Деснянський районний суд м.Чернігова
РІШЕННЯ

Іменем України

01 жовтня 2010 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

головуючого - судді Коверзнева В.О.,

при секретарі - Клименку С.В.,

з участю: представника позивача - ОСОБА_1, представника співвідповідача - адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління культури, туризму і охорони культурної спадщини Чернігівської обласної державної адміністрації, Чернігівського обласного академічного українського музично-драматичного театру імені ОСОБА_4 про поновлення на роботі,

встановив:

14.06.2010 року позивач звернувся до суду з позовом до Чернігівського обласного академічного українського музично-драматичного театру імені ОСОБА_4 про поновлення на роботі на посаді режисера-постановника театру з 14.05.2010 року, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 5000 грн у відшкодування завданої моральної шкоди.

В обґрунтування позову послався на відсутність у відповідача законних підстав для його звільнення з посади режисера-постановника театру за прогул, згідно пункту 4 статті 40 КЗпП України.

02.07.2010 року позивач звернувся до суду з позовом до Управління культури, туризму і охорони культурної спадщини Чернігівської обласної державної адміністрації, Чернігівського обласного академічного українського музично-драматичного театру імені ОСОБА_4 про поновлення на роботі на посаді Художнього керівника - головного режисера театру, зобов'язання здійснити перерахунок розміру заробітної плати, стягнення 5000 грн у відшкодування завданої моральної шкоди.

Позов мотивовано незаконністю звільнення його з посади Художнього керівника - головного режисера театру, у зв'язку з відсутністю у відповідача повноважень звільняти Художнього керівника - головного режисера театру.

Ухвалою судді від 09.07.2010 року обидва позови об'єднано в одне провадження.

У судовому засіданні представник позивача подав заяву про залишення позову від 14.06.2010 року без розгляду. Позов від 02.07.2010 року підтримав і наполягав на його задоволенні.

Ухвалою суду від 01.10.2010 року заяву задоволено, а позов від 14.06.2010 року залишено без розгляду.

Представник співвідповідача позов від 02.07.2010 року не визнала і просила відмовити в його задоволенні.

Представник відповідача не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Позивач працював у співвідповідача - в Чернігівському обласному академічному українському музично-драматичному театрі імені ОСОБА_4 на посаді Художнього керівника - головного режисера театру на підставі контракту від 19.10.2006 року, укладеного з відповідачем - Управлінням культури, туризму і охорони культурної спадщини Чернігівської обласної державної адміністрації (а.с. 19 - 26). Строк дії контракту до 19 жовтня 2011 року.

На підставі поданої позивачем заяви відповідач видав 02.03.2010 року наказ за № 15- к, яким звільнив позивача із займаної посади, в порядку переведення на посаду режисера- постановника цього ж театру, згідно пункту 5 статті 36 КЗпП України (а.с. 45, 46).

Позивач з наказом про звільнення не погодився у зв'язку з тим, що пунктом 8.5 Контракту йому заборонено достроково розривати контракт за власною ініціативою, а заяву про звільнення він подав внаслідок застосування з боку керівництва відповідачів психологічного тиску. Також вважає, що відповідач не має повноважень звільняти Художнього керівника - головного режисера театру, оскільки відповідно до положень статті 19 Закону України «Про театри і театральну справу» вирішення вказаного питання віднесено до виключної компетенції Чернігівської обласної ради.

Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного.

Пунктом 8.5 Контракту дійсно встановлено, що Художній керівник - головний режисер театру може зі своєї ініціативи розірвати контракт до закінчення терміну його дії лише у випадку систематичного невиконання відповідачем своїх обов'язків або прийняття ним рішень, що обмежують або порушують компетенцію і права Художнього керівника - головного режисера театру; у випадку хвороби або інвалідності, що перешкоджають виконанню обов'язків за контрактом і з інших поважних причин. В інших випадках Художній керівник - головний режисер театру не має права за своєю ініціативою розривати контракт до закінчення терміну його дії.

У той же час, контракт не містить положень, які б забороняли його дострокове розірвання за наявності відповідної згоди обох сторін.

Видання відповідачем наказу про звільнення позивача за заявою останнього, свідчить про наявність згоди відповідача на таке звільнення, що не суперечить вимогам трудового законодавства та умовам контракту.

Згідно статті 19 Закону України «Про театри і театральну справу» від 31.05.2005 року ./о 2605-ІУ, керівництво діяльністю державних та комунальних театрів у порядку, передбаченому їх установчими документами, здійснюється директором або художнім керівником театру, з якими засновник укладає трудовий договір (контракт) терміном до п'яти років, або на основі розмежування повноважень між директором і художнім керівником театру, з кожним з яких засновник укладає трудовий договір (контракт) терміном до п'яти років.

На підставі аналізу положень даної статті суд доходить до висновку, що Закон передбачає можливість укладення засновником контракту або з директором або з художнім керівником театру. Крім того не виключається можливість укладення окремих контрактів з директором і художнім керівником театру, проте за умови чіткого розмежування їхніх повноважень.

Загальновідомою є та обставина, що Чернігівський обласний академічний український музично-драматичний театр імені ОСОБА_4 має статус комунального підприємства і належить до сфери управління Чернігівської обласної ради. Очолює театр генеральний директор.

Позивач не надав суду жодного доказу на підтвердження укладення ним контракту з Чернігівською обласною радою, а тому його твердження про те, що саме Чернігівська обласна рада має право звільняти його з посади Художнього керівника - головного режисера театру суд вважає безпідставними і не приймає до уваги.

Відповідно до частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач зазначені вимоги закону не виконав і не надав суду жодного доказу на підтвердження застосування керівництвом відповідачів у відношенні нього психологічного тиску, що змусило позивача подати заяву про звільнення.

Вищевикладене в сукупності є підставою для відмови в задоволенні позову.

Керуючись статтями 10, 79, 81, 88, 208, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд

вирішив:

у задоволенні позову ОСОБА_3 до Управління культури, туризму і охорони культурної спадщини Чернігівської обласної державної адміністрації, Чернігівського обласного академічного українського музично-драматичного театру імені ОСОБА_4 про поновлення на роботі відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн, які зарахувати до Державного бюджету міста Чернігова.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області протягом 10 днів з дня його проголошення, в порядку встановленому статтею 294 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 04.10.2010 року.

Головуючий: