АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Обідіної О.І.

Суддів Дорош А.І., Карнаух П.М. при секретарі Киві А.М. з участю

позивача ОСОБА_2.

представника відповідача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 16 вересня 2010 року

за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Агро-плюс», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення, компенсації втрати частини грошових коштів у зв»язку з порушенням строків їх виплати та відшкодування моральної шкоди, -

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача ОСОБА_1, - ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 16.09.2010 року заява про забезпечення позову задоволена частково.

Накладено арешт на розрахункові рахунки ТОВ «Агро-плюс», а саме:

-р/р № 2001 в ПРУ КБ «Приватбанк», МФО 331401

-р/р № 260015046 в АБ «Полтава-банк», МФО 331489

-р/р 260085594 в ПФ ВАТ «Укргазбанк», МФО 331520 в межах суми позовних вимог, а саме 20549,83 грн.

В накладенні арешту на касу та майно ТОВ «Агро-плюс» відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить вищевказану ухвалу місцевого суду в частині відмови у забезпеченні позову шляхом накладення арешту на всі рахунки, які має відповідач ТОВ «Агро-плюс» та на касу і майно цього відповідача в межах суми позову 20549,83 грн. до вирішення питання по суті - переглянути, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 312 ч.І п.1 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Згідно ч. 2 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Позивачем ОСОБА_2 фактично оскаржена ухвала місцевого суду про відмову у накладенні арешту на касу та майно ТОВ «Агро-плюс», а також, як вона вважає, решти розрахункових рахунків, які має вказана юридична особа.

Згідно ч.1,2 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: а) причини, у зв»язку з якими потрібно забезпечити позов; б) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; в) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як вбачається із клопотання ОСОБА_2Я про забезпечення позову від 30.08.2010 р., яка перебуває у виділених матеріалах цивільної справи, позивач зазначила три розрахункових рахунки відповідача ТОВ «Агро-плюс», на які просила накласти арешт, що і було зроблено судом, дане клопотання не містить прохання про накладення арешту на всі рахунки, що має відповідач (а.с. 35).

Крім цього, постановляючи ухвалу про відмову у накладенні арешту на касу та майно ТОВ «Агро-плюс», суд першої інстанції виходив з того, що дана вимога не може бути задоволена, оскільки є незрозумілою, а також достовірно невідомо хто є власником автомобіля НОМЕР_1.

Як вбачається із клопотання ОСОБА_2 про забезпечення позову, вона вказала, що ТОВ «Агро-плюс» має також майно, товарно-матеріальні цінності та основні засоби, одним із них є автомобіль НОМЕР_2. Просила суд накласти арешт на касу та майно відповідача в межах суми позову 20 549,83 грн. до вирішення питання по суті справи (а.с. 35).

Як встановила колегія суддів, клопотання ОСОБА_2 не відповідає вимогам ч.2 ст. 151 ЦПК України, оскільки не містить вказівок на вид забезпечення позову з обґрунтуванням його необхідності саме щодо накладення арешту на решту банківських рахунків відповідача і де саме вони знаходяться, а також і щодо арешту каси та майна відповідача, відсутні відомості хто є власником вказаного автомобіля.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що з врахуванням фактичних обставин справи, дійсних правовідносин сторін, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про часткове задоволення заяви позивача про забезпечення позову в межах суми позову 20 549,83 гри., що відповідає принципу співмірності із заявленими позовними вимогами, як того вимагає ч. З ст. 152 ЦПК України.

Посилання позивача ОСОБА_2 в тій частині, що арешт повинен бути накладений на всі інші рахунки, касу, інше майно, товарно-матеріальні цінності та основні засоби відповідача, не заслуговують на увагу, оскільки не відомо де знаходяться рахунки, на яке саме майно та товарно-матеріальні цінності слід накласти арешт, накладення арешту на касу є втручанням у господарську діяльність ТОВ «Агро-плюс».

Беручи до уваги викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог процесуального закону, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанцій, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307 ч.2, 312 ч.І п.1, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційна скарга ОСОБА_2 відхилити, а ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 16 вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ: