Кіровський районний суд м.Дніпропетровська
Справа №2-501/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2010 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Постика Т.В.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Комунального підприємства «Житловик», третя особа Відділ державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, Комунального підприємства «Житловик», третя особа Відділ державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову, неодноразово уточнюючи та доповнюючи позовні вимоги, остаточно зазначила, що 14.03.1996 року уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_3 19.09.1999 року шлюб з останнім було розірвано. Від шлюби вони мають неповнолітню дитину доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розлучення залишилась проживати разом з нею. Відповідно до постанови Верхньодніпровського районного суду від 05.01.1999 року відповідач ОСОБА_3 повинен сплачувати аліменти в розмірі ? з усіх видів доходу щомісяця на утримання дитини. В ході виконання судового рішення державним виконавцем ВДВС Верхньодніпровського районного управління юстиції було направлено виконавчий лист до бухгалтерії КП «Житловик» де працює ОСОБА_3 для стягнення аліментів із заробітної плати останнього. Проте підприємством перерахування аліментів на її користь здійснюється несвоєчасно та на теперішній час мається заборгованість. З урахуванням цього просила стягнути з відповідачів ОСОБА_3В та КП «Житловик» пеню за прострочення сплати аліментів за період з 20.02.2008 року по 20.02.2009 року в розмірі 12453 грн. 07 коп., відшкодувати моральну шкоду в розмірі 4800 грн., витрати на правову допомогу в сумі 1450 грн.

В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та, посилаючись на викладені в позові підстави, просила останній задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав, зазначивши, що дійсно на теперішній час існує заборгованість по аліментах перед позивачкою. Однак остання виникла з вини КП «Житловик», яке своєчасно не виплачує йому заробітну плату та відповідно не утримує з останньої та не перераховує на користь позивачки аліменти в необхідному розмірі. Також надав заяву, в якій просив подальший розгляд справи проводити у його відсутності.

Представник відповідача КП «Житловик» в судовому засіданні визнав факт несвоєчасного утримання та перерахування позивачці аліментів, зазначивши, що це сталось через тяжкий фінансовий стан на підприємстві. Також повідомив, що на теперішній час заборгованість по сплаті аліментів відсутня.

Представник третьої особи ВДВС Верхньодніпровського районного управління юстиції в попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримала, зазначивши, що державним виконавцем було направлено виконавчий лист за місцем роботи боржника ОСОБА_3 в КП «Житловик» з розпорядженням щодо порядку утримання аліментів. В ході подальших перевірок щодо правильності та своєчасності сплати аліментів, було встановлено, що із заробітної плати ОСОБА_3 аліменти утримуються щомісячного але на користь позивачки своєчасно не перераховуються, в звязку з чим на теперішній час існує заборгованість. В подальшому третьою особою було надано заяву про проведення розгляду справи у відсутності представника відділу виконавчої служби.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.03.1996 року по 19.03.1999 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Постановою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05.01.1999 року зі ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки на користь позивачки в розмірі ? з усіх видів доходів, починаючи з 21.12.1998 року до повноліття дитини (а.с.11).

На підставі вказаної постанови суду було видано виконавчий лист, який направлено до виконання до ВДВС Верхньодніпровського районного управління юстиції, державним виконавцем якого в подальшому виконавчий лист з відповідним розпорядженням було направлено за місцем роботи боржника ОСОБА_3 до бухгалтерії КП «Житловик» для утримання та перерахування аліментів на користь позивачки ОСОБА_1

Як зазначила позивачка та не заперечував в судовому засіданні представник відповідача КП «Житловик», останнє аліменти з заробітної плати ОСОБА_3В, на користь позивачки нараховувало щомісяця, але перераховувала на розрахунковий рахунок не своєчасно, в звязку з чим виникла заборгованість.

Вказане підтверджується також наданими представником відповідача довідками про наявну заборгованість по аліментам (а.с.59,87).

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

З урахуванням зазначених вище обставин та положень закону, суд вважає доведеним факт несвоєчасного перерахування аліментів на користь позивачки та наявність заборгованості по аліментам.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст.194 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Відповідно до ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Відповідно до ст.86 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач має право звернутися з позовом до юридичної особи, яка зобов'язана провадити стягнення коштів з боржника, у разі невиконання рішення з вини цієї юридичної особи.

Враховуючи зазначені вище положення закону, суд вважає, що пеня за несвоєчасну сплату аліментів підлягає стягненню саме з КП «Житловик», оскільки саме вказане підприємство було зобов'язане провадити стягнення коштів з боржника ОСОБА_3 та не робило цього своєчасно.

При визначенні періоду за який повинна бути стягнута пеня та розміру останньої, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням

фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно останніх уточнень до позовної заяви позивачка просила стягнути пеню за останній, з моменту звернення до суду, рік прострочення сплати аліментів, а саме: за період з 20.02.2008 року по 20.02.2009 року в розмірі 12453 грн. 07 коп.

Як вбачається з зазначених вище довідок про розмір заборгованості по аліментах, заборгованість по аліментах перед позивачкою становила: в 2008 році 2829 грн. 97 коп. (лютий - 275 грн. 99 коп., березень 281 грн. 59 коп., квітень 281 грн. 17 коп., травень 255 грн. 58 коп., червень 254 грн. 24 коп., липень 310 грн. 80 коп., серпень 250 грн. 30 коп., вересень 297 грн., жовтень 309 грн. 79 коп. листопад 269 грн. 39 коп., грудень 44 грн. 12 коп.), в січні 2009 року 174 грн. 14 коп.

З позовом до суду позивачка звернулась 27.02.2009 року.

Таким чином, з урахуванням положень ч.2 ст.258 ЦК України та ч.1 ст.11 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги позивачки в частині стягнення пені за прострочення сплати аліментів підлягають частковому задоволенню та з КП «Житловик» на користь позивачки ОСОБА_1 слід стягнути пеню за період з 27.02.2008 року по 20.02.2009 року в сумі 8807 грн. 98 коп., виходячи з наступного розрахунку:

-за період з 27 по 29 лютого 2008 року 19 грн. 03 коп. (275 грн. 99 коп. / 29 днів х 2 дні);

-за березень 2008 року 281 грн. 59 коп.;

-за квітень 2008 року 281 грн. 17 коп.;

-за травень 2008 року 255 грн. 58 коп.;

-за червень 2008 року 254 грн. 24 коп.;

-за липень 2008 року 310 грн. 80 коп.;

-за серпень 2008 року 250 грн. 30 коп.;

-за вересень 2008 року 297 грн.;

-за жовтень 2008 року 309 грн. 79 коп.;

-за листопад 2008 року 269 грн. 39 коп.;

-за грудень 2008 року 44 грн. 12 коп.;

-за період з 01 по 20 січня 2009 року 112 грн. 35 коп. (174 грн. 14 коп. / 31 день х 20 днів)

а всього 2685 грн. 36 коп.

2685 грн. 36 коп. / 100% х 328 днів = 8807 грн. 98 коп.

В іншій частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості по аліментах позивачці слід відмовити.

Також не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідачів моральної шкоди за затримку у виплаті аліментів, оскільки спірні правовідносини між сторонами регулюються нормами СК України, зокрема ст.196 СК України, якою за несвоєчасну сплату аліментів передбачена відповідальність у вигляді сплати неустойки (пені) та не передбачено відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України з відповідача КП «Житловик» на користь позивачки також підлягають стягненню витрати на правову допомогу в сумі 1450 грн. (а.с.9-10,85) та в дохід держави судовий збір в розмірі 88 грн. 08 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.194,196 СК України, ст.86 Закону України «Про виконавче провадження», ст.258 ЦК України, ст.ст.10-12,58-61,79,88,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Комунального підприємства «Житловик», третя особа Відділ державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Житловик» на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 27 лютого 2008 року по 20 лютого 2009 року в сумі 8807 грн. 98 коп., витрати на правову допомогу в сумі 1450 грн., а всього стягнути з Комунального підприємства «Житловик» на користь ОСОБА_1 10257 грн. 98 коп.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства «Житловик» на користь держави судовий збір в сумі 88 грн. 08 коп. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., а всього 208 грн. 08 коп. судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подачі протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження апеляційної скарги, або в порядку передбаченому ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя С.Ю.Казак