РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2010 року

Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

Головуючого судді - Савічева В.О.

При секретарі - Коршак Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про визнання права власності на самочинно збудоване майно

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась в суд з позовом до виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про визнання права власності на самочинно збудоване майно, просила визнати право власності на нерухоме майно, яке самовільно добудовано, зокрема: прибудова літ. "а4" площею 30.1 кв.м, будова літ. "а5" площею 3.0 кв.м, гараж літ "М" і присадибну ділянку у тих межах, які наразі фаактично існують (включаючи 69 кв.м. території самозахвату) та знаходиться по АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача виконавчого комітету Кременчуцької міської ради не заперечував в задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи управління архітектури та містобудування в судове засідання не прибув по невідомій суду причині, про день слухання справи повідомлялись належним чином.

Третя особа ОСОБА_2 не заперечувала в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що згідно іитягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.11.2005 року ОСОБА_1 , є власником 43/50 (сорока трьох п`ятдесятих) домоволодіння з господарськими будівлями АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину ВСМ № 725557, виданого 17.10.2005 року ПершоюКременчуцькою державною нотаріальною конторою р. №1-1508.

У вище вказаному свідоцтві про право на спадщину за заповітом зазначено нерухоме майно, якесамовільно побудовано, зокрема: прибудова літ. "а4" площею 30.1 кв.м, будова літ. "а5" площею 3.0 кв.м, гараж літ "М".

Позивач, успадкувавши це майно, мала намір отримати погодження на введення його в експлуатацію та оформлення належним чином необхідних документів.

У зв`язку з цим, позивач звернулася до відповідних служб і отримала позитивні висновки Державного пожежного нагляду Автозаводського району міста Кременчука за № 1207 від 17.07.2006 року та Кременчуцької міської санітарно-епідеміологічної станції за № 02659/03-01 від 14.12.2009 року, якими не заперечується можливість експлуатації перепланованого об`єкту.

Також, позивач отримала висновок експерта ОСОБА_3 (свідоцтво Міністерства юстиції № 753 від 27.02.2003 року) про те, що самовільно споруджені прибудова літ. "а4" , будова літ. "а5", гараж літ "М" в частині домоволодіння АДРЕСА_1 , що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , знаходяться в задовільному технічному стані, відповідають вимогам Державних будівельних норм і нормативних актів для будівництва, та придатні для подальшої експлуатації.

Окрім цього, на замовлення позивача комунальним підприємством "Кременчуцьке МБТІ" 24.03.2010 року було виготовлено тезнічну документацію, якою підтверджується наявність та експлуатаційнаспроможність самовільно споруджених прибудов літ. "а4" , будова літ. "а5", гараж літ "М" в частині домоволодіння АДРЕСА_1 .

Однак, 10.06.2010 року управління містобудування та містобудування Кременчуцької міської ради на заяву позивача щодо надання довідки про погодження прийняття в експлуатацію самовільно збудованихприбудов і гаража по АДРЕСА_1 відповіло відмовою, посилаючись на те, що присадибна ділянка за вказаною адресою має не визначений в натурі самозахват території площею 69 кв.м., і припускаючи, що введення в експлуатацію об`єкта будівництва призведе до порушення прав або законних інтересів інших осіб.

Але на протязі кількох років існування вищевказаного самовільно збудованого майна, ніяких суперечок щодо земельної ділянки чи самих будівель, не виникало. І ОСОБА_1 , і ОСОБА_2 , як співвласники домоволодіння АДРЕСА_1 , керувалися договором конкретного користування, укладеного та нотаріально посвідченого 26.12.1987 року ще їхніми батьками - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Після смерті батьків кожна з них успадкувала відповідну частину майна в тому обсязі прав і обов`язків, що були визначені спадкодавцями, і з того часу ніяких претензій одна одній не виголошували, в тому числі і щодо самовільно добудованих споруд та розмірів присадибної земельної ділянки.

Відповідно до п.1 ст. 376 Цивільного кодексу України "житловий будинок, будівля, споруда, іншенерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані аба будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і проавил".

У відповідності зі ст. 376 Цивільного кодексу України п. 3 передбачає, що "право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що небула їй відведена для цієї мети, за умови наданняземельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно".

Згідно ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки, суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Керуючись ст.ст. 16, 376 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно, яке самовільно добудовано, зокрема: прибудова літ. "а4" площею 30.1 кв.м, будова літ. "а5" площею 3.0 кв.м, гараж літ "М" і присадибну ділянку у тих межах, які наразі фаактично існують (включаючи 69 кв.м. території самозахвату) та знаходиться по АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга, подана після закінчення строків апеляційного оскарження, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

СУДДЯ: