Апеляційний суд Івано-Франківської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2010 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Бойчука І.В.

суддів Павлишиної А.Т., Вакарук В.М.,

секретаря Юрків І.П.

сторін : представника ПАТ «Ерсте Банк» ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Ерсте Банк», третьої особи приватного нотаріуса ОСОБА_2 про скасування виконавчого напису нотаріуса за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 06 травня 2010 року, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 06 травня 2010 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Ерсте Банк», третьої особи приватного нотаріуса ОСОБА_2 про скасування виконавчого напису нотаріуса. В апеляційній скарзі на дане рішення представник ОСОБА_1 вказує, що відповідач вимогу про усунення боргового зобовязання йому не направляв, він такого не отримував і підпис на повідомленні не його. Генеральна кредитна угода не є документом, що стверджує безспірність заборгованості боржника. Таким документом є кредитний договір. Суд таке суттєве порушення не дослідив і не навів аргументів з посиланням на норму права про її законність. Оскільки сторонами генеральної кредитної угоди було оскаржено укладені у її рамках кредитні договори, то виникнення заборгованості на їх основі не мало безспірного характеру. Відповідач приховав перед нотаріусом факт оскарження кредитних договорів. Нотаріусом у виконавчому написі не зазначено строку, за який проводиться стягнення, тому не зрозумілим є за який строк стягається заборгованість і пеня.

________________________________________________________________________________

Справа № 22-ц- 2255 /2010 р. Головуючий у 1 інстанції: Антоняк Т.М. Категорія 57 Доповідач: Бойчук І.В.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції. В засіданні апеляційного суду представник апелянта не зявився, хоча належним чином судом повідомлений про час і місце слухання справи та за допомогою телефонного звязку. Представник ВАТ «Ерсте Банк» доводів апеляційної скарги не визнав і вважає рішення суду правильним. Вислухавши доповідь судді, пояснення представника банку, перевіривши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що в забезпечення виконання Генеральної кредитної угоди №010-05/152 від 10.07.2006 року між ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ВАТ «Престиж» було укладено іпотечний договір, відповідно до якого позивач передав в іпотеку ВАТ «Престиж» нежитлові приміщення першого та другого поверхів по вул.. Дністровській, буд. 26 в м. Івано-Франківську, належні ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на праві приватної власності. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 18 лютого 2009 року було вчинено виконавчий напис, згідно якого було запропоновано звернути стягнення на заставне майно, вказане за вищеназваною адресою під реєстраційними номерами ДРПВНМ 6754079; 6754144; 5974485; 5950029. Судом першої інстанції обґрунтовано відхилено посилання апелянта на порушення приватним нотаріусом ОСОБА_2 п.283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки на адресу ОСОБА_4 направлялися письмові вимоги про порушення зобовязань, про що свідчать поштові повідомлення ( а.с. 55-57). Оскільки відповідно до п.1.1 Генеральної угоди кредитні кошти надаються позичальникам в порядку і на умовах, визначених у кредитних договорах, укладених у рамках цієї Генеральної кредитної угоди, які є її невідємними частинами. За таких обставин доводи апелянта про те, що така Генеральна угода не стверджує безспірності заборгованості боржника не відповідає суті такої угоди та матеріалам справи. Не заслуговують на увагу доводи апелянта щодо не зазначення нотаріусом у виконавчому написі строку, за який проводиться стягнення. Згідно тексту виконавчого напису (а.с. -14 зворот) вбачається, що такий строк платежу настав з 30 січня 2009 року. Судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування з мотивів, наведених у скарзі, не встановлено. При цьому пеня по борговому зобовязанню та інші платежі нараховані станом на 10 лютого 2009 року.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 307,308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,- ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 06 травня 2010 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двадцяти днів.

Судді: І.В.Бойчук

ОСОБА_5

ОСОБА_6