06.05.10 , ОСОБА_1
Апеляційний суд Херсонської області
Справа №22ц-357 2010 р. Головуючий в 1 інстанції Головко О. В.
Категорія: 5 Доповідач: Стародубець М.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року травня місяця 06 дня колегія судців судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Стародубця М.П.

Суддів: Воронцової Л.П.,

ОСОБА_1

При секретарі: Остренко О.О.

З участю адвоката: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, діючого за дорученням в інтересах ОСОБА_4, на рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 25 серпня 2009 року в справі за позовом ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про визнання договору недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2009 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання договору недійсним.

Позивачка зазначала, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7, який 07.03.2009 року помер. Спадщину після якого прийняла вона та син ОСОБА_6

В процесі оформлення спадщини їй стало відомо, що чоловік нібито 20.12.2006 року узяв в борг у ОСОБА_4 50000 грн.

Оскільки ця угода є фіктивною, яка була підписана без наміру створити правові наслідки, метою якої було відчуження спільного майна подружжя, просила суд визнати її недійсною.

Рішенням від 25 серпня 2009 року суд задовольнив позов.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, діючий в інтересах ОСОБА_4, просить рішення суду скасувати, справу направити на новий розгляд, посилаючись на те, що суд першої інстанції поверхово дослідив обставини справи, хибно витлумачив норму матеріального права та постановив рішення, яке не відповідає вимогам закону і дійсним обставинам.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_5 просить її відхилити, а рішення суду, як законне й обґрунтоване, залишити без змін.

Заслухавши доповідача і осіб, які з'явилися у судове засідання, перевіривши правильність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія судців вважає, що апеляційна скарга піддягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги про визнання укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 20.12.2006 року договору позики фіктивним, суд першої інстанції виходив із того, що цей правочин вчинений без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цією угодою.

Проте погодитись із зазначеними висновками суду, як такими, що не ґрунтуються на законі та матеріалах справи, колегія судців не може і вважає за потрібне рішення суду першої інстанції скасувати і при наявності в матеріалах справи достатніх доказів про права та охоронювані законом інтереси сторін у відповідності до положень ст.309 ЦПК України ухвалити нове.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, 20.12.2006 року ОСОБА_4 та ОСОБА_8 оформили письмовий договір, за умовами якого останній отримав до 20.12.2007 року позику в сумі 50000 грн. для ремонту автомийки та хімчистки автомобілів, які знаходяться по вул.Паравозній, 41 в м.Херсоні.

В цій угоді сторони визначили, що всі спірні питання, пов'язані з її виконанням, підлягають розгляду постійно діючим третейським судом при товарній біржі «Аграрна біржа».

За життя ОСОБА_7, 01.10.2008 року вказаний вище суд затвердив мирову угоду, якою визнав за ОСОБА_4 право власності на автомийку та хімчистку автомобілів і зобов'язав Херсонське державне бюро технічної інвентаризації зареєструвати вказану нерухомість на ім'я визначеного ним власника.

Останній вчинив дії на виконання цього рішення та здійснив відчуження зазначеного нерухомого майна третій особі. Цей факт сторони не заперечують, позивачка підтвердила задоволення судом її віндикаційного позову щодо витребування саме цього нерухомого майна у останнього за відповідним правочином власника.

В засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_4 пояснив, що за оспорюваною правонаступником угодою він передав позичальнику вказану в ній грошову суму, повернення якої з урахуванням виниклого спору вирішувалося третейським судом з передачею йому замість грошей певного майна, та спростував викладену в його заяві до суду інформацію щодо безгрошовості та фіктивності угоди (а.с.24).

Оскільки судом не встановлено наявність умислу всіх сторін на вчинення фіктивного правочину, а на його виконання позичальником позикодавцю передавалося певне майно, що спростовує відсутність правових наслідків, передбачених законом підстав для визнання договору позики за правилами ст.234 ЦК України з урахуванням роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п.24 Постанови від 06 листопада 2009 року за №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», недійсним колегія суддів не вбачає і вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити з наведених вище підстав.

На підставі ст.234 ЦК України, керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИ Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, діючого за дорученням в інтересах ОСОБА_4, задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 25 серпня 2009 року скасувати і ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6, до ОСОБА_4 про визнання договору позики від 20 грудня 2006 року недійсним відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку шляхом подачі скарги до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: М.П. Стародубець

Судді: Т.Г.Фурман, Л.П.Воронцова

Копія вірна: ОСОБА_9