ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-1782/10/0408
Провадження № б/н
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"30" червня 2010 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу

в складі:

головуючого судді- Грищенко Н.М.

при секретарі- Желдак О.В.

представника позивача- Демченка К.С.

представника відповідача- Лазаревої Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Відкритого Акціонерного Товариства «Криворізький завод гірничого обладнання», про відшкодування моральної шкоди,

встановив:

Позивачка ОСОБА_2 18.05.2010 р. звернулась до суду із позовом до Відкритого Акціонерного Товариства «Криворізький завод гірничого обладнання» та до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кривому Розі Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні позовні вимоги були уточнені.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що вона працювала машиністом крану ВАТ «Криворізький завод гірничого обладнання» з 17.10.1984 р. по 09.01.2007 р.

При обстеженні в Українському науково-дослідному інституті промислової медицини у вересні-жовтні 2006 р. їй було встановлено діагноз: пиловий бронхіт, емфізема легенів, дихальна недостатність.. Захворювання були визнані професійними.

За результатами розслідування професійного захворювання було складено Акт № З від 31.10.2006 р. Згідно цього Акту встановлено, що він протягом тривалого часу (29 років) працював в умовах впливу шкідливих факторів, зокрема пил та шуму, які перевищували нормативні значення. Також зазначено, шо керівництвом підприємств, на яких він працював, порушувалися вимоги статті 153 КЗпІІ України.

Згідно висновку МСЕК від 22.11.2006 р. їй було встановлено ступінь втрати професійної працездатності ЗО % та 3-ю групу інвалідності у звязку з профзахворюванням, підтверджену та встановлену безстроково при переогляді 05.11.2007 р.

Постановою відповідача від 09.07.2004 р. № 207011 йому було призначено одноразову допомогу та щомісячні страхові виплати.

У зв'язку із профзахворюванням їй заподіяно моральну шкоду, яка полягає у тому, що він зазнає фізичних та душевних страждань.

Фізичні страждання полягають у тому, що він скаржиться на задишку при незначному фізичному навантаженні, на сухий кашель, загальне нездужання, головній біль, запаморочення.

Душевні страждання його полягають у її переживаннях з приводу вимушених змін у його житті, що сталися через профзахворювання.

У звязку із встановленням профзахворювання вона змушена була звільнитися з високооплачуваної роботи. З часу встановлення профзахворювання вона не працює за спеціальністю. Це суттєво позначилося на її доходах.

Через фізичні страждання вона не може іноді виконувати навіть звичайну роботу по дому і це суттєво зачіпає її гідність.

Незважаючи на лікування від наслідків професійного захворювання, стан її здоровя не покращився.

Найбільші душевні страждання їй завдає той факт, що через втрату професійної працездатності вона не може реалізувати себе у професійному відношенні та забезпечити своїй сімї матеріальне благополуччя.

Усі перелічені обставини викликають у неї втрату оптимізму та відчуття безнадійності.

Вона вважає, що сума компенсації за заподіяну їй моральну шкоду складає 100000 гривень, яку вона просить стягнути з відповідача.

Позивачка ОСОБА_2 в судовому засіданні не була присутній.

Представник позивачки в судовому засіданні підтвердив обставини, викладені в позовній заяві та підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Також представник позивача пояснив, що внаслідок профзахворювання позивачка погано себе почуває, в неї постійний больовий синдром в грудній клітині та серці. Порушено її звичайний уклад життя. Позивачка змушена вести менш активний спосіб життя, не властивий її характеру. Це її сильно пригнічує, змушує переживати фізичні та психологічні страждання. Усі вказані незручності викликають у позивачки почуття власної неповноцінності, думки про те, що вона є тягарем для власної родини. Через перелічені обставини позивачка оцінює заподіяну їй моральну шкоду в суму 100000 грн. Представник позивачки просить суд стягнути вказану суму з відповідача на корить ОСОБА_2

Представник відповідача, Відкритого акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання» проти позову заперечувала, і вважає, що позивачкою не доведено факт заподіяння їй моральної шкоди, не надано доказів які підтверджують глибину фізичних та моральних страждань, погіршення її здібностей, не надано доказів про перенесення позивачкою моральних страждань та переживань, позивачка не

обгрунтувала розмір моральних страждань та переживань.

Передбачене ст. 237-1 КЗпП України відшкодування моральної шкоди відповідачем не застосовується до осіб, що підлягають обовязковому соціальному страхуванню відповідно до Закону України „ Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності . Саме такою особою і є позивачка.

Відповідно до Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоровя, повязане з виконання трудових обовязків, встановлення факту спричинення моральної шкоди покладено на медико-соціальні експертні комісії. Такого висновку позивачка суду не представила. З матеріалів, доданих до позовної заяви не вбачається, що позивачка зазнала стресу, депресії чи інших негативних виявів свого стану в результаті професійного захворювання.

Також позивачка не надала доказів, які б підтверджували факт спричинення моральної шкоди, наявність, характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних

з

тощо), яких вона зазнала, характеру немайнових втрат, а також - про зміну образу і якості життя в звязку з професійними захворюваннями. Тобто проф. захворювання не призвели до таких тяжких наслідків, які повністю змінюють життя постраждалого та тягнуть за собою значні немайнові втрати.

Згідно ст.. 9 Закону України «Про охорону праці» відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові перекладено із роботодавця на страховика. Вони сплачують певну суму страхових внесків і не несуть матеріальних затрат у разі нещасного випадку, тому що ці відносини регулюються нормами соціального забезпечення Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Крім того, вони вважають, що позивачка пропустила строк позовної давності звернення до суду з вказаним позовом. Таким чином, ВАТ «Криворізький завод гірничого обладнання» не повинен виплачувати позивачці моральну шкоду.

Вислухавши представника позивачки, представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обгрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню.

При визначенні питання щодо спричинення позивачці ОСОБА_2 моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини спричинення такої шкоди та стан її здоров'я.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_2 працювала машиністом крану ВАТ «Криворізький завод гірничого обладнання» з 17.10.1984 р. по 09.01.2007 р., про що свідчить копія трудової книжки ( а.с. 3-8).

При обстеженні в Українському науково-дослідному інституті промислової медицини у вересні-жовтні 2006 р. позивачці було встановлено діагноз: пиловий бронхіт, емфізема легенів, дихальна недостатність.. Захворювання були визнані професійними.

За результатами розслідування професійного захворювання було складено Акт № З від 31.10.2006 р. Згідно цього Акту встановлено, що причиною професійного захворювання є робота під дією перевищення концентрації пилу, несприятливого мікроклімату. Також зазначено, що керівництвом підприємства порушувалися вимоги статті 13 Закону України «Про охорону праці». ( а.с. 11).

Той факт, що позивачка працювала в умовах впливу шкідливих факторів, зокрема пилу та шуму, які перевищували нормативні значення.

Згідно висновку МСЕК від 22.11.2006 р. позивачці було встановлено ступінь втрати професійної працездатності 30 % та 3-ю групу інвалідності у звязку з профзахворюванням, підтверджену та встановлену безстроково при переогляді 05.11.2007 р. ( а.с. 16,17).

Постановою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі від 05.12.2006 р. № 3747Н позивачці було призначено одноразову допомогу в розмірі 20200 грн., та щомісячні страхові виплати в розмірі 355 грн. 88 коп. ( а.с. 12).

Згідно наданих судові медичних документів (а.с. 13-18) вбачається, що позивачка скаржиться на задишку при незначному фізичному навантаженні, сухий кашель, слабкість, головний біль, тяжкість у грудях, підвищення артеріального тиску.

Позивачка періодично перебуває на лікуванні, як на стаціонарному, так і амбулаторному. Даний факт також підтверджується залученими до матеріалів справи випісними епікризами. Лікарями їй рекомендовано спостереження у дільничного терапевта, невропатолога за місцем проживання, уникати физичних навантажень, переохолоджень. ОСОБА_2 рекомендовано санаторно-курортне лікування, у неї виявлені зміни характеру, стан депресії, моральні переживання через погіршення здоров'я. Стан здоров'я позивачки не поліпшується. Позивачка потребує подальшого лікування і спостереження, через зміну в стані її здоров'я.

Як пояснив представник позивачки, внаслідок профзахворювання та часткової втрати професійної працездатності у ОСОБА_2 суттєво змінилося життя. Через поганий стан

здоровя позивачка змушена була залишити високооплачувану роботу, не може виконувати звичайну побутову роботу. Вона має докладати додаткових зусиль для забезпечення життєвих проблем, через постійний біль, фізичні та душевні страждання у неї погіршена якість життя. Крім того, вона відчуває себе соціально невлаштованою людиною, часто перебуває під впливом негативних емоцій внаслідок переживань з приводу профзахворювання.

За таких обставин суд вважає, що позивачці заподіяно моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню.

Суд вважає, що в даному випадку відповідач повинен виплатити позивачеві моральну шкоду. Доводи відповідача ВАТ «Криворізький завод гірничого обладнання» про те, що він не є належним відповідачем по справі, а належним відповідачем повинно бути Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, і слід керуватися Законом України „ Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності , є безпідставними, оскільки правовідносини сторін виникли у квітні 2006 року , тобто в період, коли згідно до вимог ст..77 Закону України «Про державний бюджет на 2006 рік» дію зазначеного Закону призупинено.

Ст. 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що «Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган».

Ст. 173 Кодексу законів про працю України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяна каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків.

Ст. 237-1 Кодексу законів про працю України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законніх прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв.язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно вимог ст. 268 ЦК України позови про відшкодуванню шкоди здоров,ю заподіяному при виконанні трудових обов,язків не мають срока позовної давності.

Судом, виходячи з матеріалів справи, встановлено, що позивачці при виконанні трудових обовязків, по вині підприємства причинена шкода здоровю професійним захворюванням, вона втратила ЗО % професійної працездатності, та була визнана інвалідом 3-ї групи. Від отриманого професійного захворювання порушен звичайний спосіб її життя, позивачка вимушена прилагати додаткові зусилля для організації свого життя. При таких обставинах, суд вважає, що позивачка переносить моральні страждання та переживання,

Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, нашли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає відшкодуванню. Обговорюючи суму за причинену моральну шкоду, суд виходить із суми яку визначила позивачка, тяжкості наступивших наслідків в її здоровї, відсоткі втрати професійної працездатності, вину підприємства, і вважає необхідним назначити позивачці компенсацію за причинену моральну шкоду в розмірі 18000 гривень.

Керуючись ст. 12,13 Закону України «Про охорону праці», ст. 237-1 КЗпП України рішеннями Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. № 1-рп/2004 р., № 20-рп/2008 від 08.10.2008 р., Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. ( з доповненнями, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001 р.), ст.ст. 10, 11, 27, 60, 213- 215 ЦПК України, суд

ВИ РІШІВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання» на користь ОСОБА_2 18000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання» на користь держави судовий сбір в сумі 8 грн. 50 кой.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання» на користь держави витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи в сумі 15 гривень.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області на протязі 20 днів після надання заяви про його апеляційне оскарження, яка надається до суду на протя 10 днів з дня проголошення рішення.

Після закінчення строку подачі заяви про апеляційне оскарження рішення суду набирає законної сили.

Суддя: Н. М. Грищенко