ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2010 року Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі: головуючого - судді Бондаревої І.В., при секретарі - Шевченко К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання заповіту дійсним, зобов'язання вчинити певні дії, треті особи: ХДНК №12, приватний нотаріус ОСОБА_3,
Позивачка звернулась до суду з поовом до відповідача, у якому просила суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, визнати заповіт дійсним, зобов*язати ХДНК №12 видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом. В обгрунтування позову зазначила, що її матері, ОСОБА_4, на праві приватної власності належали будинки №6 та №6-а по вул.Комуни в м.Харкові. 22.09.2006 р. мати викликала за місцем проживання приватного нотаріуса ОСОБА_3, яка із слів матері склала заповіт, зареєстрований у реєстрі за № 1329. У свєму заповіті мати позивачки заповіла їй будинок №6-а по вул.Комуни. На думку позивачки, її мати бажала, аби будинок №6-а перейшов до неї, а будинок №6 був поділений між нею та братом - відповідачем у справі. 12.10.2006 р. мати позивачки померла. Позивачка у встановлені законом строки подала заяву про прийняття спадщини. 13.08.2007 р. вона звернулась до ХДНК №12 та надала вищевказаний заповіт для оформлення свідоцтва про право на спадщину.
Зазначає, що державний нотаріус ХДНК №12 ОСОБА_5 видала їй свідоцтво про спадщину за законом, оскільки вважає, що заповіт складено з порушенням вимог діючого законодавства. Що саме у заповіті не відповідає діючому законодавству нотаріус не роз*яснила, постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії не видавала та не роз*яснила порядок її оскарження.
Вважає заповіт матері дійсним, бо він відповідав її дійсним намірам, особа матері була встановлена, дієздатність перевірена, заповіт прочитаний вголос, підпис зроблений нею власноручно.
Просила суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, визнання заповіту дійсним, зобов*язати ХДНК №12 видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом.
В судовому засіданні представник позивача за довіреністю - ОСОБА_6 позовні вимоги підтримав.
Відповідач та представники третіх осію у судове засідання не заявились, про час та місце розгляду справи були повідромлені належним чином. Представники третіх осію про сила суд про розгляд справи у їх відсутності, відповідач про причини неявки суд не повідомив.
За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у відсутність відповідача та представників третіх осіб, на підставі наявних у справі доказів, проти чого представник позивача не заперечує.
Суд, допитавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.
Як встановлено в судовому засіданні, 22.09.2006 р. приватним нотаріусом ОСОБА_3 був посвідчений заповіт ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем проживання заповідача: м.Харків, вул.Комуни, №6-а.
Згідно змісту заповіту, ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належний їй на праві приватної власності будинок №6-а по вул.Комуни в м.Харкові заповіла своїй доньці - ОСОБА_1 (а.с.5).
12.10.2006 р. ОСОБА_4 померла (а.с.7).
Суду надана належним чином посвідчена копія особистої заяви ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, поданої до ХДНК №12, про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.25), у якій заявниця, зокрема, зазначала, що інших спадкоємців, передбачених законом, немає, і спадщину вона буде оформляти за законом, а не за заповітом.
Того ж дня, 13.08.2007 р., ОСОБА_7було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, що нею не оспорюється.
Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що позивачка звернулась із заявою до ХДНК №12 про видачу свідоцтва про право на спадщину саме за законом і таке свідоцтво їй було видано.
Доказів її звернення до ХДНК №12 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, доказів відмови їй у видачі такого свідоцтва - суду не надано.
Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається в обгрунтування своїх вимог і заперечень.
У випадках, коли щодо отримання доказів у сторін є складнощі, суд за їх клопотанням зобов*язаний витребувати такі докази, що передбачено ст.137 ЦПК України.
Суд вважає, що ОСОБА_7, яка мала право на спадкування як за законом , так і за заповітом, не надала суду доказів недійсності отриманого нею свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв*язку з чим відмовляє у задоволенні позовних вимог за недоведеністю.
Крім того, заявляючи вимогу щодо зобов*язання ХДНК №12 видати свідоцтво Ч про право на спадщину за заповітом, ХДНК №12 не зазначена позивачем як відповідач у справі і клопотання про її залучення представником позивача не заявлено, а згідно вимог ст.ЗЗ ЦПК України суд позбавлений можливості самостійно залучити до участі у розгляді справи іншу особу у якості співвідповідача.
Враховуючи, що позивачем не надано суду даних про оспорення заповіту ОСОБА_4 будь-якою особою, суд вважає, що спір щодо його недійсності відсутній, тому підстави для задоволення вимоги про визнання заповіту дійним - також відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 60, 88,213,214,215,226 ЦПК України, ст.ст.203, 1217, 1223, 1235, 1248 ЦК України, суд-
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання заповіту дійсним, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Фрунзенським районним судом м.Харкова за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м.Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя