Справа № 2-3710/10
Провадження № 2-3710/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2010 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого Жигуліна С.М.

при секретарі Щербакові С.Ю.

за участю представника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі

справу за позовом

ОСОБА_2

до

відкритого акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство»

про

поновлення на роботі, оплату вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди

В С Т А Н О В И В

Позивач пояснив, що з 12 січня 2009 року працював на посаді начальника відділу пожежної безпеки відкритого акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» по строковому трудовому договору до 31 грудня 2009 року, після чого строк був продовжений до 31 березня 2010 року. Після його звернення 23 березня 2010 року із заявою на ім'я президента ВАТ «Українське Дунайське пароплавство» та отримав резолюцію про роботу на постійній основі з 01 квітня 2010 року. Разом із тим, його 01 квітня 2010 року сповістили про звільнення, а 06 квітня 2010 року отримав трудову книжку із записом про звільнення у зв'язку із закінченням строку роботи за ст. 36 п.2 КЗпП України на підставі наказу № 63 від 31 березня 2010 року. Вважає, що звільнення його незаконне через те, що за час роботи він не отримував догани, має достатню освіту, а причиною його звільнення є влаштування на роботу іншої особи, для чого за наказом № 42 від 30 березня 2010 року була проведена реорганізація і утворена служба охорони праці і пожарної безпеки, утворення якої порушує вимоги чинного законодавства. Просить поновити його на роботі на посаді начальника відділу пожежної безпеки відкритого акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство», стягнути середній заробіток по 3160 грн. щомісячно за вимушений прогул, моральну шкоду 5000 грн., а також витрату на правову допомогу 300 грн.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечує, пояснив, що до відділу кадрів, який на час розгляду справи має назву служба організації праці і роботи з персоналом заява від позивача з резолюцією президента ВАТ «Українське Дунайське пароплавство» про роботу на постійній основі з 01 квітня 2010 року не надходила, у зв'язку із чим позивач був звільнений за закінченням строку трудового договору.

Вислухавши пояснення сторін, показання свідків, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами у порядку, передбаченому ст. 131 ЦПК України.

Даними трудової книжки позивача та резолюціями у рапорті позивача від 16 грудня 2009 року встановлено, що ОСОБА_2 з 12 січня 2009 року працював на посаді начальника відділу пожежної безпеки відкритого акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» по строковому трудовому договору до 31 грудня 2009 року, після чого строк був продовжений до 31 березня 2010 року.

Наказом № 63 від 31 березня 2010 року позивач був звільнений з 31 березня 2010 року у зв'язку із закінченням строків трудового договору за ст. 36 п.2 КЗпП України.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пояснили, що заява від позивача із резолюцією президента акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» про продовження строку трудового договору була забрана позивачем 29 березня 2010 року, а після вказаної дати не надходила.

Долучена до матеріалів справи заява на ім'я президента ВАТ «УДП» від 23 березня 2010 року про затвердження на посаді постійно з резолюцією про погодження з 01 квітня 2010 року з оглядом на результати перевірки дунайської транспортної прокуратури, підтвердженої листом № 18/1593-10 від 04 червня 2010 року судом вважається такою, що не надає можливості вважати узгодженим про продовження трудових відносин.

Відповідно до вимог ст. 36 п.2 КЗпП України підставою припинення трудового договору є закінчення строку, крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Інші докази, які підтверджують можливість продовження трудового договору, до матеріалів справи не долучені.

До наступного часу служба охорони праці і пожарної безпеки, утворення якої за думкою позивача порушує вимоги чинного законодавства з посиланням на відповідь заступника голови Державної адміністрації морського і річкового транспорту за № Од04/09-387 від 16 вересня 2009 року, не розформована, інша реорганізація не проведена, у зв'язку із чим суд по погоджується із ствердження позивача про причину його звільнення для працевлаштування іншої особи.

Надані сторонами характеристики, грамоти, статті у засобах масової інформації, а також документація із Дунайської транспортної прокуратури про порушення кримінальної справи і постанова Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15 вересня 2010 року про звільнення позивача від кримінальної відповідальності за ознаками ст. 191 ч.1, 358 ч.3 КК України не мають відношення до предмета позову, з оглядом на що не аналізуються судом в якості доказів.

За вказаних обставин вважаються необґрунтованими вимоги про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, що також є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України розподіляються судові витрати.

Керуючись ст. 209-215 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про поновлення на роботі і стягнення шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошеня.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судового засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_5