Справа № 2-2083/10
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2010 року Кіровський районний суд М.Кіровограда

в складі: головуючого судді- Бершадської О.В.

при секретарі- Столярчук О.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні заяву ПАТ КБ «Приват-Банк» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства КБ «Приват-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою від 01.02. 2010 року провадження у вищевказаній справі відкрито.

Сторони в попереднє судове засідання не з'явились, повідомлялись.

Позивач надав до суду заяву в порядку забезпечення позову від 06.01.2010 року, в якій клопоче: 1) накласти арешт на майно ( кошти), що належить ОСОБА_1 та знаходяться у неї або в інших осіб: нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; інше рухоме майно, що знаходиться за місцем реєстрації відповідача: АДРЕСА_1; грошові кошти, що обліковуються на рахунках відповідача- Тулакшиної ОСОБА_2; 2) обмежити відповідача у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов"язань: заборонити відділу у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Кіровського РВ УМВС України у Кіровоградській області видачу відповідачу паспорта/проїзного документа; адміністрації Державної прикордонної служби України, вжити заходів щодо тимчасового затримання та вилучення наявних у відповідача паспортів/проїзних документів, обмежити особу (боржника) у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобов"язань; зобов"язати відділ у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Кіровського РВ УМВС України у Кіровоградській області у разі наявності у відповідача іншого паспорту/проїзного документа внести відмітку про вилучення першого паспорту до того документа, що залишився в користуванні відповідача; вжити заходів для термінового виконання ухвали про забезпечення позову.

У відповідності до ст.ЗЗ Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати території України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п. 4 ст. 20 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», органам, підрозділам, військовослужбовцям, а також працівникам Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових обов'язків можуть залучатися до оперативно-службової діяльності, для виконання покладених на Державну прикордонну службу України завдань надається право: - шляхом опитування осіб з'ясовувати підстави вїзду в Україну або виїзду з України, не пропускати через державний кордон України осіб без дійсних документів на право його перетинання, осіб, які надали завідомо неправдиві відомості під час одержання зазначених документів, осіб, яким Державною прикордонною службою України за порушення законодавства з прикордонних питань та про правовий статус іноземців чи за мотивованим письмовим рішенням суду та правоохоронних органів не

дозволяється в'їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України; робити в документах зазначених осіб відповідні відмітки.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в України громадян України», ( зі змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в"їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно із ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу описаного майна, якщо подано позов про право власності на це майно або про виключення його з опису; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Таким чином, вимога яка визначена в заяві про забезпечення позову не врегульована Цивільно-процесуальним кодексом, більш того спеціальні норми права, що передбачають порядок виїзду з України та положення прикордонної служби не передбачають розгляд судом таких заяв. А тому суд, вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні його клопотання про забезпечення позову, оскільки, вирішення питання щодо виїзду громадян за кордон не входить до компетенції суду, а також не надано суду відповідних доказів того, яке саме майно (грошові кошти) належить відповідачеві, суду не вказана вартість майна на яке необхідно накласти арешт, яка була б співмірною із заявленими позивачем вимогами.

Керуючись ст. ст.130, 151-153, 293 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ЗАТ «Приват-Банк» про забезпечення позову- відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду Кіровоградської області

впродовж десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заяву про

апеляційне оскарження ухвали суду можепбути подано протягом п"яти днів з дня

проголошення її.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда О. В. Бершадська