АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-7267/10 Головуючий у 1-й інстанції Личковаха О.О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.,

суддів Чічіля В.А., Триголова В.М.

при секретарі Фадєйкіній Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ЗАТ КБ «Приватбанк» на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 31 березня 2010 року у справі за позовом ЗАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на заставлене майно.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2009 року ЗАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із вказаним позовом, просило ухвалити рішення, яким стягнути відповідача заборгованість за кредитним договором шляхом звернення стягнення на заставлене майно, виселити відповідача із іпотечної квартири.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_2, як боржник за кредитним договором, не виконує договірних зобов'язань, а тому позивач згідно умов іпотечного договору має право задовольнити свої вимоги за рахунок іпотечного майна.

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 31 березня 2010 року у задоволенні позову відмовлено.

ЗАТ КБ «Приватбанк» апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовол позов.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що неправильно витлумачив норми ЗУ «Про іпотеку» та ЗУ «Про ос соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», а дійшов хибного висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах д апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інс заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку., апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав:

Відповідно до п.2 ч.І ст.307, п.4 ч.І ст.309 ЦПК України результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інс апеляційний суд вправі скасувати рішення суду першої інстанції та ухваг нове рішення по суті позовних вимог у разі виявлення неправиль застосування норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що 21 листопада 2007 року між ЗАТ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір, зі умов якого Банк надав Позичальнику 97 500 грн. кредитних коштів стро на 10 років, а Позичальник зобовязався здійснювати повернення кре коштів згідно умов договору, а також сплачувати 15% за корис кредитними коштами.

У забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором в той день між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладений до іпотеки, згідно умов якого Іпотекодавець належну йому на праві власн квартиру передав Банку в іпотеку.

ОСОБА_2 зобовязання за кредитним договором нале чином не виконала.

За станом на 12 березня 2009 року загальна заборговані ОСОБА_2 за кредитним договором склала 110 362 грн. 21 коп., яких:

-сума основного боргу - 96 957 грн. 88 коп.,

-відсотки за користування кредитом - 12 192 грн. 62 коп.

-пеня за порушення строків виконання зобов'язань - 1 211 грн. 71 коп.

Наведені обставини сторонами у справі не оспорювалися.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив того, що іпотечний договір укладений з порушенням вимог ЗУ «Про осн соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей».

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодите* не може, оскільки вони зроблені внаслідок неправильного застосування нори матеріального права.

Згідно ч.2 ст.1054, ч.2 ст.1050 ЦК України, п.5.2.4. кредитного Поговору від 27 листопада 2007 року ЗАТ КБ «Приватбанк» має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати відсотків та інших їжів у разі, зокрема, прострочення сплати чергового платежу за щитом та відсотків за користування кредитними коштами понад два :яці.

Відповідачка не заперечувала, що свої зобов'язання зі сплати чергових платежів за договором не виконувала, у тому числі допустила прострочення іати чергового платежу за кредитом та відсотків за користування щитними коштами понад два місяці.

Ця обставина підтверджується також іншими належними і допустимим доказами.

Таким чином, вимога ЗАТ КБ «Приватбанк» про дострокове стягнення вборгованості за кредитним договором є законною і обґрунтованою.

Відповідно до п.2.1.5, п.3.2., п.4.1., п.4.3. іпотечного договору від 27 листопада 2007 року ЗАТ КБ «Приватбанк» має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки, у тому числі шляхом продажу від свого імені предмета іпотеки, в разі порушення ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором.

Наведені положення іпотечного договору відповідають ч.І ст.ЗЗ ЗУ «Про іпотеку».

Статтями 39 і 40 вказаного закону передбачено, що одночасно із рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотеко держателя вправі ухвалити рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житло. При цьому виселенню підлягають усі мешканці іпотечного житла, окрім наймачів та членів їх сімей.

Виходячи із встановлених та не оспорюваних обставин вимога ЗАТ КБ «Приватбанк» про виселення відповідачки з іпотечної квартири із зняттям її з реєстрації є правомірною.

Посилання суду першої інстанції на ст.12 ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» є недоречним, оскільки на час укладення кредитного та іпотечного договорів ОСОБА_2 не мала дітей.

Окрім того, за відсутності спору про законність або дійсність іпотечного договору відповідно до ст.11 ЦПК України слід виходити з положень ст.204 ЦК України про те, що правочин є правомірним, якщо його недійсність не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції слід скасувати, ухваливши нове рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.303, п.2 ч.І ст.307, п.4 ч.І ст.309, ст.316, ст.319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ЗАТ КБ «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 31 березня 2010 року скасувати, ухваливши нове рішення.

Позов ЗАТ КБ «Приватбанк» задовольнити: у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором від 27 листопада 2007 року у сумі 110 362 грн. 21 коп. звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 47 м.кв., шляхом продажу цієї квартири ЗАТ КБ «Приватбанк» від імені ОСОБА_2 третім особам з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності.

Виселити із зняттям з реєстрації ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_2.

Стягнути .з ОСОБА_2 на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» 1 112 грн. 12 коп. витрат зі сплати державного мита, 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене протягом двох місяців до Верховного Суду України шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О.А. Лобов

судді В.А. Чічіль

ОСОБА_4