КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №2-2418/2010
Провадження № 2-2418/2010
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.04.2010 року Київський райсуд м. Полтави у складі:
головуючого - судді Логвінової О.В.,
при секретарі - Отюговій О.І.,
з участю позивача ОСОБА_1, представника третьої особи ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Багатопрофільного підприємства « Лтава - 2 » про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористані відпустки, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, компенсація втрати частини заробітку в звязку з порушенням строків її виплати, оплати простою та відшкодування моральної шкоди , -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Багатопрофільного підприємства « Лтава - 2 » про стягнення заборгованості по заробітній платі компенсації за невикористані відпустки, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, компенсація втрати частини заробітку в звязку з порушенням строків її виплати, оплати простою та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що 03.05.2004 року був прийнятий на посаду маляра про що був виданий наказ № 10 від 03.05.2004 року. 18.01.2010 року ОСОБА_1 був звільнений з займаної посади за угодою сторін про що був виданий наказ № 1 від 18.01.2010 року. Відповідач не вчасно та не в повному обсязі виплачував заробітну плату в звязку з чим на день звільнення заборгував ОСОБА_1 заробітну плату в розмірі 923 грн. 77 коп., яка була нарахована, але не сплачена. Зазначена сума заборгованості складається з заборгованості по заробітній платі за період з січня 2009 року по серпень 2009 року включно, що підтверджується довідкою № 44 від 16.12.2009 року та листом Прокурора Київського району м. Полтави № 339/09 від 24.12.2009р. За серпень 2009 року ОСОБА_1 нарахована заробітна плата в розмірі 315 грн. 00 коп. хоча згідно розрахункового листка оклад становить 700 грн. 00 коп. За час роботи на ТОВ БП «Лтава- 2» ОСОБА_1 жодного разу не надавалася щорічна відпустка та не виплачувалася компенсація за невикористані відпустки. На день звільнення - 18.01.2010 року ТОВ БП «Лтава-2» не виплатив ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі та компенсацію за не використану відпустку. Відповідно до даних довідки № 44 від 16.12.2009 року в звязку із фінансовою кризою та відсутністю обєктів будівництва виробнича діяльність ТОВ БП «Лтава-2» була призупинена, а працівники відправлені у відпустки без збереження заробітної плати. ОСОБА_1 до ТОВ «Лтава-2» з заявою про надання йому відпустки без збереження заробітної плати і своєї згоди на це не давав, а тому період часу з 01.09.2009 р. по 31.12.2009 р. вважає простоєм не з вини працівника, який повинен оплачуватися в розмірі не нижчому, ніж 2/3 тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу), а отже за період з 01.09.2009 р. по 18.01.2010 р. становить 2 230, 24 грн. Крім того, компенсація втрати частини заробітку в звязку з порушенням строків її виплати складає 78 грн. 42 коп. На день звільнення - 18.01.2010 року - ТОВ БП «Лтава-2» зобовязано виплатити ОСОБА_1
- 923 грн. 77 коп. - заборгованість по заробітній платі нарахована ТОВ БП «Лтава- 2»,
- 385 грн. 00 коп. - не донарахована за серпень 2009 року TOB БП «Лтава-2»,
- 78 грн. 42 коп. - компенсація втрати частини заробітку в звязку з порушенням
- 2 230 грн. 24 коп. - оплата за час простою не з вини працівника за період з
01.09.2009 р. по день звільнення,
- 2 894 грн. 59 коп. - компенсація за невикористану відпустку.
Своїми діями, а саме невчасною та неповною виплатою заробітної плати, не оплатою простою та компенсації за невикористані відпустки, ТОВ БП «Лтава-2» заподіяло ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримали, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просив позов задовольнити в повному обсязі.
Представник третьої особи Територіальної державної інспекції праці у Полтавській області в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечив.
Представник відповідача ТОВ БП «Лтава-2» в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив.
Враховуючи, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та обовязки сторін, суд приходить до висновку про можливість розгляду даної справи у відсутність представника відповідача, що не зявився.
Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що 03.05.2004 року ОСОБА_1 був прийнятий на посаду маляра ТОВ БП «Лтава-2» про що свідчить наказ № 10 від 03.05.2004 року. 18.01.2010 року ОСОБА_1 був звільнений із займаної ним посади за угодою сторін про що був виданий наказ № 1 від 18.01.2010 року. При звільненні ОСОБА_1 не була виплачена своєчасно та в повному обсязі заробітна плата, а також оплата простою та компенсації за невикористані відпустки. Відповідно до довідки ТОВ БП «Лтава-2» № 44 від 16.12.2009 року заборгованість по заробітній платі перед ОСОБА_3 становить 923 грн. 77 коп. у тарифній відпустці ОСОБА_1А не був. В звязку з фінансовою кризою та відсутністю обєктів будівництва, виробнича діяльність ТОВ «Лтава-2» у вересні - грудні 2009 року призупинена, працівники відправлені у відпустки без збереження заробітної плати. Таким чином, заробітна плата за вищезазначені місяці не нараховувалася.
Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому при звільненні, провадиться в день звільнення.
Відповідачем з позивачем в день звільнення повного розрахунку проведено не було, позивачу не виплачено в день звільнення заробітну плату в розмірі 923 грн. 77 коп.
Повний розрахунок відповідачем з позивачем не було проведено до моменту подачі позову до суду, тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум в день звільнення, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до розрахунку ( а. с. 10 ) посадовий оклад штатного робітника ОСОБА_1 становить 630 грн. 00 коп., тоді як нарахування за серпень 2009 року становили 315 грн. і сума не донарахування за зазначений період часу становить 385 грн. 00 коп., тому позовні вимоги позивача в частині стягнення недорахованої заробітної плати за серпень 2009 року підлягають задоволенню в повному обсязі.
Періодом затримки розрахунку при звільненні є період з січня 2009 року по серпень 2009 року. Компенсація за час затримки розрахунку могла б складати відповідно до розрахунку ( а. с. 7) становить 78 грн. 42 коп. Тому, позовні вимоги в частині стягнення компенсації за час затримки розрахунку при звільненні підлягають задоволення в повному обсязі, а саме на суму 78 грн. 42 коп. Відповідно до ст. 74 КЗпП України всім працівникам надаються щорічні відпустки із збереженням місця роботи та середнього заробітку. Згідно з вимогами ч.1 ст. 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівникові виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної відпустки. Відповідно до довідки ТОВ «Лтава-2» ( а. с. 9 ) у тарифній відпустці ОСОБА_3А не був. Та розрахунок грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки з 03.05.2004 року по 18.01.2010 року складає 2894 грн. 59 коп. Тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення компенсації за невикористані відпустки. Відповідно до ч.1 ст. 113 КЗпП України передбачено порядок оплати часу простою не з вини працівника , якщо працівник попередив власника або уповноважений ним орган про початок простою, оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Відповідно до ст. 84 КЗпП України та ст.. 25-26 Закону України «Про відпустку» для надання відпустки без збереження заробітної плати потрібне бажання працівника на її отримання викладене в письмовій формі. З пояснень позивача відомо, що з письмовими заявами про надання йому відпустки без збереження заробітної плати до відповідача останній не звертався. Таким чином, за період часу з 01.09.2009 року по 31.12.2009 року мав місце простой не з вини працівника , який відповідно до розрахунку ( а. с. 6 ) становить 2 230 грн. 24 коп. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині оплати простою не з вини працівника за період часу з 01.09.2009 року по день звільнення підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 237-1 Кодексу законів про працю України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачем до суду не було надано достатніх доказів щодо наявності спричинених моральних страждань неправомірними діями відповідача на суму 10 000,00 грн. а сама по собі обставина несвоєчасної виплати заробітної плати не свідчить про наявність спричинених моральних страждань в зазначеному розмірі. Суд, враховуючи викладене, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Крім цього, стягненню з відповідача на користь держави підлягає 51 грн. державного мита та 120 грн. витрат з інформаційно - технічного забезпечення розгляду справи. Керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Багатопрофільного
Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення та подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає чинність після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана, рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий О.В. Логвінова