Московський районний суд м.Харкова
Справа 2-9435/2010р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2010 р. Московський районний суд міста Харкова у складі: головуючого судді Погасій О.Ф.

при секретарі Щегульній Г.О.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ХЛВЗ» , 3-я особа ОСОБА_5 про поновлення строку звернення до суду, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ

29 березня 2010 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ХЛВЗ» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди у розмірі 5000,00 гривень.

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтримала позов. Пояснила, що з ТОВ «ХЛВЗ» перебувала в трудових відносинах, працювала з 01 жовтня 2002 року оператором лінії в виробництві харчової продукції. З 07.02.2009 року її було переведено на посаду апаратника хімводоочистки II розряду електромеханічної ділянки. 14 жовтня 2009 року наказом № 173- К її звільнено із займаної посади на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням штату працівників.

ОСОБА_4 просила поновити її на роботі на посаді апаратника хімводоочистки II розряду електромеханічної ділянки, стягнути з ТОВ «ХЛВЗ» середній заробіток з моменту звільнення з 14.10.2009 року по день розгляду справи, а також моральну шкоду 5000,00 гривень за незаконне звільнення.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Представник ТОВ «ХЛВЗ» і 3-ї особи в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила в задоволенні позову відмовити. Вважає вимоги ОСОБА_1 необгрунтованими. Пояснила, що звільнення ОСОБА_4 здійснено з урахуванням вимог чинного законодавства.

Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає позов необгрунтованим та відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 з ТОВ «ХЛВЗ» перебувала в трудових відносинах, з 01 жовтня 2002 року працювала оператором лінії в виробництві харчової продукції.

З 07.07.2009 року на підставі наказу №107-К від 03.07.2009 року ОСОБА_4 було переведено на посаду апаратника хімводоочистки II розряду електромеханічної ділянки /а.с. 32/.

Зазначену посаду ОСОБА_4 займала на підставі трудового договору, укладеного на невизначений строк.

У квітні 2010р. у TOB «ХЛВЗ» виникла заборгованість по виплаті заробітної платі та сплаті обовязкових платежів до Пенсійного фонду та інших державних фондів.

Згідно частини 3 статті 64 Господарського кодексу України - підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

У зв'язку з зазначеними обставинами на ТОВ «ХЛВЗ» виникла необхідність проведення скорочення штатів.

Керівництво ТОВ «ХЛВЗ» згідно з діючим законодавством (ч.І ст.43 КЗпП України)

07.04.2009р. надіслало листа до профспілкового комітету ТОВ «ХЛВЗ» щодо попередження про можливе скорочення чисельності штатів на підприємстві (а.с.ЗЗ).

Адміністрація ТОВ «ХЛВЗ» згідно з діючим законодавством (ч.І ст.43 КЗпП України) 14.04.2009р. надіслало листа до профспілкового комітету ТОВ «ХЛВЗ» щодо надання згоди на вивільнення працівників у звязку із скороченням чисельності штатів та додаток до листа з кількістю штатних одиниць, що планувалося скоротити (а.с. 35-36).

Керівництво ТОВ «ХЛВЗ» надало інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, а також провело консультації з головою профспілки ТОВ «ХЛВЗ» ОСОБА_6 про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню кількості до мінімуму.

21.04.2009р. ТОВ «ХЛВЗ» отримало листа від профспілкового комітету ТОВ «ХЛВЗ» та протокол до нього (а.с. 39-41), в якому зазначено, що профспілка ТОВ «ХЛВЗ» не заперечує проти проведення скорочення чисельності штатів на підприємстві.

20.05.2009року ТОВ «ХЛВЗ» почало процедуру вивільнення працівників у звязку із скороченням штатів та видало наказ про скорочення чисельності штатів (а.с. 42-43).

ТОВ «ХЛВЗ» при розгляді питання про переважне право на залишення на роботі використало право провести перестановку в межах однорідних професій і посад (згідно абзацу 4 пункту 19 Постанови № 9 від 06.11.1992 Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» (із змінами): «при проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника».

Стаття 42 КЗпП України дає право адміністрації при скорочені чисельності штату працівників надавати переважне право на залишення на роботі працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Для виявлення працівників, які мають це право, ТОВ «ХЛВЗ» зробило порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації тих працівників, які залишилися на роботі, і тих, які підлягають звільненню. Порівняльний аналіз проводився в усній формі, що підтверджується складеним актом (а.с. 44). У процесі такого порівняльного аналізу враховувалися такі обставини: наявність відповідної освіти, післядипломну освіту, документи про підвищення кваліфікації, відсутність дисциплінарних стягнень, наявність заохочень за успіхи у роботі, отримання премій за виконання особливо важливих робіт, відсутність прогулів, відпусток без збереження заробітної плати, зауважень з боку адміністрації щодо строків і якості виконуваних робіт, відсутність рекламацій на вироблену продукцію, рівень виконання норм виробітку або нормованих завдань, обсяги виконуваних робіт, дотримання строків доручених завдань.

Відповідач не мав можливості перевести ОСОБА_4 на іншу роботу на тому ж підприємстві в звязку з тим, що вільних вакансій, які ТОВ «ХЛВЗ» могло б запропонувати, на підприємстві не було.

ТОВ «ХЛВЗ» надало попередження про заплановане вивільнення ОСОБА_4 за 2 місяці на підставі статті 492 КЗпП України, що підтверджується її підписом на зазначеному попередженні (а.с.45). Також, ТОВ «ХЛВЗ» своєчасно повідомило Харківський міський центр зайнятості про плануєме вивільнення ОСОБА_4 (а.с.46).

В позовній заяві ОСОБА_4 зазначила, що на засідання профспілкового комітету щодо розгляду питання про скорочення, вона не викликалася.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 43 1 КЗпП України - Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадку звільнення працівника, який не є членом первинної профспілкової організації, що діє на підприємстві, в установі, організації.

Оскільки, ОСОБА_4 не була членом профспілкового комітету, що підтверджується листом голови профспілкового комітету (а.с.47-47), питання про її вивільнення не повинно було розглядатись на засіданні профспілкового комітету.

14 жовтня 2009 року наказом № 173-К ОСОБА_4 було звільнено із займаної посади на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням штату працівників (а.с.49).

Судом встановлено, що ОСОБА_4, працівника ТОВ «ХЛВЗ», проводилося згідно чинного законодавства, їй була виплачена вихідна допомога та всі кошти, що підлягали до сплати. ТОВ «ХЛВЗ» по відношенню до ОСОБА_1 дотримало всі, законодавчо встановлені гарантії при скороченні.

Відповідно до статті 237і КзпП України - відшкодування власником або уповноваженим дим органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

За загальним правилом відшкодування моральної шкоди, який закріплено у статті 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті

Відповідно до пункту 4 Постанови №4 від 31 березня 1995 року Пленуму Верховного Суду "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" - у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Окрім того, до юридичного складу, що є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв'язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. Ці обставини повинні бути належно доведені. Не відповідало б змісту ст. 237і КЗпП України Стягнення з власника моральної шкоди лише на підставі заяви про наявність такої шкоди, якщо немає доказів наявності обставин, зазначених у частині першій ст. 237і КЗпП України (моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і необхідності додаткових зусиль для організації працівником свого життя).

Обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди виникає лише за умови, що моральні страждання працівника, або втрата ним нормальних життєвих зв'язків, або необхідність додаткових зусиль для організації свого життя стали наслідками порушення законних прав працівника.»

Оскільки, скорочення позивача було проведено згідно норм діючого законодавства України, а також позивач у позовній заяві не зазначив у чому полягає моральна шкода завдана йому ТОВ «ХЛВЗ», з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, Суд вважає позовні вимоги ОСОБА_4 у частині стягнення з ТОВ «ХЛВЗ» моральної шкоди безпідставними.

Керуючись статтями 10,11,60,209,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ

В задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити в повному

обсязі.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.Ф.Погасій