Справа №2-37/2010р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.10 року Онуфріївський районний суд Кіровоградської області

в складі:

головуючого: судді Шелесько В.Д.,

при секретарі: Гладкій Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Онуфріївка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по заробітній платі за період з 10 грудня 2008 року по 10 квітня 2009 року та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу по недостачі в магазині,-

В С Т А Н О В И В:

В позові позивач ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі за період роботи в магазині, належному ОСОБА_2 за період з 10грудня 2008 року по 10 квітня 2009 року в сумі 5407 грн. та компенсацію при звільненні 1200 грн, а всього 6607 грн. та моральну шкоду 5000 грн. Посилається на те, що вона з 28.01.2008 року по 10.04.2009 року працювала в магазині, належному ОСОБА_2, в с. Вишнівці Онуфріївського району і при звільненні не розрахувалась з нею. При роботі в магазині вона працювала більш нормального робочого часу, однак їй за цей час не доплачували.

Фактично по договору ОСОБА_2 сплачувала 1500 грн. в місяць, що підтверджується довідкою про доходи. Компенсацію за невикористану відпустку передбачену договором в 24 робочих дні вона не отримала. Сплачуючи їй мінімальну заробітну плату відповідач порушила трудове законодавство. Порушення її прав завдало їй моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач змінила свої позовні вимоги та просила стягнути з ОСОБА_2 заборгованість по зарплаті з 10 грудня 2008 року по 18 лютого 2009 року у сумі 3000 грн., та відпускні, а також моральну шкоду у сумі 5000 грн. Вона пояснила, що дійсно працювала в магазині у вказаний в заяві час разом з продавцем ОСОБА_3 почергово через 1-3 дні. За договором повинна була нараховувати 50% мінімальної зарплати, поскільки працювала вона і ОСОБА_3. Фактично була домовленість з ОСОБА_2 про оплату по 1500 грн. в місяць їй і ОСОБА_3, а по трудовому договору було інше. ОСОБА_2 з нею розрахувалась по 10 грудня 2008 року, а потім вона з чоловіком у ОСОБА_4 чоловіка відповідача взяли в борг 35 000 грн. і після цього їй з/плату не платили.

В першій позовній заяві вона помилково вказала 2200 грн., а фактично за 4 місяці з розрахунку 1500 грн. в місяць заборгованість становить 6000 грн, з яких необхідно вирахувати 593 грн, які були виявлені при недостачі, а тому необхідно стягнути 5407 грн. Фактично вона працювала по 18.02.2009 року бо їй після виявлення недостачі в 593 грн. ОСОБА_2 сказала щоб вона не виходила на роботу. Фактично вона просила у ОСОБА_2 600 грн. в борг для погашення боргів за електроенергію і ОСОБА_2 це дозволила. Вона взяла цю суму з каси магазину. Ніякої розписки не писала і про це ніхто не знав. Проте в цей же день провели ревізію і ОСОБА_2 заставила її написати розписку, що вона 593 грн взяла без дозволу. Вказану суму вона повернула на 2-й день, бо не використала борг, в присутності ОСОБА_3. Розписку про повернення боргу не витребувала від ОСОБА_5. З 18.02.2009 року вона не працювала, а розрахували тільки 10.04.2009 року. В грудні і січні з/плату не платили і в рахунок боргу чоловіка не враховували. До суду не зверталась раніше, бо ОСОБА_2 обіцяла розрахуватись. Договір про роботу вона отримала, але його уважно не читала. За вказаних обставин вона зустрічний позов ОСОБА_2 не визнає, бо з нею розрахувалась. Дійсно довідку з розміром зарплати 1500 грн. в вересні 2009 року вона брала у ОСОБА_2 для оформлення кредиту.

Позивач ОСОБА_2 в позовній (зустрічній) заяві просила стягнути з ОСОБА_1 незаконно вилучені з каси її магазину 593 грн. до 18.02.2009 року. Недостача була виявлена 18.02.2009 року. За період до даного часу ОСОБА_1 вказаної суми їй не повернула. За роботу в магазині вона з ОСОБА_1 повністю розрахувалась і заборгованості по з/платі немає. Порушуючи умови договору, самовільно залишивши місце роботи ОСОБА_1 спричинила їй моральну шкоду в 1500 грн. Позов ОСОБА_1 по заборгованості вона не визнає.

В судовому засіданні ОСОБА_2 частково змінила позовні вимоги і просила стягнути з ОСОБА_1 593 грн. боргу та 5000 грн. моральної шкоди.

Вона пояснила, що відповідач на роботу була прийнята по трудовому договору. На час прийняття була домовленість про виплату мінімальної зарплати на 0,5 ставки. Період роботи з 8 до 17 годин, а якщо працівники переробляли то вона доплачувала грошима без переоформлення часу. В борг відповідачка 600 грн. у неї не просила і дозвіл на взяття такої суми з каси магазину вона не давала. 18.02.2009 року була зроблена ревізія і виявлена недостача в 593 грн, при цьому ОСОБА_1 написала розписку. ОСОБА_1 і раніше брала гроші з каси магазину. За 1500 грн. зарплати домовленості не було, бо вона не могла 3000 грн. платити 2-м продавцям. Після ревізії з 18.02.2009 року ОСОБА_1 в магазині не працювала, бо не виходила на роботу. Зарплату продавцям вона видавала по відомостях. Папка з цими відомостями за 2008 та 2009 рік знаходилась в магазині, а після того як ОСОБА_1 перестала працювати в магазині папка ця зникла. Доступ до магазину мали вона, ОСОБА_1 і ОСОБА_3. Зарплату продавці отримували своєчасно і в розмірі виходячи з мінімальної зарплати. Все це відображено і в книзі по зарплаті, яка в неї є і з даної книги вона зробила виписку по зарплаті ОСОБА_1. Звільнити вона ОСОБА_1 могла тільки 10 квітня 2009 року, коли та з'явилась до неї. Вона могла звільнити ОСОБА_1 за недовіру, але та просила не робити цього і вона погодилась на це і звільнила за власним бажанням.

За лютий місяць з/плату в сумі 87 грн. ОСОБА_1 не отримала. Відпустки ОСОБА_1 не надала, поскільки та не пропрацювала рік, працюючи на 0,5 ставки. За перероблений час вона продавцям доплачувала, а тому позов ОСОБА_1 не визнає і в його задоволенні просить відмовити. В судових дебатах ОСОБА_2 вимоги про стягнення з ОСОБА_1 моральної шкоди просила віднести на розсуд суду.

Суд, вислухавши сторони, свідка і дослідивши матеріали справи, вважає, що позови ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню з таких підстав:

Згідно з трудового договору, укладеного 28.01.2008 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_1, остання прийнята на роботу продавцем магазину «Продукти» в с. Вишнівці, термін роботи з 8 до 17 годин, та перервою на обід з 12 до13 годин з вихідними днями в суботу та неділю. Тривалість щорічної оплачуваної відпустки за згодою працівника 24 календарних дні. Оплата праці в розмірі мінімальної зарплати пропорціально відпрацьованому часу. Прийнята на роботу 28.01.2008 року, звільнена 10.04.2009 року.

а.с. 4.

Аналогічний договір був заключений 20.02.2008 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_6.

а.с. 40-41.

Згідно наданої довідки ПП ОСОБА_2 ОСОБА_1 в 2008 році відпрацьовувала щоденно впродовж місяця по 4 год. В день і їй була нарахована та виплачена заробітна плата в розмірі 50 відсотків мінімальної заробітної плати на відповідний період, вказано, що ОСОБА_1 вказану зарплату за виключенням відрахувань, передбачених законодавством.

а.с. 14.

З оглянутих в судовому засіданні відомостей по заробітній платі 2006-2007 та 2009 рік вбачається, що працівникам ПП Гога виплачувалась з/плата в розмірі 50 відсотків мінімальної зарплати і про її одержання працівники розписувались. З відомостей про виплату зарплати за 2009 рік вбачається, що працівник ОСОБА_3 отримувала зарплату в розмірі 50 відсотків мінімальної зарплати. В відомості за лютий 2009 року підпис ОСОБА_1 за отримання 87,95 грн. відсутній.

Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення Онуфріївської РДА розмір мінімальної заробітної плати за грудень 2008 року і січень-лютий 2009 року становив 605 грн.

а.с. 35.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що в магазині «Продукти» в с. Вишнівці, належному ОСОБА_2 вона працює з 2008 року по даний час. Спочатку працювала разом з ОСОБА_1. Оформлена була по договору на 0,5 ставки і за роботу отримувала половину мінімальної зарплати. З ОСОБА_1 працювали почергово через 2-3 дні кожна. Спочатку все було нормально. ОСОБА_1 іноді з каси брала гроші, а потім їх повертала. Зарплату отримували через пів місяця, розписуючись про отримання. На початку 2009 року була в магазині ревізія і встановлена недостача в 600-700 грн. ОСОБА_5 і ОСОБА_1 був спір за вказану недостачу. ОСОБА_7 писала якусь заяву, чи розписку, потім кинула ключі від магазину і пішла. Про те що ОСОБА_7 давала ОСОБА_7 в борг гроші вона не чула. В її присутності ОСОБА_7 ніяких грошей після цього не повертала. Дійсно в магазині знаходилась якась папка з документами, яка пропала після уходу ОСОБА_7, про що було виявлено через 1-2 тижні. Про те, що їй будуть виплачувати зарплату в 1500 грн. в місяць ОСОБА_7 їй не говорила, а за ОСОБА_7 не знає. З розмов знає, що ОСОБА_7 брала у ОСОБА_7 довідку про зарплату для оформлення кредиту. Платили зарплату по відомостях, та за перепрацювання часу, а за інші виплати вона не знає. Про те, що ОСОБА_7 не розрахувалась з ОСОБА_7 після звільнення вона не чула, а з нею ОСОБА_7 розраховувалась своєчасно. Доплата за надурочний час ОСОБА_7 проводила з ними. Якби вони не захотіли працювати після закінчення роботи магазину, то їх би ніхто не заставив. ОСОБА_7 про не розрахунок з нею після звільнення не говорила. Розмір доплат за надурочний час вона не памятає. При роботі з ОСОБА_7 в магазині недостачі виявлялись і раніше і вона їх погаша разом з ОСОБА_7, хоча з каси магазину грошей не брала.

Згідно акта ревізії від 18.02.2009 року була встановлена недостача товарів на 593 грн.

а.с. 21-24.

В цей же день ОСОБА_1 написала ПП Гога заяву про те, що вона взяла 593 грн. з каси без дозволу ОСОБА_2

а.с.13.

Виходячи з викладених доказів суд вважає, що ПП ОСОБА_2 не виплатила ОСОБА_1 заробітну плату за грудень в сумі 288 грн.82 коп., за січень 2009 року 288 грн. 51 коп. і за лютий 2009 року 87 грн. 95 коп., а всього в сумі 665 грн. 28 коп. (з врахування відрахувань) поскільки доказів про ці виплати суду не надала.

ОСОБА_1 не повернула борг ОСОБА_2 по недостачі виявленій в магазині 18.02.2009 року в сумі 593 грн., поскільки вона доказів про повернення вказаної суми ОСОБА_2 не надала.

В результаті зарахування вказаних невиплат з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути заборгованість по заробітній платі в сумі 72 грн. 28 коп.

У відповідності ст. 75 КЗпП України щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менше як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору.

Поскільки ОСОБА_1 за час її роботи з 28.01.2008 року по 18.02.2009 року в ПП ОСОБА_2 відпустка не надавалась, компенсація за відпустку не виплачувалась, то суд вважає необхідним зобовязати ПП ОСОБА_2 провести розрахунок оплати за невикористану відпустку за вказаний період і провести оплату компенсації за невикористану відпустку.

Враховуючи, що позови сторін задоволені в незначних сумах суд вважає, що підстав для стягнення моральної шкоди з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 та з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 немає. Сторони в судовому засіданні не надали достатніх доказів про спричинення їм моральної шкоди, а неприязнь однієї сторони до другої із-за невиплати незначних сум суд не вважає моральною шкодою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 83, 115, 116 КЗпП України ст.ст. 509, 526 ЦК України ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

Позови задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 заборгованість по нарахованій та невиплаченій заробітній платі за період з 10 грудня 2008 року по 18 лютого 2009 року у сумі 72 (сімдесят дві) грн. 28 коп.

Зобовязати ОСОБА_2 провести нарахування та виплату компенсації за невикористану відпустку ОСОБА_1 за час її роботи продавцем магазину «Продукти» в с. Вишнівці Онуфріївського району, належному ОСОБА_2, з 28 січня 2008 року по 18 лютого 2009 року в розмірах передбачених законодавством.

Відмовити сторонам в задоволенні позову про стягнення моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 недоплачену суму судових зборів : на користь держави судовий збір (державне мито) у сумі 30 (тридцять)грн. 07 коп. та на користь судових органів судовий збір за ІТЗ судового розгляду у сумі 45 (сорок пять) грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подачі до Онуфріївського районного суду заяви про апеляційне оскарження на протязі 10 днів з дня його проголошення та подання після цього на протязі 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя Онуфріївського районного

суду Кіровоградської області ОСОБА_8