Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2010 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Кругового О.О., при секретарі Кривої Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом посилаючись на те, що з 12 жовтня 2002 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від подружнього життя мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги. Шлюбні відносини між сторонами припинені більше року, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне життя та збереження шлюбу позивач вважає не можливим.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на доводи наведені у позові та на свої пояснення надані у судовому засіданні, просив шлюб розірвати.

Відповідач в судове засідання не заперечувала проти задоволення позову, з позовом погодилася..

Згідно з положенням ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, визнання відповідачем пред»явленного позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, оцінюючи та аналізуючи їх у своїй сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12.10.2002року, згідно свідоцтва про шлюб, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Першотравенського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 170. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, який по взаємній угоді після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачем, а позивач буде надавати матеріальну допомогу на його утримання.

В судовому засіданні встановлено, що подружжя не веде спільного господарства, проживають окремо, примирення між ними не можливе.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що збереження сімї неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

За таких обставин, з урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити повністю та сплату судових витрат по справі покласти на позивача.

На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, керуючись ст. ст. 10, 57-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 12 жовтня 2002року відділом реєстрації актів цивільного стану Першотравенського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 170.

Стягнути з ОСОБА_1 за реєстрацію розірвання шлюбу держмито у розмірі одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян на користь держави при оформлені свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦС.

ОСОБА_2 від плати державного мита звільнити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку передбаченому ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: О.О. Круговий