Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2010 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючої- судді ОСОБА_1

суддів: Гордійчук С.О., Хилевича С.В.

при секретарі Демчук О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівному апеляційну скаргу закритого акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" на рішення Сарненського районного суду від 03 лютого 2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до закритого акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" (далі ЗАТ КБ "ПриватБанк") про визнання протиправним збільшення процентної ставки за користування кредитом, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Сарненського районного суду від 03 лютого 2010 року задоволено вказаний позов.

Визнано протиправним збільшення процентної ставки за користування кредитом, яке здійснило ЗАТ КБ "ПриватБанк". Визнано протиправним і скасовано підпункти 2.3.1 пункту 2.3 Кредитного договору ROC0G0000020 від 03.09.2007 року, укладеного між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ "ПриватБанк" в частині права банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом в звязку з його нікчемністю. Стягнуто з ЗАТ КБ "ПриватБанк" 51 грн. державного мита. Позивачку від сплати державного мита звільнено на підставі п. 18 ст. 4 Декрету КМ України "Про державне мито"

Не погодившись з рішенням суду ЗАТ КБ "ПриватБанк" подав апеляційну скаргу, покликаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Доводить, що одностороннє підвищення процентної ставки здійснено у відповідності до умов кредитного, а саме, у п. 2.3.1 передбачено, що Банк надсилає Позичальнику письмове повідомлення про зміну процентної ставки. Таке повідомлення було направлено на адресу позивачки, що підтверджується витягом з реєстру.

Вважає, що Банк дотримався всіх вимог, передбачених умовами кредитного договору та чинного законодавства, а тому оскаржуване рішення є безпідставним та необгрунтованим.

За таких обставин просить рішення суду першої інстанції скасувати.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.09.2007 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за яким банк надав позичальнику кредит в розмірі 256495 грн. 00 коп. зі сплатою 1.17% щомісячно за користування кредитними коштами на суму залишку заборгованості за Кредитом.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не погоджувались у письмовій формі зміни в умовах кредитного договору від 30.09.2007 в частині зміни відсоткової ставки за кредитним договором на 16.08% та 22.54% на рік. Вказані зміни здійснені ЗАТ КБ "ПриватБанк" в односторонньому порядку всупереч вимогам закону і тому мають бути визнані протиправними.

Однак з таким висновком, колегія суддів апеляційного суду погодитись не може.

Згідно ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 2.3 підпункту 2.3.1 Договору передбачено право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при певних умовах, в тому числі при збільшенні курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення Договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідності валюті (по ставці НБУ). При цьому Банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки.

Таке ж положення передбачено ч.4 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів".

Лист від 29.09.2008 року № 20.1.3.2/6-22855/5277 про те, що починаючи з 10.11.2008 року відсоткова ставка за кредитним договором № ROC0G0000020 від 03.09.2007 року, який укладений між сторонами по справі складатиме 16.08% на рік був позивачкою отриманий вчасно ( а саме в жовтні 2008 року), про що в судовому засіданні нею не заперечувалось.

За таких обставин, підвищення відсоткової ставки до 16.08% відбулося згідно п. 2.3 п.п.2.3.1 Договору та ч.4 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів".

Отже, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в цій частині слід відмовити.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 09 січня 2009 року відповідач направив на адресу ОСОБА_2 лист в якому вказав, що із 01 лютого 2009 року відсоткова ставка за користування кредитом зібльшується до 22,54 % річних.

Проте, відповідно до вимог ст.1056-1 ЦК України, яка вступила в законну силу з 9 січня 2009 року, встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

За таких обставин, оскільки ЗАТ КБ "ПриватБанк" збільшив відсоткову ставку з 01 лютого 2009 року, тобто фактичне підвищення відсотків відбулося після 09 січня 2009 року і станом на лютий 2009 року діяла передбачена законом заборона змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку, то колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині слід задовольнити.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування підпункту 2.3.1 пункту 2.3 Кредитного договору ROC0G0000020 від 03.09.2007 року, у звязку з його нікчемністю, суд першої інстанції виходив із того, що умови цього підпункту суперечать вимогам чинного законодавства, а саме ст. 1056-1 ЦК України.

Однак з таким висновком суду колегія суддів апеляційного суду не погоджується.

Договір кредиту був укладений між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ "ПриватБанк" 03.09.2007 року, тобто до вступу в законну силу 09.01.2009 року ст. 1056-1 ЦК України.

Крім того, згідно ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Отже, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що в задоволенні даної позовної вимоги ОСОБА_2 слід відмовити.

За таких підстав судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

На підставі наведеного, керуючись, ст.ст. 651, 1056-1 ЦК України, ст. ст. 11, 303, 304, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу закритого акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" задовольнити частково.

Рішення Сарненського районного суду від 03 лютого 2010 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ЗАТ КБ "Приватбанк" задовольнити частково.

Визнати недійсним підвищення в односторонньому порядку з 01 лютого 2009 року процентної ставки за користування кредитом за кредитним договором № ROC0G0000020 від 03.09.2007 року, укладеного між ЗАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_2.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: Шеремет А.М.

Судді: Гордійчук С.О.

ОСОБА_3