Апеляційний суд Івано-Франківської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2010 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Беркій О.Ю.,

суддів Стефанів Н.С., Меленко О.Є.,

секретаря Кащишин Л.Р.,

з участю представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі про визнання неправомірними дій щодо невиплати підвищеного розміру пенсії та стягнення невиплаченої щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни, за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі на постанову Галицького районного суду від 9 червня 2009 року,-

в с т а н о в и л а :

Постановою Галицького районного суду від 9 червня 2009 року частково задоволено позов ОСОБА_1 Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі щодо відмови в перерахунку позивачці підвищення до пенсії як дитині війни. Зобовязано відповідача здійснити їй перерахунок пенсії за 2007-2008 роки з врахуванням щомісячного підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

На дану постанову управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі подало апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає, що суд прийшов до помилкового висновку про необхідність проведення перерахунку пенсії позивачці з застосуванням такої розрахункової величини як мінімальна пенсія за віком, оскільки не врахував, що фінансування цих витрат Державним бюджетом на відповідні роки передбачено не було. Механізм реалізації положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»

_____________________________________________________________________________

Справа № 22-ц-2651/ 2010 р. Головуючий у І інстанції Клюба В.В.

Категорія 57 Доповідач Беркій О.Ю.

врегульовано постановою КМУ № 530, на підставі чого ПФУ виплачував підвищення до пенсії, а тому будь-яких неправомірних дій стосовно позивачки не вчиняв. Крім того, судом не прийнято до уваги, що виконання рішення суду в звязку з відсутністю фінансового забезпечення цих соціальних гарантій призведе до використання інших коштів ПФУ не за цільовим призначенням. Посилаючись на зазначені обставини апелянт просив постанову скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 апеляційну скаргу заперечила, посилаючись на її безпідставність.

Представник УПФ в Галицькому районі в судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового розгляду належним чином був повідомлений.

Вислухавши доповідача, пояснення представника ОСОБА_1, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонеркою по віку, має статус дитини війни , а тому відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на соціальні гарантії, визначені цим Законом, зокрема право на підвищення пенсії на суму, що складає 30% мінімальної пенсії за віком .

Обмеження виплат, передбачених названим законом, зазначені в Законах України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», рішеннями Конституційного Суду України відповідно від 09. 07 2007 року та від 22.05.2008 р. визнані неконституційними. Тому посилання в апеляційній скарзі на відсутність бюджетних асигнувань на вказані соціальні виплати не може бути підставою для задоволення вимог апелянта.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, правильно не прийняв до уваги доводи відповідача щодо встановлення постановою КМ України від 28.05.2008 року механізму реалізації положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки вона істотно звужує обсяг прав дітей війни, передбачених цим законом.

Відповідно до вимог ч.2 ст.303 ЦПК України суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції були досліджені у встановленому законом порядку.

Апеляційна скарга управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування постанови суду першої інстанції і ухвалення рішення про відмову в позові.

Однак, як вбачається з матеріалів справи суд помилково в рішенні зобовязав відповідача провести позивачці перерахунок пенсії за період 2007-2008 років. З врахуванням дії рішень Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. та 22.05.2008 року такий перерахунок пенсії позивачці слід було зобовязати провести управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 року. В звязку з цим постанову суду слід змінити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.307,309,313-314,316, 317 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі задовольнити частково.

Постанову Галицького районного суду від 09 червня 2009 року змінити, зазначивши період проведення ОСОБА_1 перерахунку пенсії з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

В решті постанову суду залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Судді : О.Ю. Беркій

ОСОБА_3

ОСОБА_4