Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

Іменем України

22 липня 2010 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Широкової Л.В.,

ОСОБА_1

при секретарі Сапінській Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні сараєм та земельною ділянкою, відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 14 червня 2010 року,

встановила:

В серпні 2009 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила усунути перешкоди в користуванні сараєм по 5-му пров. Кривий Брід, 2 в м.Житомирі, зобовязавши відповідача знести самовільну двоповерхову будівлю розміром 6,0х10,0 м. Також просила зобовязати відповідача повернути в її користування земельну ділянку площею 10 кв.м. і стягнути з нього моральну шкоду в розмірі 5000грн. В обґрунтування позову зазначила, що вони з відповідачем та ОСОБА_4 є співвласниками домоволодіння за вказаною адресою. ОСОБА_3 захопив частину її земельної ділянки, його самовільна двоповерхова будівля побудована впритул до її сараю і створює перешкоди в користуванні ним.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 14 червня 2010 року позов частково задоволено. Зобовязано ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні належним ОСОБА_2 сараєм шляхом знесення самочинної двоповерхової будівлі розміром 6,0х10,0 м; повернути у користування ОСОБА_2 земельну ділянку площею 10 кв.м. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 500 грн. моральної шкоди та судові витрати. В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення про відмову в позові. Апелянт посилається на те, що позивачка не має передбачених Земельним кодексом України документів на право користування спірною земельною ділянкою.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є співвласниками домоволодіння по 5-му пров. Кривий Брід, 2 в м.Житомирі. Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради народних депутатів від 16.04.1957 року № 346 за даним домоволодінням зареєстрована земельна ділянка площею 600 кв.м. Угода про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою від 27.03.2009 року ОСОБА_3 не підписана (а.с.5)

Як розяснено у підпункті „в пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року „Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ( із змінами та доповненнями від 19 березня 2010 року), з січня 2002 року відповідно до ст.125 ЗК України право користування земельною ділянкою виникало після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право важності чи право постійного користування або укладення договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а з 2 травня 2009 року у відповідності із законом України від 5 березня 2009 року № 1006-VІ право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Позивачем не надані докази на підтвердження реєстрації за нею та іншими співвласниками права власності або права постійного чи тимчасового користування земельною ділянкою. Отже, на даний час земельна ділянка при домоволодінні по 5-му пров. Кривий Брід, 2 в м.Житомирі є комунальною власністю територіальної громади в особі Житомирської міської ради (ч.1,2 ст.83 ЗК України).

Зобовязавши відповідача повернути у користування позивачки земельну ділянку площею 10 кв.м., яка є комунальною власністю, а також зобовязавши відповідача знести будівлю, яка знаходиться на земельній ділянці комунальної власності, суд першої інстанції вирішив питання про права Житомирської міської ради, яка не брала участь в розгляді справі. Крім того, до участі в справі не була притягнута співвласниця домоволодіння по 5-му пров. Кривий Брід, 2 ОСОБА_4

За таких обставин рішення належить скасувати в порядку п.4 ч.1 ст.311 ЦПК України, а справу направити на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 311, 314, 315, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Скасувати рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 14 червня 2010 року, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

Головуюча: Судді: