Справа № 2-3028/10
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2010 року м. Київ

19 серпня 2010 року суддя Соломянського районного суду м. Києва Українець В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Відділ опіки та піклування Соломянської РДА м. Києва про визнання договору недійсним, зобовязання вчинити дії, перевіривши виконання вимог статті 121 ЦПК України,

в с т а н о в и в:

28 травня 2010 року ОСОБА_1 звернувся в суд з зазначеним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_2 Свої вимоги мотивує тим, що при розірванні шлюбу він з відповідачем домовився, що в рахунок майнового забезпечення дітей після їх розлучення придбає дітям за власні кошти квартиру, яка в обовязковому порядку буде власністю дітей у рівних долях, а відповідач зобовязалася не вимагати від нього аліменти на утримання дітей.

17 вересня 2007 року він продав власний будинок та земельну ділянку по вул. Локомотивній, 11 у м. Києві. У цей же день кошти від продажу (220000 доларів) передав продавцеві квартири АДРЕСА_1, після чого продавець та відповідач ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу цієї квартири. У травні 2010 року йому стало відомо, що відповідач не виконала взяті на себе зобовязання та оформила квартиру на себе та дітей у рівних частках. У січні 2008 року вона також звернулась в суд з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання дітей, хоча допомогу дітям він надає. Вважає, що відповідач ввела його в оману та незаконно отримала право власності на 1/3 частину квартири, а правочин вчинений під впливом помилки.

Просить суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним укладений 17 вересня 2007 року договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1; зобовязати Відділ опіки та піклування Соломянської РДА м. Києва дозволити йому та його дітям укласти договір про припинення права на аліменти у звязку з передачею їм права власності на нерухоме майно.

Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 01 червня 2010 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху та надано строк на усунення її недоліків до 15 червня 2010 року.

Відповідно до цієї ухвали позовна заява не відповідає вимогам пунктів 3, 4, 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, згідно яких повинна містити: зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Заявлений позов стосується квартири АДРЕСА_1, тобто його вимоги є вимогами майнового характеру, тому позивачу необхідно зазначити ціну позову вартість квартири.

Однією з третіх осіб вказана неповнолітня особа, яка за законом не може самостійно виступати в суді ні як третя особа, ні як сторона у справі.

У позовній заяві не викладено між ким конкретно був укладений оспорюваний правочин, зазначена лише одна його сторона. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобовязаний витребувати такі докази. Підтвердження таких складностей позивач суду не надав та не зазначив жодного доказу, який би підтвердив факт його звернення до будь-яких органів чи до відповідача для отримання необхідних доказів та відмови в задоволені його прохання.

Також позивачем не зазначено жодного доказу та не викладені обставини, що стосуються вимоги про зобовязання Відділ опіки та піклування Соломянської РДА м. Києва вчинити дії. У позовній заяві зазначено, що Відділ опіки та піклування Соломянської РДА м. Києва є третьою особою у справі, проте не вказано чи є цей відділ окремою юридичною особою, яка може виступати третьою особою в справі.

У позовній заяві не вказано, з яких правових підстав заявлена така позовна вимога. За змістом заяви вбачається, що підставою для звернення в суд з зазначеним позовом є визнання правочину недійсним. Позивачем не зазначено жодного доказу та не викладені обставини, що стосуються вимоги про зобовязання Відділу опіки та піклування Соломянської РДА м. Києва вчинити дії. Позовна заява не містить жодного посилання на те чи звертався позивач до відділу з проханням надати дозвіл, чи відмовлено цим державним органом у задоволенні його прохання та не зазначено доказ, що це підтверджує.

Згідно з ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору та оплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Відповідно до ставок Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» для позовних вимог майнового характеру складає 1 % ціни позову, але не менше 3 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При зверненні до суду позивач сплатив 08 гривень 50 копійок судового збору. Така сума судового збору навіть орієнтовно не відповідає 1 % вартості квартири, що фактично є предметом спору. Позивачу слід доплатити судовий збір в сумі 1691 гривню 50 копійок, переплачена сума якого буде повернута судом відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи (ч. 2 ст. 80 ЦПК).

Станом на 19 серпня 2010 року до суду не подано будь-яких заяв чи клопотань про поновлення чи продовження строку для усунення вказаних недоліків.

Згідно з ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, а також оплать витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Вбачається, що вимоги ухвали від 01 червня 2010 року про залишення позовної заяви без руху ОСОБА_1 не виконано, для виконання було достатньо часу, наслідки невиконання вимог ухвали були розяснені.

З огляду на наведене, позовну заяву необхідно визнати неподаною та повернути позивачеві.

Згідно квитанції № 237 від 20 травня 2010 року позивач при зверненні до суду сплатив 08 гривень 50 копійок через Шевченківське відділення № НОМЕР_1 5441/0327-2.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 83 ЦПК України сплачена сума судового збору повертається ухвалою суду у разі повернення заяви.

Згідно квитанції № 342 від 20 травня 2010 року позивач при зверненні до суду сплатив 120 гривень через Шевченківське відділення № НОМЕР_1 5441/0327-2.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 83 ЦПК України сплачена сума коштів витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи повертається ухвалою суду у разі повернення заяви.

Керуючись ст. 83, 119-121 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 вважати неподаною та повернути позивачеві.

Роз'яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Зобов'язати Управління державного казначейства у Соломянському районі м. Києва повернути ОСОБА_1 08 гривень 50 копійок, внесені ним через Шевченківське відділення № НОМЕР_1 5441/0327-2 УДК у Соломянському районі м. Києва згідно квитанції № 237 від 20 травня 2010 року як судовий збір при подачі позову; та в сумі 120 гривень, внесені ним через Шевченківське відділення № НОМЕР_1 5441/0327-2 УДК у Соломянському районі м. Києва згідно квитанції № 342 від 20 травня 2010 року як оплата витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: