якщо апеляційна скарга подається у строк, встановлений для подання заяв про апеляційне оскарження, апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 294 цього Кодексу, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ