Ічнянський районний суд Чернігівської області
Справа № 2-1149/2010 року
Рішення

Іменем України

15 жовтня 2010 року

Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі:

головуючого судді Чугуєвської Т.П.

при секретарі Ткаченко В.М.

представника відповідачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ічня цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та стягнення матеріальної та моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 в позові вказує, що вона з дитинства знає ОСОБА_4, який проживав в сусідньому селі і з 1979 по 1985 рік підтримувала з ним відносини. Після цього 25 років його не бачила, т.я. він проживає з сімєю в Полтавській області.

В квітні 2010 року зустріла його на кладовищі в с. Більмачівка Ічнянського району Чернігівської області, де була разом з ОСОБА_5 З того часу вона його більше не зустрічала.

Згодом їй стало відомо, що в червні 2010 року ОСОБА_4 помер в якомусь готелі м. Прилуки. ОСОБА_3 поширює чутки, що в готелі, під час смерті ОСОБА_4 разом з ним була вона, що не відповідає дійсності. Ці відомості ганьблять її честь та гідність в очах чоловіка, дітей та односельців, спричинили їй моральні страждання, вона стала нервовою, погіршився настрій та стан здоровя.

Просить зобовязати ОСОБА_3 вибачитися перед нею та спростувати поширені нею недостовірні відомості та стягнути з неї на її користь моральну шкоду в сумі 4000грн.

Позивачка в суді позовні вимоги уточнила та просила стягнути крім моральної шкоди, матеріальну в сумі 458грн.07коп. за ліки, та суду пояснила, що з молоду була знайома з ОСОБА_4, з яким підтримувала відносини з 1979 по 1985 рік. Після цього 25 років його не бачила, т.я. він проживав з сімєю в Полтавській області. В квітні 2010 року випадково зустріла його на кладовищі в с. Більмачівка Ічнянського району Чернігівської області, між ними в присутності ОСОБА_5 відбулась розмова. З того часу вона його більше не зустрічала.

Через деякий час їй стало відомо, що в червні 2010 року ОСОБА_4 помер в готелі в м. Прилуки. Пізніше в селі стали поширюватись чутки, що під час смерті в готелі разом з ОСОБА_4 була вона, що не відповідає дійсності. Про це вона почула від ОСОБА_6, свахи ОСОБА_3, яка сказала, що якщо вона хоче знати подробиці, щоб звернулась до неї. ОСОБА_3 їй особисто про це не казала і раніш вона з нею знайома не була. Після цих неправдивих відомостей погіршився стан її здоровя, з 15 вересня по 28 вересня 2010 року вона перебувала на лікуванні в Ічнянській ЦРЛ з діагнозом невралгія трійчастого нерву.

Просить стягнути з відповідачки 4000грн. моральної шкоди, 458грн. 07коп. матеріальної шкоди, кошти, витрачені на лікування та просить суд зобовязати ОСОБА_3 вибачитися перед нею та спростувати поширені нею недостовірні відомості.

Відповідачка в суді позов не визнала та суду пояснила, що ОСОБА_4 її кум, проживав з сімєю в Полтавській області. В червні 2010 року помер, похований за місцем проживання. Будь-яких розмов про його стосунки з позивачкою вона ні з ким не вела.

Через деякий час після смерті ОСОБА_4 до неї додому приїхала ОСОБА_5, яка цікавилась чи була вона на похороні, на що вона відповіла, що була. Коли ОСОБА_5 спитала, чому ОСОБА_6 каже про те, що ОСОБА_4 помер в готелі в присутності В.О., вона відповіла, що цього вона не знає і нікому про це нічого не казала. Просить в позові відмовити.

Представник відповідачки ОСОБА_1 проти позову не заперечувала.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що є чоловіком ОСОБА_2 і він вважає, що чутки, які про його дружину поширює ОСОБА_3 неправдиві.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що в квітні 2010 року разом з позивачкою була на кладовищі в с. Більмачівка Ічнянського району Чернігівської області, там вони зустріли ОСОБА_4

Через деякий час селом пішли чутки, що він умер в м. Прилуки, в готелі і що там була присутня позивачка, вона поїхала до ОСОБА_3 і спитала, чому вона розповсюджує такі чутки, на що отримала відповідь, що вона про це нікому не казала.

Заслухавши сторони, свідків, представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні не було доведено, що ОСОБА_3 розповсюджувала неправдиву інформацію відносно позивачки, що вона доводила її до відома сторонніх осіб.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. У свою чергу 4,1 ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Суд не вправі зобовязати відповідача вибачитися перед позивачем, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення достовірної інформації не передбачено у ст.ст.16,77 ЦК України.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що у суда нема підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди на користь позивачки, оскільки не було встановлено її наявність та порушення прав позивача.

Керуючись ст. 10, 60, 212-215, 209 ч.3 ЦПК України, ст.ст.23, 1167, 1166, 297, 302, 277 ЦК України, суд

РІШИВ:

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні її позову до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та стягнення матеріальної та моральноїшкоди.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду через Ічнянський районний суд Чернігівської області протягом 10 днів з моменту його оголошення.

Суддя Т.П. Чугуєвська