Справа № 22ц-9559/2010р. Головуючий в 1 інстанції:
Категорія 41 ОСОБА_1В
Доповідач:
ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року грудня місяця 09 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Кузнєцової О.А.

суддів Приходько Л.А.

ОСОБА_3

при секретарі Пащекун К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 27 вересня 2010 року в справі

за позовом

ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про вселення та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2010 року ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та вселення.

Обгрунтовуючи свої вимоги зазначала, що з 10 квітня 1996 року вона разом з донькою ОСОБА_6 проживає, з дозволу власника, у квартирі АДРЕСА_1. Власником вказаної квартири є її батько, ОСОБА_4, відповідач у справі. У звязку з укладенням нею шлюбу з ОСОБА_7 в жовтні 2008 року, відповідач змінив замки у квартирі, тим самим заперечуючи її право на користування квартирою. Під час проживання у квартирі вона зробила ремонт, повністю сплачувала витрати по утриманню квартири, будинку та прибудинкової території. Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 13.04.2010 року відмовлено у задоволені позову ОСОБА_4 до неї про зняття її з реєстраційного обліку за цією адресою. Іншого житла у неї немає, вимушена проживати у своєї знайомої. Просила суд визнати за нею право користування квартирою 1 буд. 6 по вул.. Куйбишева в смт Велика Лепетиха, усунути їй перешкоди у користуванні квартирою, вселити її в зазначену квартиру, а також зобовязати відповідача повернути їй свідоцтво про шлюб.

Під час розгляду справи позивачка змінила свої позовні вимоги, остаточно просила вселити її в квартиру АДРЕСА_1, усунути їй перешкоди у користуванні квартирою шляхом передачі їй ОСОБА_4 ключів від вказаної квартири.

Рішенням Великолепетиського районного суду Херсонської області від 27 вересня 2010 року позов задоволений. ОСОБА_5 вселена в квартиру АДРЕСА_2. Усунуті перешкоди ОСОБА_5 у користуванні вказаною вище квартирою шляхом зобов'язання ОСОБА_4 передати їй ключі від замка вхідних дверей даної квартири. Стягнуто з Шишлакова ВД на користь ОСОБА_5 судові витрати у розмірі 45.50грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4Я,, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову.

В судовому засіданні ОСОБА_4, апеляційну скаргу підтримав за обставинами викладеними у скарзі, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову.

Заперечуючи проти апеляційної скарги позивачка ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_8 зазначили, що рішення суду, на їх думку, є законним та обгрунтованим. Просять апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено що квартира АДРЕСА_3 належить на праві власності відповідачу, ОСОБА_4

В квітні 1996 року ОСОБА_4 вселив в належну йому квартиру свою дочку ОСОБА_5В та онуку ОСОБА_6В на умовах оплати позивачкою комунальних послуг та витрат на утримання будинку та прибудинкової території, при цьому термін проживання ОСОБА_5 у квартирі ОСОБА_4, не обумовлювався.

Під час проживання у квартирі позивачка оплачувала комунальні послуги та витрати на утримання будинку та прибудинкової території.

Через реєстрацію шлюбу позивачки з ОСОБА_7, між нею та відповідачем виник конфлікт, ОСОБА_4 у вересні 2008року замінив замки у спірній квартирі, заперечуючи її право на користування квартирою. Вказані обставини встановлені рішенням апеляційного суду Херсонської області від 13.04.2009 року у справі за позовом ОСОБА_4Я до ОСОБА_5 про зняття з реєстраційного обліку', а тому, відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України, доказуванню не підлягають.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_5 має право на користування квартирою 1 будинку 6 по вул. Куйбишева у смт Велика Лепетиха, а підстави, визначені законом, для визнання її такою, шо втратила право на користування відсутні.

Разом з тим, правильно та повно встановивши обставини справи, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позивачка набула право користування спірною квартирою як член сімї власника жилого будинку (квартири) та помилково застосував до виниклих правовідносин положення ст. 405 ЦК України, ст.ст. 65, 156 ЖК України, які регулюють правовідносини, щодо користування жилими приміщеннями членами сімї власника жилого будинку (квартири).

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК Укращи, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, згідно якої до членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постімо проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Отже, за правилами Житлового кодексу, до членів сімє власника будинку (квартири) віднесені діти власника, в тому числі і дорослі, за. умови їх сумісного проживання з власником.

Оскільки ОСОБА_5, будучи дочкою відповідача, проживає окремо від нього, підстав вважати її членом сімї власника квартири, у розумінні Житлового кодексу, відсутні.

З пояснень ОСОБА_4 вбачається, що він вселив позивачку в квітні 1996 року у належну йому квартиру, без визначення плати за користування жилим приміщенням, за умови оплати останньою комунальних послуг та витрат на утримання будинку та прибудинкової території, при цьому термін її проживання в квартирі сторонами не визначався. Вказані обставини позивачка під час розгляду справи не заперечувала.

Отже, між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст. 158 ЖК України, тобто між ОСОБА_5В та ОСОБА_4Я був укладений на невизначений строк усний договір найму жилого приміщення. Недотримання вимог частини 2 цієї ж статті щодо письмової форми договору, а також щодо умов про його реєстрацію не тягне за собою недійсність договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЖК України, наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення.

Права і обовязки наймача, а також членів його сімї визначаються умовами договору найму жилого приміщення та ст. 64 ЖК України, згідно якої члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що випливають із зазначеного договору.

За таких обставин, позивачка набула право користування спірною квартирою, в тому числі і право проживання в ний, на підставі договору найму укладеного між сторонами на невизначений термін. Підстави, визначені ст.ст. 163, 71 ЖК України, для визнання позивачки такою, що втратила право на користування цим жилим приміщенням відсутні. Питання щодо розірвання договору найму жилого приміщення, відповідно до вимог закону, відповідачем не вирішувалося.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Рішення суду слід змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення посилання на ч. 1ст. 65, ч. ч. 1,3 ст. 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України, як на підставу задоволення вимог позивачки, зазначивши, що позовні вимоги підлягає задоволенню відповідно до положень ст. 64, ч. 4 ст. 156, ч.І ст. 158 ЖК України. В решті рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК України, ст. 64, ч. 4 ст. 156, ч.І ст. 158 ЖК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 27 вересня 2010 року змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення посилання на ч. 1ст. 65, ч. ч. 1,3 ст. 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України, як на підставу задоволення позовних вимог ОСОБА_5, зазначивши, що позовні вимоги підлягають задоволенню з підстав визначених ст. 64, ч. 4 ст. 156, ч.І ст, 158 ЖК України.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: