09.09.10 ,
Апеляційний суд Херсонської області
Справа №22ц-5348/10 р. Головуючий в І інстанції Скорик С.А. Категорія: Доповідач: Полікарпова О.М.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року вересня місяця 09 дня колегія судців судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Полікарпової О.М.

суддів: Приходько Л.А.

ОСОБА_1 при секретарі: Кримцевій 1.1.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Комсомольського районного суду м.Херсона від 29 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

встановила:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу. В позовній заяві заявлено клопотання про забезпечення позову, в якій позивач просив накласти арешт на належні відповідачці автомийку та хімчистку автомобілів.

Ухвалою Комсомольського районного суду м. Херсона від 22 червня 2010 року заяву ОСОБА_2 задоволено.

А ухвалою цього ж суду від 29 червня 2010 року попередню ухвалу скасовано.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Комсомольського районного суду м.Херсона від 29 червня 2010 року. В обґрунтування своїх вимог посилається на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали і недотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та відповідність оскаржуваної ухвали вимогам цивільного-процесуального закону вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Скасовуючи заходи забезпечення позову, які полягали у накладенні арешту на майно, районний суд виходив з того, що V2 частина цього майна відповідачці не належить.

Судова колегія погоджується з таким висновком, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 09 лютого 2010 року визнано право власності за ОСОБА_4 на Уг частину нерухомого майна: і/6 частини добудування до приміщення автомийки та 1/3 частину автомийки , за ОСОБА_5 визнано право власності на і/6 частини добудування до приміщення автомийки та 1/3 частину авто мийки (а.с. 16-23). Постановляючи ухвалу про забезпечення позову від 22 червня 2010 року, суд помилково вважав, що зазначене майно належить відповідачці ОСОБА_3М.(а.с.ю).

Згідно з 4.3 ст.154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не є власниками вищезазначеного майна, оскільки ще не відбулась державна реєстрація їх права власності не можуть бути прийняті до уваги, оскільки державна реєстрація на даний час неможлива через перебування цього майна під арештом.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції скасуванню не підлягає,як така, що постановлена з дотриманням вимог процесуального законодавства. Керуючись п.і ч.2 ст.307,п.і ч.і ст.312 ЦПК України, судова колегія,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Комсомольського районного суду м.Херсона від 29 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: