Справа №: 2-912/10
РІШЕННЯ

Іменем України

"22" квітня 2010 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі: судді - Чохонелідзе Л.М.,

при секретарі - Юрчук Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Позивач посилався на те, що 10.02.2000 року було укладено договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1, так як третя особа чинить перешкоди у користуванні квартирою відповідачці ОСОБА_2, просить визнати недійсним договір купівлі-продажу недійсним та застосувати наслідки недійсності правочину.

В судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Відповідач та її представник позовні вимоги визнали у повному обсязі.

Представник третьої особи заперечувала щодо задоволення позовних вимог та наполягала на застосуванні позовної давності.

Вислухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити.

10.02.2000 року було укладено договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 до ОСОБА_2, який посвідчено нотаріально.

Судом встановлено, що сторони усі умови вищевказаного договору купівлі-продажу нерухомого майна виконали, даний факт визнано сторонами.

Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

З урахуванням викладеного та того, що вчинення правочину відповідало справжній волі сторін, тобто нотаріальне посвідчення договору, проживання у вищезазначеній квартирі майже 10 років, тобто відбулося повне виконання договору купівлі-продажу, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Крім того, не приймаються судом до уваги та оцінюються критично, твердження

представника позивача та позивача щодо поважної причини пропуску позовної давності, такяк відповідач ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_3 знаходилися у шлюбі.

Суд дійшов висновку, що позивачем пропущенні строки подачі позовної заяви до

суду та не заявлено клопотання, щодо поновлення строків для звернення до суду з позовом.

Згідно із ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може

звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється

тривалістю у три роки.

Враховуючи вищевикладене суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Згідно ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати

присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а

відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст. ст. 256, 257, 328, 334, 657 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 130, 209,212, 213-215 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду

Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дняпроголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про

апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк встановлений статтею 294 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його нескасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: Л.М.ЧОХОНЕЛІДЗЕ