Кіровський районний суд м.Дніпропетровська
Справа № 2-72/2010р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2010 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого-судді Гончарова О.В.

при секретареві Кібало Ю.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представників відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення сум вкладів, нарахованих відсотків та відшкодування моральної шкоди, суд

В С Т А Н О В И В :

14 листопада 2005 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення сум вкладів, нарахованих відсотків та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що:

- 03 вересня 2003 року між нею та відповідачем був укладений договір про накопичувальний депозитний вклад в іноземній валюті за № 0s01632080 строком на 6 місяців, то б то до 03 березня 2004 року. За умовами договору в разі не звернення позивача до відповідача за одержанням вкладу, договір депозитного вкладу вважається укладеним на строк до предявлення вкладником вимоги про повернення вкладу. На відкритий відповідачем вкладний рахунок за зазначеним договором нею було внесено: за прибутковим касовим ордером № 1 від 03.09.2003 року 17000 доларів США;

- 06 листопада 2003 року між нею та відповідачем був укладений договір про депозитний вклад в іноземній валюті за № НОМЕР_1 строком на 12 місяців, то б то до 06 листопада 2004 року. За умовами договору в разі не звернення позивача до відповідача за одержанням вкладу, договір депозитного вкладу вважається укладеним на строк до предявлення вкладником вимоги про повернення вкладу. На відкритий відповідачем вкладний рахунок за зазначеним договором нею було внесено: за прибутковим касовим ордером № 1 від 06.11.2003 року 11000 ЄВРО;

16 червня 2005 року позивач звернулася до КБ «ПриватБанк» з вимогою про повернення сум вкладів та нарахованих відсотків, але відповідач залишив її вимогу без задоволення. Тому вона просить суд стягнути з відповідача на її користь:

-за договором № 0s01632080 від 03.09.2003 року: суму вкладу 17000 доларів США; відсотки 2367 доларів США; а всього 19367 доларів США;

-за договором № НОМЕР_1 від 06.11.2003 року: суму вкладу 11000 ЄВРО; відсотки 1966,44 ЄВРО; а всього 12966,44 ЄВРО.

Також в своєму позові посилалася на те, що відповідачем, який є банківською установою, та надає фінансові послуги, в результаті неналежного їх виконання, спричинено позивачу моральну шкоду, яка виразилася в душевних стражданнях внаслідок неможливості одержати та використати належні їй кошти, невпевненості ситуації з їх поверненням, фактично створеної загрози втрати позивачем вкладних коштів. Сума коштів, які знаходяться у відповідача та належить позивачеві є значною, неотримання цих коштів ставить позивача у скрутне матеріальне становище, що спричинює постійні хвилювання, побоювання за своє благополуччя та безпеку для нормального життя. Тому вважає, що неправомірними діями відповідача нанесена їй моральна шкода складає 100000 гривень, яку просить стягнути з відповідача на її користь.

Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги позивача та, посилаючись на ті ж підстави, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала та пояснила, що

- 03 вересня 2003 року між банком та позивачем дійсно був укладений договір про накопичувальний депозитний вклад в іноземній валюті за № 0s01632080 строком на 6 місяців, то б то до 03 березня 2004 року. На відкритий банком вкладний рахунок за зазначеним договором позивачем було внесено: за прибутковим касовим ордером № 1 від 03.09.2003 року 17000 доларів США. 16 січня 2004 року зазначені кошти були зняті, згідно видаткового касового ордеру № 1 від 16.01.2004 року.

- 06 листопада 2003 року між банком та позивачем дійсно був укладений договір про депозитний вклад в іноземній валюті за № НОМЕР_1 строком на 12 місяців, то б тао до 06 листопада 2004 року. На відкритий банком вкладний рахунок за зазначеним договором позивачем було внесено: за прибутковим касовим ордером № 1 від 06.112003 року 11000 ЄВРО. 13 січня 2004 року зазначені кошти були зняті, згідно видаткового касового ордеру № 1 от 13.01.2004 року.

Враховуючи, що вимоги щодо стягнення відсотків та моральної шкоди є похідними від попередніх, а також те, що для відшкодування моральної шкоди необхідна вина банку, яка відсутня, просила в їх задоволенні також відмовити.

Також просила суд звернути увагу на те, що в провадженні УСБУ в Дніпропетровській області знаходиться кримінальна справа за № 131, порушена за ознаками ст. 191 ч.5 КК України за фактом викрадення грошових коштів громадян міста Дніпропетровська, що уклали договори про депозитні вклади.

Представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги позивача не визнав та, посилаючись на ті ж підстави, що й представник ОСОБА_4, просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оглянуті в судовому засіданні оригінали прибуткових та меморіальних ордерів, в їх сукупності, приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, за наступних підстав, а саме:

В судовому засіданні встановлено, що 03 вересня 2003 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про накопичувальний депозитний вклад в іноземній валюті за № 0s01632080 строком на 6 місяців, то б то до 03 березня 2004 року. Проценти за вкладом нараховуються із рахунку 0,00 щоденних відсотків (а.с. 7). На відкритий відповідачем вкладний рахунок за зазначеним договором позивачем було внесено: за прибутковим касовим ордером № 1 від 03.09.2003 року 17000 доларів США (а.с. 8-а).

06 листопада 2003 року між ОСОБА_5 та відповідачем був укладений договір про депозитний вклад в іноземній валюті за № НОМЕР_1 строком на 12 місяців, то б то до 06 листопада 2004 року (а.с. 8). На відкритий відповідачем вкладний рахунок за зазначеним договором нею було внесено: за прибутковим касовим ордером № 1 від 06.112003 року 11000 ЄВРО (а.с. 13).

Зазначені договори підписані від імені банку належною особою директором Правобережного відділення КБ «ПриватБантк» ОСОБА_6; підпис виконавця працівника банку виконаний ОСОБА_6 зазначені факти сторонами не оспорювалися.

За умовами вищезазначених договорів в разі не звернення позивача до відповідача за одержанням вкладу на дату закінчення строку дії договору, договір депозитного вкладу вважається укладеним на строк до предявлення вкладником вимоги про повернення вкладу, при цьому відсотки продовжують нараховуватися (а.с. 7-8).

В ході судового розгляду встановлено, що в даний час УСБУ у Дніпропетровській області порушено кримінальну справу № 153 за фактом заволодіння чужим майном, шляхом зловживання службовим становищем в особливо великих розмірах за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України (а.с. 74). Предметом злочину є грошові кошті що знаходилися у ЗАТ КБ «ПриватБанк», як депозитні вклади громадян. ОСОБА_7 по даній справі проходить в якості свідка, обвинуваченим притягнуто ОСОБА_8, який працював заступником директора Правобережного відділення ЗАТ КБ «ПриватБанк». В рамках зазначеної кримінальної справи була проведена судово-криміналістична експертиза, в ході якої встановлено, що підписи «Бухгалтер» або «Контролер» в касових документах за прибутковим касовим ордером № 1 від 03.09.2003 року 17000 доларів США; за прибутковим касовим ордером № 1 від 06.11.2003 року 11000 ЄВРО виконані ОСОБА_6; у видаткових касових ордерах № 1 від 13.01.2004 року про видачу ОСОБА_3 11000 ЄВРО та № 1 від 16.01.2004 року про видачу ОСОБА_3 17000 доларів США в графі «Бухгалтер» - виконані ОСОБА_6; а в графі «Зазначену суму в ордері одержав» виконані не ОСОБА_7 (а.с.64-74).

Враховуючи вищенаведене, судом не можуть бути прийняті, як докази отримання позивачем коштів до закінчення строку дії договорів, укладених між сторонами видаткові касові ордери № 1 від 13.01.2004 року (а.с. 30), № 1 від 16.01.2004 року, про отримання позивачем коштів (а.с. 29) та виписки: з рахунків № 0s01632080 (а.с. 28); та № НОМЕР_1, (а.с. 27).

Також в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 перебував в трудових відносинах у відповідача з 01 квітня 2003 року по 23 червня 2005 року та працював з 01 січня 2004 року на посаді управляючого Правобережним відділенням ЗАТ КБ «ПриватБанк».

Правовідносини, що виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного Кодексу України ст.ст. 23, 526, 530, 611, 651, 1058, 1060 ЦК України, главою 71 ЦК України, нормами Закону України "Про банки та банківську діяльність", нормами Закону України «Про захист прав споживачів», а також укладеними між сторонами договорами про депозитний вклад № 0s01632080 від 03.09.2003 року та договором про депозитний вклад № НОМЕР_1 від 06.11.2003 року.

Відповідно до ст. 2 ЗУ "Про банки та банківську діяльність" банк - юридична особа, яка має виключне право на підставі ліцензії Національного банку України здійснювати у сукупності такі операції: залучення у вклади грошових коштів фізичних і юридичних осіб та розміщення зазначених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, відкриття і ведення банківських рахунків фізичних та юридичних осіб, клієнт банку - будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку, вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Преамбулою ЗУ "Про захист прав споживачів" встановлено, що цей закон регулює відносини між споживачами товарів (робіт, послуг) і виробниками, виконавцями, продавцями в умовах різних форм власності, встановлює права споживачів та визначає механізм реалізації державного захисту їх прав, при цьому споживачем є - громадянин, який придбаває. замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб, виконавцем є - підприємство, установа, організація або громадянин-підприємець, які виконують роботи або надають послуги, а договором є - усна чи письмова угода між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за якими здійснюються купівля-продаж, роботи та послуги. Письмова угода може оформлятися квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, путівкою, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ).

При вирішенні позовних вимог ОСОБА_3 суд виходить з того, що між позивачем та відповідачем зазначені вище депозитні угоди були укладені та виконані позивачем належним чином, при цьому ОСОБА_3 цих правовідносинах, у розумінні ЗУ "Про захист прав споживачів", є споживачем, а відповідач є виконавцем здійснюючи діяльність щодо надання банківських послуг на підставі спеціального дозволу (ліцензії). Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п.1 ч.І ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або доход в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч.2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено право особи на отримання банківських послуг належної якості, на безпеку банківських послуг для майна вкладника.

Згідно п.8 договорів про депозитний вклад № 0s01632080 від 03.09.2003 року та договором про депозитний вклад № НОМЕР_1 від 06.11.2003 року виплата суми вкладу та нарахованих відсотків здійснюється банком, починаючи з першого робочого дня банку до закінчення строку вкладу, зазначеного у п. 1 даних договорів.

З урахуванням обставин, які було встановлено, у ході судового розгляду, суд критично оцінює, посилання представника відповідача на те, що договір про депозитний вклад № 0s01632080 від 03.09.2003 року та депозитний вклад № НОМЕР_1 від 06.11.2003 року, підписані від імені ЗАТ КБ «ПриватБанк» колишнім заступником Правобережного відділення ОСОБА_6, тому він має нести відповідальність за неналежне виконання зобов'язань, у зв'язку з тим, що під час укладання цих угод ОСОБА_6 діяв, як представник банку та перебував з останнім у трудових відносинах.

Також суд критично оцінює, посилання представника відповідача на те, що по даному факту порушено кримінальну справу №131, у зв'язку з тим, що порушення зазначеної кримінальної справи та проведення досудового слідства за цією справою ідеться щодо вчинення правопорушення посадовою особою ЗАТ КБ «ПриватБанк» у рамках трудових відносин між вказаною посадовою особою та ЗАТ КБ «ПриватБанк», а спірні правовідносини виникли між позивачем та відповідачем на підставі вищезазначених укладених цивільних угод між сторонами по даній цивільній справі.

В ході судового розгляду судом було встановлено, що на дату закінчення строку дії договорів № 0s01632080 та № НОМЕР_1 позивач за одержанням вкладу не зверталася до відповідача, тому договір депозитного вкладу вважається укладеним на строк до предявлення вкладником вимоги про повернення вкладу.

Таким чином, оцінуючи всі докази, дослідженні у ході судового розгляду у їх сукупності та приймаючи до уваги, що відповідачем істотно були порушені умови договору про депозитний вклад № 0s01632080 від 03.09.2003 року та договору про депозитний вклад № НОМЕР_1 від 06.11.2003 року, укладеними між ОСОБА_3 та ЗАТ КБ «ПриватБанк», а також приймаючи до уваги, що, відповідачем були неналежним чином виконанні зобов'язання, взяті на себе за договорами, укладеними між сторонами по даній цивільній справі, суд вважає необхідним розірвати зазначені договори та стягнути з відповідача на користь позивача:

-за договором № 0s01632080 від 03.09.2003 року: суму вкладу 17000 доларів США; відсотки 2367 доларів США; а всього 19367 доларів США (що станом на 17.11.2009 року згідно довідки про курс долара до гривні НБУ складає 7,9933грн. х 19367 дол.США = 154806,24 гривень);

-за договором № НОМЕР_1 від 06.11.2003 року: суму вкладу 11000 ЄВРО; відсотки 1966,44 ЄВРО; а всього 12966,44 ЄВРО; (що станом на 17.11.2009 року згідно довідки про курс ЕВРО до гривні НБУ складає 11,961973грн. х 12966,44 ЄВРО = 155104,08 гривень).

Вирішуючи позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача у рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 100000 гривень, завданої неналежним виконанням грошового зобов'язання, суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Згідно ч.4 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди. Крім того, відповідно до ст. 24 ЗУ «Про захист прав споживачів», що діяла на момент виникнення зазначених правовідносин, при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Судом встановлено, що неналежне виконання відповідачем зобов'язань по договорам, які були укладені між сторонами по справі, призвело до моральних страждань позивача, а саме, ОСОБА_3, після відмови відповідача належним чином виконати умови договору, яка виразилася в душевних стражданнях внаслідок неможливості одержати та використати належні їй кошти, невпевненості ситуації з їх поверненням, фактично створеної загрози втрати позивачем вкладних коштів. Сума коштів, які знаходяться у відповідача та належить позивачеві є значною, неотримання цих коштів ставить позивача у скрутне матеріальне становище, що спричинює постійні хвилювання, побоювання за своє благополуччя та безпеку для нормального життя. Враховуючи глибину фізичних та моральних страждань, їх характер та тривалість, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнуть з ЗАТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача у рахунок відшкодування моральної шкоди 25000 гривень, а в задоволенні іншої частини позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди позивачу необхідно відмовити.

Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 1700 гривень та 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 23, 526, 530, 611, 651, 1058, 1060, 1167 ЦК України, главою 71 ЦК України, ст. 2 Закону України "Про банки та банківську діяльність", ст. 24 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст.ст. 10-12, 58-62, 88, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_3 до Комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення сум вкладів, нарахованих відсотків та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Розірвати договір за № 0s01632080 від 03.09.2003 року, укладений між ОСОБА_3 та Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк».

Розірвати договір за № НОМЕР_1 від 06.11.2003 року, укладений між ОСОБА_3 та Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк».

Стягнути з Закритого акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» /рахунок в обласному правлінні НБУ в Дніпропетровській області 0, МФО 305299/ на користь ОСОБА_3:

-за договором № 0s01632080 від 03.09.2003 року: суму вкладу 135886,1 гривень; відсотки 18920,14 гривень; а всього 154806 (сто пятдесят чотири тисячі вісімсот шість) гривень 24 (двадцять чотири) копійки;

-за договором № НОМЕР_1 від 06.11.2003 року: суму вкладу 131581,7 гривень; відсотки 23522,38 гривень; а всього 155104 (сто пятдесят пять тисяч сто чотири) гривні 08 (вісім) копійок;

а всього 309910 (триста девять тисяч девятсот десять) гривень 32 (тридцять дві) копійки.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» /МФО 305299/ на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 25000 (двадцять пять тисяч) гривень.

ОСОБА_3 в задоволенні іншої частини позовних вимог про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» /МФО 305299/ судовий збір на користь держави в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень; та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи на користь держави в розмірі 120 (сто двадцять) гривень.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська, та подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд міста Дніпропетровська протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження рішення, також апеляційна скарга може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд міста Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду, без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя О.В.Гончаров