РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2010 року

деснянський районний суд м. Чернігова в складі: головуючого судді Требух Н.В. тти секретарі Рудик Є.В.

за участю представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УСП Україна» про захист прав споживача, визнання договору недійсним та стягнення грошових коштів,-

встановив:

26.07.2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача гзо визнання недійсним договору №010053 від 30.03.2010 року, укладеним ніж ним та відповідачем внаслідок здійсненням останнім нечесної підприємницької практики та як такий, що містить несправедливі умови, стягнення 38000 грн., моральної шкоди в сумі 4000 грн.. Свої вимоги позивач мотивував тим, що укладений договір суперечить вимогам Закону України -Про захист прав споживачів», порушуються права позивача як споживача, а саме порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач, розподіл коштів Фонду Учасників УСП між Учасниками УСП жвляє собою реалізацію діяльності пірамідальної схеми.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали, в судове засідання 23.11.2010 року не з»явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Представник відповідача позов не визнав.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що 30 березня 2010 року між сторонами було підписано договір № 010053 про надання послуг з додатками № 1 та № 2 і.с.6-11). Предметом даного договору є надання відповідачем позивачеві послуг, спрямованих на придбання нерухомості через ТОВ «УСП-Україна»,

організовану відповідачем.

Проаналізувавши зміст та умови укладеного договору суд вважає, що трний договір суперечить вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», що є підставою для визнання його недійсним.

Так, було встановлено, що умови укладеного сторонами договору є

несправедливими по відношенню до позивача. Відповідно до ст..1 Договору предметом Договору є надання учаснику УСП послуг, спрямованих на придбання транспортного засобу/об'єкту нерухомості через ТОВ «УСП Україна». Пунктом 2.1 статті 2 Договору передбачено, що Товариство зобов'язується надати Учаснику УСП такі послуги як зареєструвати Учасника УСП; організувати і проводити Розподільчі акти щодо надання права на отримання обраного Товару; надавати інформацію щодо результатів І ? ззподільчих актів виключно учаснику УСП по даному договору формація щодо інших Учасників УСП не надається і є конфіденційною); [ організовувати та створювати умови для придбання Товару Учасником УСП; г шійснювати оплату Товару та забезпечувати отримання товару Учасником І УСП згідно з умовами діяльності «УСП»; інші послуги, зазначені в Умовах плльності «УСП». Статтею 3 Договору передбачені зобов'язання Учасника УСП, а саме: сплатити комісійні, що становлять 25% в т.ч. ПДВ від суми, зазначеної в п.1.3 Договору; щомісячно сплачувати чисті платежі, за рахунок яких Товариство здійснює оплату Товару; дотримуватись умов .цільності УСП, отримати товар в порядку, передбаченому у Додатку №2 та інше.

В судовому засіданні представники позивача пояснили, що перед укладанням Договору відбулась бесіда між позивачем та представником відповідача, яка запевнила його у вигідності умов Договору, в результаті чого позивач його і уклав. При підписанні Договору на виконання п.3.1 статті 3 позивачем на користь відповідача було сплачено 36000 грн. комісійної плати. Відповідно до Умов діяльності програми «УСП» комісійна плата - плата, яка покриває витрати, що зазнало Товариство у зв'язку зі вступом та реєстрацією Учасника до УСП, а також покриває знтрати, що зазнає Товариство у зв'язку з передачею товару Учаснику УСП <а.с.8). Очевидно, що при підписанні Договору, ніяких витрат, окрім вартості бланків Договору, з боку відповідача не було і не могло бути. В судове засідання представник відповідача доказів понесених ним витрат під час укладання Договору, тобто вступу Учасника до УСП, не надав. Передача товару регулюється статтею 8 Умов діяльності програми УСП, у даній статті не зазначені витрати, які несе Товариство в зв'язку з передачею Товару Учаснику УСП, поряд з цим, в статті зазначено, що всі витрати, податки і або мита, необхідні для реєстрації Товару та оформлення гарантій повинен сплатити Учасник УСП. Таким чином, відповідач фактично ніяких витрат не несе, однак Учасник УСГІ повинен сплатити на його користь кошти на покриття витрат - комісійна плата. Таким чином, зазначені умови договору га додатку №2 є несправедливими по відношенню по споживача послуг.

Згідно ч.І ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» шконавець послуг не повинен включати в договір із споживачем умови, які

-: несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності, його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, зокрема, встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуг обумовлене тільки власним розсудом виконавця.

Як вбачається з Умов діяльності програми УСП, які є додатком 2 до Договору при розірванні договору Товариство не відшкодовує Учаснику УСП сплачені ним Комісійну плату, Адміністративні витрати ні за яких умов (стаття 9 Умов), розірвати договір має право лише той Учасник УСП, який ще не отримав Товар. Разом з тим при розірванні договору відповідачем для останнього будь-які негативні наслідки чи штрафні санкції взагалі не передбачені.

Умовами діяльності програми УСП, а саме статтями 5,6 передбачений Порядок проведення Розподільчих актів та Порядок проведення розподільчого акту, згідно заяви-пропозиції. Аналізуючи дані статті збачається, що рішення про передачу позивачу товару залежить лише від золі відповідача, який сам на власний розсуд приймає таке рішення. Процедура прийняття рішення про передачу товару є непрозорою, а інформація щодо результатів проведених конкурсів та осіб, які отримали право на товар є конфіденційною і не може бути перевірена позивачем.

Таким чином, з Договору вбачаються явно невигідні одній стороні позивачу) договірні умови, які протилежна сторона правочину ( відповідач) сформулювала в односторонньому порядку, тим самим створила істотний дисбаланс між правами і обов'язками сторін за договором на свою користь і не врахувала при цьому інтересів контрагента (позивача).

Крім того, аналізуючи діяльність Товариства «УСП Україна» збачається наявність утворення, експлуатації, сприяння розвитку пірамідальної схеми. Відповідно до ст.. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» забороняється як такі, що вводять в оману утворення пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержати компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Так, Програма УСП формується виключно на коштах Учасників УСП, без залучення коштів Товариства. Оплата товару здійснюється за кошти, внесені Учасниками УСП, в подальшому Учасник УСП, який отримав товар, сплачує внески, які рактично компенсують кошти іншим Учасникам УСП, тобто один учасник програми за свої власні кошти, без інвестування коштів відповідача сплачує товар іншому учаснику програми. При цьому, позивач сплачував відповідачу не за одержання товару чи послуги, а фактично за можливість одержання право на купівлю товару, яке надавалось не за рахунок відповідача, а за рахунок залучення інших споживачів і їх коштів до також схеми, право отримати товар позивачем залежить від розміру фонду і внесення коштів іншими учасниками УСП. Отже, така діяльність вводить [споживача в оману.

Частина 5 статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає, що правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької діяльності є недійсними.

Відповідно до ст..216 ЦК України в разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні в натурі все, Що вона одержала на виконання цього правочину.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині визнання договору недійсним та стягнення з відповідача 36000 грн., сплачених позивачем як комісійні на користь відповідача, а також 2000 грн. сплачені 07.05.2010 року в погашення кредиту (а.с.13).

Також суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди в сумі 4000 грн. Відповідно до ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» і пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 року №5 «Про практику позгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Однак, задоволення такої вимоги при умові її заявлення можливо з врахуванням положень п.5 ч. 1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», яка передбачає право споживача на відшкодування моральної шкоди, заподіяною небезпечною для життя і здоров»я людей продукцією (товаром, роботою чи послугою, які виробляються, виконуються чи надаються для загальних потреб) у випадках, передбачених законодавством. В судовому засіданні позивачем не доведено ?акт заподіяння моральної шкоди і її розмір. Згідно ст..60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60,208,209,213-215, 218 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсним договір №010053 від ЗО березня 2010 року, укладений між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «УСП Україна».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УСП Україна» на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 38000 грн. ( тридцять вісім тисяч грн..) а також 120 (сто двадцять) грн.. у відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УСП Україна» на користь держави 380 (три вісімдесят) грн. державного мита.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя