Справа № 2-387/10 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2010 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ШИНКАРЧУКА Я.А.,

При секретарі - ВЕНЕДИКТОВОЇ Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у сел. Покотилівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-і особи ОСОБА_4,

ОСОБА_5, про визнання права власності на частину будинку в порядку успадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, 3-і особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання права власності на частину будинку в порядку успадкування за законом та заповітом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, 3-і особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання за ним права власності на частину житлового будинку, розташованого по вул. Червоній № 72/2 в смт

Покотилівка Харківського району Харківській області, в порядку успадкування за законом. При розгляді справи по суті ОСОБА_3 було притягнуто до участі у справі в якості співвідповідача. В процесі розгляду справи позивачем уточнювались позовні вимоги і в остаточних позовних вимогах, викладених в заяві від 28.09.2010 року, позивач просить визнати за ним право власності на 335/1440 частин житлового будинку № 72/2 по вул. Червоній № 72/2 в смт Покотилівка Харківського району Харківській області, в порядку успадкування за законом після смерті своєї дружини ОСОБА_6, померлої 04 вересня 2006 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що житловий будинок № 72/2 по вул. Червоній в смт Покотилівка зареєстровано по праву власності в 56/480 частинах за ним, ОСОБА_1, в 67/240 частинах за ОСОБА_7, в 56/480 частинах за ОСОБА_6, в 39/240 частинах за ОСОБА_8, в 39/240 частинах за ОСОБА_4 та в 39/240 частинах за ОСОБА_5, згідно рішення народного суду Харківського району Харківської області від 28.09.1972 року.

15 серпня 1973 року помер ОСОБА_9. який ніяких заповітів за своє життя не залишав, єдиною спадкоємицею за законом першої черги після його смерті була його донька та дружина позивача ОСОБА_6, яка фактично спадщину після його смерті прийняла, так як постійно мешкала та була зареєстрована в спірному будинку, але своїх спадкових прав вона не оформила. Таким чином, в порядку успадкування за законом після смерті

ОСОБА_8 його дочці ОСОБА_6 повинно належати 39/240 частин спірного будинку, а вбого - 134/480 частин будинку (39/240+ 56/480).

31 жовтня 2000 року померла ОСОБА_10, яка за своє життя залишила заповіт на імя своєї онуки ОСОБА_3 на усе належне їй майно. Однак, незважаючи на заповіт, дружина позивача ОСОБА_6, яка була донькою померлої, має право на обовязкову частку у спадщині у розмірі 2/3 частин від тієї частки, яка б належала їй при спадкуванні за законом після смерті матері, так як вона була непрацездатною, пенсіонеркою за віком на день її смерті, їй виповнилося 62 роки, вона прийняла спадщину фактично, але свої спадкові права не оформила. Таким чином обовязкова частка спадщини ОСОБА_6 буде складати 134/720 частин будинку, з огляду на те, що померлій належало 67/240 частин спірного будинку, а ОСОБА_3 при спадкуванні за заповітом повинно належати 67/720 частин спірного будинку.

04 вересня 2006 року померла дружина позивача ОСОБА_6, яка ніяких заповітів вона за своє життя не залишала, тому спадкування після її смерті повинно відбуватися за законом. Після смерті ОСОБА_6 спадкоємцями за законом першої черги є її чоловік, позивач по справі, та діти - відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_2, який спадщини не приймав та на неї не претендує, спадщину прийнявли позивач та ОСОБА_3. Оскільки на день смерті ОСОБА_6 повинно належати 335/720 частин спірного будинку, а частки кожного з спадкоємців є рівними, вважає, що їм з ОСОБА_3 повинно належати по 335/1440 частин спірного будинку, просить суд визнати за ним право власності на цю частину будинку.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали повністю з тих же підстав, дали аналогічні пояснення, зустрічний позов ОСОБА_3 визнали з цих же підстав.

Відповідач ОСОБА_3 ці позовні вимоги ОСОБА_1 визнала, підтвердила пояснення позивача, не заперечує проти визнання за ним права власності на 335/1440 частин спірного будинку в порядку успадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлої 04.09.2006 року. Свій позов відповідач ОСОБА_3 підтримала, пояснила суду, що спірний житловий будинок знаходиться у спільній власності ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Після смерті ОСОБА_8 єдиною спадкоємицею була його донька, а її мати ОСОБА_6, яка спадщину прийняла фактично, тому належні йому 39/240 частин спірного будинку повинні перейти їй в порядку спадкування за законом.

Після смерті ОСОБА_10 було два спадкоємці - ОСОБА_3 за заповітом, а ОСОБА_6 мала право на обов'язкову частку у спадщині, так як була непрацездатною, вони обидві спадщину прийняли, так як спадкове майно складалося з 67/240 частин спірного будинку, обовязкова частка, яка повинна належати ОСОБА_6 буде складати 134/720 частин будинку, а ОСОБА_3 в порядку успадкування за заповітом буде належати 67/720 частин спірного будинку.

Після смерті ОСОБА_6 спадкування відбувалося за законом, спадщину прийняли тільки ОСОБА_1 та ОСОБА_3, оскільки частки спадкоємців є рівними, то кожному з них повинно належати по 335/1440 частин, просить суд визнати за ОСОБА_6 право власності на відповідні частки спірного будинку в порядку спадкування за законом після смерті її батьків та за собою право власності на відповідні частки після смерті ОСОБА_10 та ОСОБА_6 в порядку спадкування за заповітом та за законом.

Відповідач за основним та зустрічним позовом ОСОБА_2 обидва позови визнав в повному обсязі, дав суду аналогічні пояснення.

3-і особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належним чином були

повідомлені про час та місце розгляду справи, але в судове засідання не з явились, тому суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2, дослідивши надані суду докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає необхідним повністю задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити частково з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно довідки КП „ХРБТІ № 564 від 12.10.2007 року, спірний житловий будинок № 72/2 по вул. Червоній в смт Покотилівка зареєстровано по праву власності в 67/240 частинах за ОСОБА_7, в 56/480 частинах за ОСОБА_1, в 56/480 частинах за ОСОБА_6, в 39/240 частинах за ОСОБА_8, в 39/240 частинах за ОСОБА_4, в 39/240 частинах за ОСОБА_5, згідно рішення народного суду Харківського району Харківської області від 28.09.1972 року.

ОСОБА_9 помер 15 серпня 1973 року. Встановлено, що він ніяких заповітів за своє життя не залишав, єдиною спадкоємицею за законом першої черги після його смерті була його донька ОСОБА_6, яка фактично спадщину після його смерті прийняла, оскільки вступила в управління спадковим майном, так як постійно мешкала та була зареєстрована в спірному будинку, про що свідчать записи у будинковій книзі. Інших дітей у ОСОБА_11 не було, між ним та ОСОБА_7 шлюб було розірвано, в іншому шлюбі на момент смерті він не перебував.

Таким чином, в порядку успадкування за законом після смерті ОСОБА_8 ОСОБА_6 повинно належати 39/240 частин спірного будинку. Однак, за життя свої спадкові права вона не оформила.

31 жовтня 2000 року померла ОСОБА_10, яка за своє життя залишила заповіт на імя своєї онуки ОСОБА_3 на усе належне їй майно, посвідчений 05.12.1995 року 11-ю Харківською держнотконторою, реєстр № 5-5097. Незважаючи на наявність заповіту, ОСОБА_6, відповідно до вимог ст. 535 ЦК України (у ред. 1963 року), мала право на обов'язкову частку у спадщині у розмірі 2/3 частин від тієї частки, яка б належала їй при спадкуванні за законом після смерті своєї матері, так як вона була непрацездатною, пенсіонеркою за віком, на день її смерті їй виповнилося 62 роки, вона також прийняла спадщину фактично, оскільки вступила в управління спадковим майном, так як продовжувала постійно мешкати та бути зареєстрованою в спірному будинку, але свої спадкові права не оформила.

Після смерті ОСОБА_10 спадщину прийняла фактично і спадкоємець за заповітом ОСОБА_3, так як постійно проживала в квартирі за місцем проживання спадкодавиці, прийняла та користувалася належними їй речами, що підтвердили відповідачі за зустрічним позовом.

Факт родинних відносин між ОСОБА_8, ОСОБА_10 та іх донькою ОСОБА_6 підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_12, копією свідоцтва про одруження з ОСОБА_1, копією свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_7 з ОСОБА_13.

Факт смерті чоловіка ОСОБА_10 - ОСОБА_13 02 липня 1991 року підтверджується копією його свідоцтва про смерть.

Оскільки спірні правовідносини виникли в 1973 та 2000 роках, тобто до вступу в дію ЦК України (в редакції 2003 року) 1 січня 2004 року, то регулюються вони нормами Закону, який діяв під час їх виникнення, а саме нормами ЦК України у редакції 1963 року.

Відповідно до ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 року), яка діяла на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_10, визнається, що

спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив у володіння та управління спадковим майном або подав до держнотконтори заяву про прийняття спадщини. Тому ОСОБА_6 та ОСОБА_3 слід вважати такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_10.

3огляду на те, що ОСОБА_6 була єдиною спадкоємицею ОСОБА_10 за законом першої черги, так як вона інших дітей не мала, її чоловік ОСОБА_13 помер ще 02.07.1991 року, а спадкове майно складалося з 67/240 частин спірного будинку, обовязкова частка, яка повинна належати ОСОБА_6 буде складати 134/720 частин будинку.

Таким чином, ОСОБА_3 в порядку успадкування за заповітом після смерті ОСОБА_10 повинно належати 67/720 частин спірного будинку.

4вересня 2006 року померла ОСОБА_6. На час її смерті вже діяв Цивільний Кодекс України в редакції 2003 року. Оскільки ОСОБА_6 ніяких заповітів не залишала, спадкування після її смерті здійснюється за законом, відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 є її діти ОСОБА_3 і ОСОБА_2 та чоловік померлої ОСОБА_1.

Згідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців після її відкриття не заявив про відмову від неї. У відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Після смерті ОСОБА_6 спадщину прийняли чоловік ОСОБА_1, так як він постійно мешкає та зареєстрований в спірному будинку, та ОСОБА_3, яка в шестимісячний строк звернулася до нотконтори із заявою про прийняття спадщини, про що свідчить лист 1-ї держнотконтори Харківського району № 11/2328 від 19.08.2009 року. ОСОБА_2 спадщини не приймав, на неї не претендує.

Факт родинних стосунків між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 і ОСОБА_1 підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_14,

довідкою РАЦСу про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_14 та ОСОБА_15, свідоцтвом про одруження ОСОБА_1 та ОСОБА_16.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1267 ЦК України (в ред. 2003 року) частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними, таким чином, суд вважає, що кожному з них повинно належати по 335/1440 частин спірного будинку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 (335/720 : 2), з огляду на те, що на день смерті ОСОБА_6 повинно належати 335/720 частин спірного будинку, з яких 56/480 частин належить їй на підставі рішення народного суду Харківського району Харківської області від 28.09.1972 року, 39/240 частин і порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 та 134/720 частин, як обовязкова частка у спадщині після смерті ОСОБА_10.

Оскільки 39/240 та 134/720 частин спірного житлового будинку фактично на день смерті ОСОБА_6 повинні були належати їй на праві власності в порядку спадкування за законом після смерті її батьків, відповідно до ст. 1218 ЦК України

ці частки будинку входять до складу спадщини. Однак, згідно до п. 11 ч. 1 ст. 346

ЦК України право власності припиняється в разі смерті власника, у зв'язку із чим на підставі ч. 4 ст. 25 ЦК України зупиняється його правоздатність, тому після смерті особи вже не може бути визнано за нею будь-яке право, в тому числі і право власності, тому позовні вимоги ОСОБА_3 можуть бути визнані судом частково, тільки в частині визнання за нею особисто права власності на частини будинку в порядку спадкування за заповітом та за законом.Оскільки позивачами, як за основним, так і за зустрічним позовами виконані вимоги ст. 60 ЦПК України, тобто суду надані доказі тих обставин, на які вони посилаються в обгрунтування своїх позовів стосовно спадкових прав після померлих осіб, суд, вивчивши надані докази, вважає ці позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10,11,209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 524,534, 535, 548, 549 ЦК України (у ред.1963 року), ст. ст. 5, 1220, 1223, 1261, 1267, 1268-1270, п. 4 Заключних та перехідних положень ЦК України (у ред. 2003 року), суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-і особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на частину будинку в порядку успадкування за законом задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 335/1440 частин житлового будинку № 72/2 по вул. Червоній в смт Покотилівка Харківського району Харківської області в порядку успадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлої 04 вересня 2006 року.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, 3-і особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на частину будинку в порядку успадкування за законом та заповітом, задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3, право власності на 67/720 частин житлового будинку № 72/2 по вул. Червоній в смт Покотилівка Харківського району Харківської області в порядку успадкування за заповітом після смерті ОСОБА_10, померлої 31 жовтня 2000 року.

Визнати за ОСОБА_3, право власності на 335/1440 частин житлового будинку № 72/2 по вул. Червоній в смт Покотилівка Харківського району Харківської області в порядку успадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6, померлої 04 вересня 2006 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_3 - відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду, а особами, без участі яких було проголошено рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ Я.А. ШИНКАРЧУК