Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа №2ц-4-147/10 р.
РІШЕННЯ

Iменем України

30 червня 2010 р.

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді - Яворської Ж.М., при секретарі - Вєтровій О.М., за участю народних засідателів - Маркіна С.І., Шиян Т.О., заявника - ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання громадянина безвісно відсутнім, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою в якій просив визнати безвісно відсутнім його батька ОСОБА_2, 08.08.1960р.н., посилаючись на те, що про його місцезнаходження немає відомостей більше року.

У судовому засіданні заявник вимоги підтримав у повному обсязі, на задоволенні вимог наполягав, суду вказав, що його батько пішов з дому у серпні 2003 р. і до теперішнього часу його місцезнаходження не відомо. За весь цей час він жодного разу не приїхав, не зателефонував. Визнання батька безвісно відсутнім треба для того, щоб він отримував матеріальну допомогу як дитина сирота.

Зацікавлена особа про дату та час слухання справи повідомлялася належним чином, між тим у судове засідання свого представника не направили, про причини неявки суд не повідомили.

Вислухавши пояснення заявника, свідка, вивчивши матеріали справи, суд встановив факти та відповідні їм правовідносини.

За змістом ст.43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці його постійного проживання не має відомостей про її місце перебування.

Відповідно до ст.37 Закону України „Про пенсійне забезпечення вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти мають право на пенсію в разі втрати годувальника до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років.

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

13 жовтня 1994 р. ОСОБА_3 померла.

Рішенням виконкому Центральної районної ради народних депутатів №4 від 19.01.96 р., опікуном малолітнього було призначено бабусю ОСОБА_4, так як мати померла, а батько визнано судом обмежено дієздатним, покинув дитину, місце його перебування не відомо.

В даний час заявник є студентом 1 курсу Миколаївського будівельного коледжу. Термін навчання 1 рік 10 місяців.

Відповідно даних ТОВ ЖЕК „Соляні, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до акту про не проживання від 10.09.09 р. ОСОБА_2 з серпня 2003 р. по теперішній час за місцем реєстрації не проживає.

Відповідно до довідки Центрального РВ Миколаївського МУЮ УМВС України в Миколаївській області, дійсно у лютому 2008 р. ОСОБА_5 зверталася до органів внутрішніх справ з заявою про встановлення місцезнаходження її брата ОСОБА_2, 1960 р.

Між тим, розшук ОСОБА_2 проводився відповідно до постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.07.03 р. в рамкам порушеної у відношенні нього кримінальної справи за ст.185 ч.3 КК України.

Таким чином, стосовно ОСОБА_2 є відомості про знаходження його у розшуку через скоєння злочину. Особа, стосовно якої оголошено розшук через скоєння нею злочину, не може бути визнана безвісно відсутньою.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім.

В силу ст..88 ЦПК України . судові витрати сплачено при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст.14, 60, 212-215, 249 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання особи безвісно відсутньою - ВІДМОВИТИ.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Суддя Ж.М. Яворська