Київський районний суд м. Одеси
Справа № 2-859/10 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 серпня 2010 р Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Гаращенко Д.Р.

При секретарі Сушко М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до суду до відповідача, в якому просить стягнути з неї компенсацію за заподіяння матеріальної шкоди у розмірі 10598,99 грн., та моральну шкоду у розмірі 1500 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. При цьому він пояснив, що позивач, крім збитків отриманих в результаті пошкодження автомобіля, у зв'язку з характером його роботи не мав змоги виконувати свої службові обов'язки без транспортного засобу. Тому він був вимушений звернутись до фірми яка надає транспортний засіб у оренду та отримав автомобіль в прокат, на що витратив, відповідно до умов договору 5050 грн., які він просить стягнути з відповідачки. Також позивач вказує, що скоєна відповідачкою ДТП та її поведінка завдала позивачу значного морального збитку, яку позивач оцінив 1500 грн., та просив стягнути з відповідача.

Відповідач позов визнала частково у розмірі матеріальних збитків заподіяних автомобілю позивача 5127.44 грн., витрат на проведення експертизи 402,43, та, витрат на направлення телеграми на її адресу у розмірі 15,12 грн. В решті вимог позивача просила відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши докази суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 19 січня 2007 р. о 16 год. 30 хв., відповідач керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по дорозі до аеропорту, порушила вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, в результаті чого допустила зіткнення з автомобілем належним позивачу, марки - Вольво, державний номер НОМЕР_2.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 7 березня 2007 р. вина відповідачки повністю доведена. В результаті чого вона була притягнута до адміністративної відповідальності.

В результаті ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Згідно з висновком № 1061 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню матеріальної шкоди заподіяної позивачу, від 19 березня 2007 р., сума матеріальних збитків була визначена у розмірі 5 127, 44 грн.

Крім того витрати позивача на проведення експертизи склали 402,43 грн., а також витрати на відправку телеграми у розмірі 15,12 грн.

Вказані витрати позивача повністю підтверджені належними доказами і підлягають стягненню.

Згідно з договором від 20 січня 2007 р. укладеним між позивачем, і приватним підприємцем ОСОБА_3, позивач нібито взяв на прокат автомобіль марки Шкода «Фабия» державний номер НОМЕР_3.

Відповідно до п. 2.1. договору позивач прийняв на себе зобов'язання по сплаті за прокат автомобіля суму у розмірі 50 доларів США на день, в національній валюті України по курсу продаж на день оплати. Всього вартість по договору була обумовлена у розмірі 5050 грн.

Період прокату починався о 12.00 г. з 20 січня 2007 р. і закінчувався о 12.00 годині, 9 лютого 2007 р.

Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордеру за № 12 від 20 січня 2007 р. ПП Ніколаєнко отримав від ОСОБА_4, на підставі договору оренди автомобіля, 5050 грн.

Суд вважає, що вимоги позивача відносно стягнення з відповідача грошей, нібито витраченої ним суми за оренду автомобіля, не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Наданий суду договір укладений в простій письмовій формі і не посвідчений нотаріально.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Таким чином наданий суду договір оренди транспортного засобу є нікчемним і не може бути підтвердженням витрат позивача на оренду транспортного засобу.

На думку суду, також не підлягають задоволенню вимоги позивача відносно стягнення моральної шкоди. Позивач вказує, що скоєна відповідачем ДТП і її поведінка завдала йому значного морального збитку, так як він на протязі значного строку відчував нервове напруження, викликане необхідністю вирішати значне коло питань пов'язаних з ДТП.

Відповідно до п.З Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику у справах про відшкодування моральної «немайнової» шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань або інших негативних явищ, завданих фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Суд вважає, що позивач не довів суду належних підстав для відшкодування йому моральної шкоди, з тих підстав які він виклав в позові, а також не надав суду належних доказів заподіяння йому моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 218 ЦПК України, ст.. 22, 23, 220, 799, 1166, 1167. Постановою Пленуму Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику у справах про відшкодування моральної «немайнової шкоди», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 су/г> матеріального збитку у розмірі 5 127 (п'ять тисяч сто двадцять сім) гривень 44 копійки, витрати на проведення експертизи 406 (чотириста шість) гривень 45 копійок, оплата за відправку телеграми у розмірі 15,12 грн.

Всього 5 549,01 (п'ять тисяч п'ятсот сорок дев'ять) грн. 01 копійка.

В решті вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської області шлях: подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів дня його проголошення.

Суддя Гаращенко Д.Р