13.07.10 ,
Апеляційний суд Херсонської області
Справа № 22 ц- 2945 /2010 Головуючий в 1 інстанції
Категорія 27 Доповідач Фурман Т.Г.
Рішення

іменем України

2010 року липня місяця 13 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі :

головуючого: Стародубця М.П.

суддів: Фурман Т.Г., Воронцової Л.П.

при секретарі : Остренко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 17 лютого 2010 року в справі за позовом

ОСОБА_4

до

ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

встановила:

В листопаді 2009 року ОСОБА_4 звернулася до суду зі вказаним вище позовом.

Позивачка зазначала, що у червні 2007 року між: нею та відповідачами був укладений договір позики, за умовами якого вона передала відповідачам у позику 23000 доларів США для придбання житла. Факт передачі грошей відповідачі підтвердили власноручно написаною розпискою.

Оскільки на її вимогу ОСОБА_2, ОСОБА_3 борг не повернули, позивачка просила стягнути суму боргу та проценти за користування цими грошима з кожного з відповідачів у рівній частці зобов'язання.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 17 лютого 2010 року постановлено: позов ОСОБА_4 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_4 заборгованість 184 055 грн. 20 коп. за договором займу, 1700 грн. у відшкодування витрат на судовий збір та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3 просили рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування обставини справи, що мають важливе значення для правильного вирішення справи.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили. Заслухавши доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судом встановлено і це вбачається із матеріалів справи , що між: ОСОБА_4 та ОСОБА_2, ОСОБА_3 був укладений договір позики, за умовами якого відповідачі отримали грошові кошти у сумі 23000 доларів США.

Передбачена законом письмова форма договору сторонами не дотримана, однак на підтвердження факту укладення такого договору позивач надав боргову розписку видану ОСОБА_2, ОСОБА_3 (а.с. 12).

Заперечуючи наявність боргових зобов'язань за договором позики відповідачі стверджували, що насправді грошові кошти ними від позивачки не були отримані, а розписка видана на прохання ОСОБА_4 для залагодження конфлікту на роботі дочки позивачки, а їхньої невістки.

Відповідно до ч.2 ст. 1051 ЦК України , якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі , рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж; встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків , коли договір був укладений під впливом обману, насильства , зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Оскільки факт отримання відповідачкою грошових коштів від позивача підтверджений письмовими доказами і його безгрошовість відповідно до діючого в Україні законодавства не може доводитися свідченнями свідків , а той факт, що оспорений договір позики був укладений під впливом протиправних дій позикодавця, належними доказами не підтверджений, колегія суддів погоджується з висновками суду про підставність вимог ОСОБА_4 щодо повернення позичених коштів і вважає , що суд першої інстанції обґрунтовано, відповідно до положень ст. 1046,1047, 1049 ЦК України прийшов до висновку, про стягнення з відповідачів за договором позики 184055грн., що еквівалентно 23000 доларам США.

Висновки суду в цій частині підтверджені належними, дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав оцінку відповідно до ЦПК України та відповідають нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду про солідарну відповідальність боржників, оскільки відповідно до ст.. 540 ЦК України якщо у зобов'язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов'язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства, а тому рішення суду в частині солідарної відповідальності боржників підлягає зміні з зазначенням, що стягнута судом сума боргу за договором позики і судові витрати підлягають стягненню з відповідачів у рівних частках по 92027,50 грн. з кожного за договором позики та по 910 грн. з кожного судових витрат.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого в справі рішення, а тому підлягають відхиленню.

В іншій частині судове рішення, як не оскаржене, колегією суддів в апеляційному порядку не переглядалося.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 17 лютого 2010 року змінити, визначивши, що стягнута судом сума боргу за договором позики і судові витрати підлягає стягненню з ОСОБА_2, ОСОБА_3 у рівних частках по 92027,50 грн. з кожного за договором позики та по 910 грн. з кожного судових витрат.

В решті частини рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двох місяців до Верховного Суду України шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: