16.09.10 ,
Апеляційний суд Херсонської області
Справа № 22ц-6513, 2010 р. Головуючий в І інстанції
Категорія 57 Доповідач: Прокопчук Л.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року вересня місяця «16» дня колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Лісової Г.Є.

Суддів Семиженка Г.В., Прокопчук Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в місті ОСОБА_2 на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 17 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в м. Нова Каховка про перерахунок та виплату пенсії по інвалідності відповідно до ст.ст.50,54 п.4,67,71 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,

в с т а н о в и л а:

25 травня 2010 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що він має статус громадянина, постраждалого від наслідків Чорнобильської катастрофи, 1 категорії інваліда ІІІ групи.

На підставі Закону України від 28 лютого 1991 року «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали від внаслідок Чорнобильської катастрофи» йому призначено пенсію та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, розмір яких повинен визначатися виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлена законами, але відповідач визначив розмір зазначених пенсій згідно з постановою Кабінету Міністрів України, що на думку позивача є неправомірним.

ОСОБА_3 вказував, що відповідно до статей 50 та 54 вищезазначеного Закону він має право на щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком і розмір його пенсії не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком, однак управління, усупереч зазначеним нормам, не провів відповідне нарахування цих пенсій.

Посилаючись на наведені обставини, ОСОБА_3 просив зобовязати управління Пенсійного фонду України в місті ОСОБА_2 провести перерахунок пенсії по інвалідності відповідно до вимог статей 49,50,54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01 вересня 2008 року і проводити нарахування та виплату пенсії згідно з приписами вказаного Закону в подальшому.

Рішенням Новокаховського міського суду від 17 червня 2010 року позов задоволено частково.

Зобовязано управління Пенсійного фонду України здійснити ОСОБА_3 перерахунок основної та додаткової пенсії з 01 травня 2010 року відповідно до ст.49,50, ч.4 ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі шести мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії за шкоду, завдану здоровю у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком як інваліду-чорнобильцю третьої групи 1 категорії.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, управління Пенсійного фонду України в м. Нова Каховка подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального права, просило його скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і йому встановлено ІІІ групу інвалідності.

Відповідно до ст.50 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ (далі Закону №796-ХІІ) «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до постраждалих першої категорії, що є інвалідами ІІІ групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Частиною четвертою ст.54 вищезгаданого Закону встановлено, що в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів ІІІ групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

Наявність такого права у позивача є визначальним для вирішення даного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України (ч.2 ст.46).

Виходячи з принципу пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що при визначенні розміру пенсії позивачеві застосуванню підлягають статті 50,54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанова Кабінету Міністрів України №1 від 03 січня 2002 року «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», на підставі якої була нарахована пенсія позивачу, оскільки остання істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Колегією суддів також не можуть бути прийняті до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги вимоги ч.5 ст.54 вищезгаданого Закону, якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом.

Тобто Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальних пенсій за віком.

Зі змісту статей 50,54 Закону №796-ХІІ випливає, що за основу нарахування пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, береться мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно з чинним законодавством визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

А зазначеною нормою закону визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

З огляду на вищезазначене колегія суддів вважає, що задовольняючи позов ОСОБА_3 частково, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що управління Пенсійного фонду України у м. Нова Каховка відмовляючи позивачу у перерахунку пенсії відповідно до вимог ст.ст.49,50, ч.4 ст.54 Закону 796-ХІІ, діяло неправомірно і тому підставно зобовязав управління вчинити вказані дії.

Законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції апеляційним судом перевірялось в межах доводів апеляційної скарги, яка висновків суду не спростовує, а отже підстав для її задоволення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.303,307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Нова Каховка відхилити, а рішення Новокаховського міського суду від 17 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: Г.Є.Лісова

Судді: Л.П.Прокопчук, Г.В.Семиженко

Копія вірна: ОСОБА_4