"09" грудня 2010 р. до 25.01.2011.
Справа №2-6620/10
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

09 грудня 2010 року суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Макаров М.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ПАТ УкрСиббанк, ОСОБА_2 про визнання кредитного договору та договору поруки недійсними,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ УкрСиббанк, ОСОБА_2 про визнання кредитного договору та договору поруки недійсними.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст.ст.119, 120 ЦПК України, з наступних підстав.

При зверненні до суду позивачка просить визнати недійсним кредитний договір № 0, укладений 13 вересня 2007 року між нею та відповідачем ПАТ УкрСиббанк, а також просить визнати недійсним договір поруки 0/П, укладений 13 вересня 2007 року між відповідачем ПАТ УкрСиббанкта відповідачем ОСОБА_2, оскільки вони укладені в порушення вимог закону, при цьому посилаючись на ЗУ Про захист прав споживачів.

Відповідно до ст. 11 Закону України Про захист прав споживачівдоговір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

У наведеному Законі чітко прописана процедура укладання договору, яка включає питання щодо надання інформації кредитодавцеві та споживачеві один про одного та щодо умов кредитування: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений, форми його забезпечення, тип відсоткової ставки, сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту, строк, на який кредит може бути одержаний, та варіанти його повернення. При цьому в разі ненадання зазначеної інформації субєкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

Отже, з урахуванням викладеного можна зробити висновок, що застосування Закону України Про захист прав споживачівдо спорів, які виникають з кредитних правовідносин, можливе в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору цей закон не може застосовуватись, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство в системі кредитування.

Крім того, позивачка не надає жодного доказу на підтвердження того, що вона була позбавлена можливості або щось їй перешкоджало отримати кредит у національній валюті, а також не зазначає та не надає доказів на обґрунтування своїх вимог взагалі, а також не вказує в чому саме полягає спір між нею та відповідачем ОСОБА_2, якого вона залучає у якості відповідача.

Відповідно до ст.121 ЦПК України, позовна заява подана без додержання вимог, викладених в статтях 119 і 120 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.121 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ УкрСиббанк, ОСОБА_2 про визнання кредитного договору та договору поруки недійсними - залишити без руху.

Повідомити ОСОБА_1 про необхідність виправити зазначені недоліки до 25 січня 2011 року. Розяснити, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.О. Макаров