Справа № 2 238/ 10 р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

2 червня 2010 р. Ленінський районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю позивачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, , відповідачки ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним.

Позивачка вказувала на те, що вона і відповідачка є доньками ОСОБА_5, який помер 18 березня 2009 р.. За три місяці до смерті батька вона дізналася, що належна йому частка житлового будинку №23 по вул.Зеленій у м.Миколаєві подарована ще у 2007 р. її сестрі, відповідачці у справі, ОСОБА_3. Посилаючись на те, що ще за свого життя батько мав намір звернутись до суду із позовом про визнання зазначеного договору недійсним, для чого уклав із нею договір про надання йому допомоги у зверненні до суду, оскільки при укладенні спірного договору батько страждав різноманітними хворобами, внаслідок чого проходив лікування та перебував на обліку у поліклініці, вживав сильнодіючі ліки, які впливали на його свідомість. Посилаючись на те, що при укладенні спірної угоди батько через свій психічний стан не усвідомлював значення своїх дій і не міг керувати ними, просила суд визнати договір дарування частки житлового будинку недійсним з цих підстав.

У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали вимоги позову, просили про його задоволення. Відповідачка позов не визнала, вказуючи на те, що батько подарував їй частину нерухомості свідомо, перебуваючи в нормальному психічному стані, а тому просила в відмовити в позові.

Заслухавши пояснення позивачки її представника, відповідачки та її представника, свідків, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 24 квітня 2007 р. батько сторін у справі ОСОБА_5 уклав з відповідачкою ОСОБА_3 договір дарування частки житлового будинку. За яким ОСОБА_5 подарував, а ОСОБА_3 прийняла у дар частку житлового будинку по вул.Зеленій,23 у м.Миколаєві.

Згідно ч.1 ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Ухвалою суду від 25.03.2010 р. за клопотанням позивачки ї її представника було призначено посмертну судово-психіатричну експертизу для визначення психічного сттану ОСОБА_5 на момент укладення спірного договору.

Експертною установою таку експертизу не було проведено у звязку з відсутністю медичних документів про стан здоровя ОСОБА_5 на момент укладення спірної угоди.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивачка вказує на те, що їх батько страждав різноманітними хворобами, проходив лікування в поліклініці у невропатолога і терапевта, та вживав сильнодіючі ліки до кінця свого життя, що впливали на його свідомість.

У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо у яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Позивачкою було надано суду медичну картку ОСОБА_5, з якої слідує, що останній лікувався у невропатолога і терапевта з приводу хвороби паркінсонізму з червня 2008 р.

Будь-яких інших доказів про те, що ОСОБА_5 на момент укладення спірного договору дарування вживав сильнодіючі ліки, що впливали на його свідомість позивачкою суду не надано.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_5 за життя проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. 24 квітня 2007 р. він подарував належну йому частку житлового будинку своїй доньці ОСОБА_3 Договір дарування частки житлового будинку було посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_6 Зі змісту укладеного договору слідує, що дарувальник при укладенні цієї угоди діяв добровільно, перебуваючи при здоровому розумі та ясній памяті, розуміючи значення своїх дій. Ці обставини підтвердили також в судовому засіданні свідки сторін, які пояснили суду, що померлий ОСОБА_5 був адекватний у своїх вчинках, незважаючи на свій вік, оскільки йому було 80 років, навіть в такому віці керував особисто належним йому автомобілем.

Крім того, як вбачається з наявних матеріалів справи, 16 липня 2008 р., тобто після укладення спірного договору дарування, ОСОБА_5 оформив нотаріальну довіреність на експлуатацію та розпорядження належним йому автомобілем ВАЗ 2121 іншій особі. Як пояснила сама позивачка в судовому засіданні фактично таким чином була оформлена купівля-продаж автомобіля. Також позивачкою до суду було надано інший договір від 12 грудня 2008 р., укладений між нею і їх батьком ОСОБА_5 на звернення позивачки до суду щодо оскарження спірного договору.

При цьому інші укладені померлим правочини позивачка не оскаржувала, незважаючи на те, що вони були укладені після оформлення спірної угоди, пояснюючи в судовому засіданні, що в момент підписання довіреності щодо розпорядження належним йому автомобілем та договору від 12 серпня 2008 р. батько правильно орієнтувався в правових наслідках своїх дій, правильно й адекватно міг оцінювати навколишню обстановку та міг розуміти значення своїх дій і керувати ними, а тому вважає їх дійсними. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним є необґрунтованими і недоведеними, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст.14, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м.Миколаєва шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення та подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя: Н.А. Спінчевська