Комсомольський міський суд Полтавської області
Справа № 2 - 180/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2010 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі : головуючого судді Таранкової І. М.

при секретарі Жупікова О.М.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника органу опіки

та піклування ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Комсомольську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, до ОСОБА_7 про позбавлення батьківських прав та за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні матір»ю і бабою своїх прав щодо спілкування з дитиною (онукою) та участі в її вихованні,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 про позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1

Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач ОСОБА_7 ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків щодо дочки. В 2002 р. відповідач виїхала до Італії на заробітки, де перебуває по даний час. За період з 2002 по 2008 рік вона приїздила до дитини один раз - у вересні 2007 року, але навіть в цей приїзд не спілкувалася з вчителями дочки, не виявляла материнської зацікавленості у долі дитини. Дитина страждає через відсутність матері, відчуває ревнощі щодо другого чоловіка матері, дитячі образи. У дитини суб»активне відчуття непотрібності матері.

Відповідач самоусунулась від матеріального забезпечення дитини і не бажає цього робити.

Відповідач не забезпечує здобуття дитиною повної загальної освіти, так як не відвідує школу своєю відсутністю (із-за переживань дочки) перешкоджає дитині належним чином засвоювати знання та доводячи дитину до психологічних зривів, перешкоджає навчанню дитини.

Підставою для позбавлення батьківських прав зазначає, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов»язків по вихованню дитини.

Відповідач ОСОБА_7 та ОСОБА_3 пред»явили позов до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні матір»ю і бабою своїх прав щодо спілкування з дитиною (онукою) та участі в її вихованні.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 чинить їм перешкоди в здійсненні прав щодо спілкування та виховання дитини ОСОБА_6

В позовній заяві ОСОБА_7 і ОСОБА_3 посилаються на те, що тричі в 2009 році приїздили до м. Комсомольська, але змогли тільки під час других відвідин зустрітися з дитиною під час шкільної перерви в гімназії їм. Нижниченка, їм не дозволили забрати дитину з останнього уроку. Після закінчення занять у школі з»ясувалося, що батько годину тому забрав дитину зі школи. ОСОБА_7 з цього приводу зверталася з заявою до міського голови м. Комсомольська.

Просили усунути перешкоди у вихованні та спілкуванні з дитиною. Визначити способи та порядок участі ОСОБА_7 у вихованні дочки ОСОБА_6, а саме: періодичні під час перебування матері в Україні побачення з дитиною за місцем проживання останньої без обмежень у часі з урахуванням графіка навчальних занять у загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладах, щорічно спільний відпочинок протягом одного місяця під час літніх канікул матері та дитини, місце проведення відпочинку на території України визначається за вибором матері. Визначити способи та порядок участі ОСОБА_3 у вихованні онуки ОСОБА_6, а саме: періодичні побачення з дитиною за місцем проживання останньої без обмежень у часі з урахуванням графіка навчальних занять у загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладах, відвідування місця проживання ОСОБА_3 та спільний відпочинок з дитиною протягом одного місяця під час літніх канікул з урахуванням тривалості спільного відпочинку дитини з матір»ю.

Ухвалою Комсомольського міського суду від 26.01.2010р. ці позови були об»єднані в одне провадження.

ОСОБА_1 і його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві.

Позовні вимоги ОСОБА_7 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні матір»ю і бабою своїх прав щодо спілкування з дитиною (онукою) та участі в її вихованні, визначенні способів та порядку участі в вихованні дочки та онуки не визнали повністю, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність.

Заслухавши позивача та його представника, представників відповідача, свідків, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши докази, надані сторонами на підтвердженні їх позовних вимог та заперечень, суд вважає, що обидва позови не обгрунтовані і не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_7 перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.10.1997р. по 18.06.2007р.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась дочка ОСОБА_6.

За рішенням Комсомольського міського суду від 04.04.2007р. при розірванні шлюбу місце проживання дитини було визначено з батьком - ОСОБА_1

З пояснень сторін в судовому засіданні вбачається, що 27.09.2002р. ОСОБА_7 за згодою чоловіка виїхала на заробітки в Італію, де перебуває по даний час.

Дитина після від»їзду матері за кордон залишилася проживати з ОСОБА_1 та його батьками.

Вихованням дитини займалися позивач та його батьки - ОСОБА_9 і ОСОБА_10

З 2005 по 2007р. опікуном дитини була бабуся - ОСОБА_9, оскільки матір перебувала за кордоном, а робота батька була пов»язана з відрядженнями.

28.07.2007р. відповідач зареєструвала другий шлюб з ОСОБА_11

Вперше після від»їзду за кордон ОСОБА_7 приїхала на Україну в липні 2007 року. В цей час вона спілкувалася з дитиною, відпочивала разом з дитиною на морі в м. Одеса, була присутня на святковій лінійці 01.09.2007р. в гімназії ім. В.О. Нижниченка.

В 2009 р. ОСОБА_7 вдруге приїхала на Україну. 25.09.2009р. ОСОБА_7 разом зі своєю матір»ю та бабусею дитини - ОСОБА_3 приїхали до м. Комсомольська. Вони відвідали гімназію В.О. Нижниченка, де познайомились з вчителями, спілкувалися з дитиною під час перерви та класним керівником дитини. У бесіді з класним керівником просили забрати дитину з останнього уроку музики, але їм не дозволили. Після закінчення занять у школі, з»ясувалося, що батько забрав дитину зі школи, підпросивши її з уроку і не повідомив матір та бабусю, і вони не змогли побачитись з дитиною. ОСОБА_7 з цього приводу звернулась до міського голови м. Комсомольська з заявою.

25.09.2009р. ОСОБА_7 відвідала музичну школу, оплатила навчання дитини за 6 місяців, відвідала ансамбль «Глорія», де займається дочка та зробила внесок в його фонд.

Матір і бабуся цікавились навчанням дитини, її уподобаннями, спілкувалися з психологом.

В жовтні 2009 року матір та бабуся бачились з дитиною в присутності батька, а пізніше бабусі - ОСОБА_9, але не змогли домовитись про способи спілкування з дитиною.

30.11.2009р. ОСОБА_7 надіслала листа до служби у справах дітей Комсомольської міської ради та ОСОБА_1, що має намір добровільно надавати кошти на утримання дитини щомісячно не менше 250 грн. та оплачувати вартість навчання в музичній школі.

За дорученням ОСОБА_7 ОСОБА_3 двічі надсилала поштовими переказами гроші на ім»я батька дитини, але він відмовився від їх отримання, посилаючись на те, що достатньо заробляє сам.

На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 12.01.2010р. ОСОБА_1 підтвердив, що він не заперечував проти зустрічей матері з дитиною.

Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_7 відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_6 не підлягають до задоволення повністю.

В судовому засіданні не знайшло підтвердження, що ОСОБА_7 свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків.

Посилання позивача на те, що ОСОБА_7 самоусунулась від батьківського піклування, не забезпечує здобуття освіти і не відвідує школу, ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дитини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

З показань свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 - батьків позивача, в судовому засіданні вбачається, що в 2006-2007 рр. дитина спілкувалась з матір»ю по телефону щотижня, отримувала посилки, одяг, гроші, подарунки до свят. В 2007р. матір надсилала грошові перекази. В свій останній приїзд внесла плату за музичну школу та внесок до фонду ансамблю «Глорія».

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердив, що він сам відмовився від отримання коштів на утримання дитини.

ОСОБА_7 дійсно тривалий час не приїздила на Україну, але з пояснень відповідача та свідків вбачається, що ОСОБА_7 не могла приїхати в Україну з незалежних від неї причин, в зв»язку з відсутністю паспорта та оформленням необхідних документів на виїзд.

Під час приїзду на Україну вона бачилась та спілкувалась з дитиною, цікавилась її навчанням, відвідувала школу, спілкувалась з дитиною та вчителями, що повністю спростовує доводи позивача в цій частині.

Суд вважає, що ОСОБА_1 не надав суду доказів свідомого ухилення матері від виконання своїх батьківських обов»язків та її винної поведінки, а тому позов не підлягає до задоволення.

Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_7 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні матір»ю і бабою своїх прав щодо спілкування з дитиною (онукою) та участі в її вихованні також не підлягають до задоволення.

ОСОБА_7 та ОСОБА_3 не надали суду будь-яких доказів на підтвердження здійснення ним таких перешкод.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показала, що малолітня ОСОБА_6 відмовляється спілкуватись з матір»ю та бабусею, але з її показань не вбачається, що ОСОБА_1 чинить перешкоди в спілкуванні та їх участі в вихованні дитини.

З пояснень ОСОБА_1 в судовому засіданні вбачається, що дитина сама відмовляється від спілкування з матір»ю та бабою, перешкоди з його боку відсутні, що підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_14, ОСОБА_15

З пояснень малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в судовому засіданні також вбачається, що вона сама не бажає спілкуватися по телефону та бачитись зі своєю матір»ю ОСОБА_7 та бабою ОСОБА_3.

Згідно інформації Комсомольського ЦССДМ була проведена психологічна робота з малолітньою ОСОБА_6 В ході структурованого інтерв»ю виявлені значимі фактори, які мають психотравмуючий ефект: психологічні страждання дитини внаслідок відсутності матері, ревнощі до співмешканця матері, дитячі образи, психологічна залежність від бабусі по лінії батька, позиція та дії батька і бабусі порушують межі сім»ї, в результаті чого блокуються актуальні потреби дитини, порушуються сімейні комунікації: допускаються нападки, критика, відторгнення. Дитині важко розібратися де правда, а де неправда в силу свого віку, відсутності життєвого досвіду а також впливу дорослих. Розлучення з матір»ю породило у ОСОБА_6 ряд комплексів. Дитина не впевнена в собі, тривожна, боязка, залежна від обставин. В силу своєї зайнятості та роботи батько переклав більшість функцій по вихованню і розвитку дитини на бабусю, в наслідок чого спостерігається дефіцит втратити об»єкта прихильності, в даному випадку, батька. Дитина відчуває дискомфорт від маніпуляцій них дій дорослих. При психологічному дослідженні виявлено виснажуваність психічних процесів за гіпостенічним типом.

Згідно консультативного висновку від 07.06.2010р. малолітня ОСОБА_6 правильно реагує на дійсність, але не вміє відстоювати свою думку, слід звернути уваги на формування вольових якостей.

Згідно ч. 2 ст. 171 СК України, дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору, щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав..

Згідно ч. 3 ст. 171 СК України, суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Суд не погоджується з думкою малолітньої дитини про доцільність позбавлення батьківських прав її матері, враховуючи вікові та психологічні особливості дитини, обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та відносини сторін.

Згідно висновку органу опіки та піклування від 23.02.2009р. доцільно позбавити ОСОБА_7 батьківських прав відносно ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12).

Суд не приймає до уваги цей висновок і вважає, що його винесено без врахування та оцінки всіх обставин та взаємовідносин сторін та дитини.

Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України, і лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов»язками.

Згідно висновку органу опіки та піклування від 25.01.2010р. не встановлено свідомого ухилення ОСОБА_7 від виконання батьківських обов»язків по вихованню дитини та недоцільно позбавляти її батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1

Суд приймає до уваги останній висновок органу опіки та піклування, оскільки судом не встановлено винної поведінки ОСОБА_7 та свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов»язками.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, ст.ст. 152, 159, 164, 165, 166, 171, 263 СК України,

р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, до ОСОБА_7 про позбавлення батьківських прав - відмовити повністю.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_7, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні матір»ю і бабою своїх прав щодо спілкування з дитиною (онукою) та участі в її вихованні - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження або закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо заяву або апеляційну скаргу не було подано.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано апеляційному суду Полтавської області через Комсомольський міський суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в тому ж порядку протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя підпис І.М. Таранкова

З оригіналом вірно :

Суддя І.М. Таранкова