Іванківський районний суд Київської області
Справа №2-114/2010р.
РІШЕННЯ

іменем України

21 квітня 2010р. Іванківський районний суд Київської області у складі: головуючої судді Яковенко B.C.

при секретарі Кулик А.М.

розглянувши у відкритому судовому засідання в смт. Іванків цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого науково-виробничого підприємства «Чорнобильський радіоекологічний центр» про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ДСНВП «Екоцентр» про стягнення коштів. Крім того, про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позивач посилається на те, що з 13 січня 2000р. по 02 липня 2009р. він працював у Державному спеціалізованому науково-виробничому підприємстві «Чорнобильський радіоекологічний центр» сторожем дільниці «т», був звільнений з роботи з 02 липня 2009р. у зв»язку з виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок стану здоров»я. За цей період роботи, він був незаконно звільнений з роботи з 05 червня 2008р., але за рішенням суду від 27.10.08р. був поновлений на роботі. При поновленні на роботі відповідач повинен був виплати йому середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 16084грн.34коп., проте виплатив лише 7644грн.31коп., тобто не доплатив - 8440грн.03коп. При звільненні відповідач не виплатив належні йому кошти, тому зобов»язаний виплатити йому середній заробіток з 03 липня 2009р.

Відповідач 02.07.09р. звільнив його з роботи за станом здоров»я та відмовився надати йому невикористану відпустку. Це звільнення є незаконним. В наказ про звільнення відповідач має внести зміни про дату звільнення, надавши йому невикористану відпустку. Він працював сторожем в зоні відчуження, проте немає документа, який би відносив роботі сторожа в зоні відчуження до роботи з особливо шкідливими умовами праці чи до роботи в зоні іонізуючого випромінення.

Крім того несвоєчасне виконання відповідачем рішення суду про поновлення його на роботі, яке було виконане лише 1 червня 2009р. ним втрачено можливість одержати надбавку за роботу вахтовим методом в сумі 3360грн. та за роботу в зоні відчуження з 1 січня 2009р. по 1 червня 2009р. в сумі 3275грн.50коп.

Позивач просить стягнути з відповідача недоплачені йому кошти, поновити його на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та втрачений заробіток.

Під час розгляду справи, позивач декілька разів змінював позовні вимоги і зрештою звів їх, 01.03.2010р., до наступного: про стягнення належних йому від відповідача коштів при звільненні, стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та про стягнення моральної шкоди. Позивач посилається на те, що в період з 13 січня 2000р. по 02 липня 2009р. працював у відповідача сторожем дільниці «Куповате», був звільнений з роботи з 02 липня 2009р. у зв»язку з виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок стану здорсв»я. Відповідач під час роботи та при звільненні допустив порушення його трудових прав: не виплатив йому всі належні від підприємства гроші в сумі 9 964грн.99когі. з яких: не виплатив заробітну плату у вигляді коригування за час вимушеного прогулу з 06.06.08р. по 01.06.09р. в сумі 6 687грн.58коп.; -:е доплатив вихідну допомогу в сумі 1 365грн.01 icon, при звільненні 02.07.2009р., не доплатив компенсацію за невикористану відпустку при звільненні 02.07.09р. в сумі 1912грн.40коп.

При звільненні його з роботи 02.07.09р. відповідач не провів з ним повний розрахунок та не :робив цього по нині. Нараховані відповідачем кошти були виплачені частинами: 3.07.09р. - 1260грн. 13 коп. поштовим переводом, 04.08.09р. -5309грн. поштовим переводом в 24.09.09р. - 315грн.05коп. та до цього часу не виплатив належні йому 9 964грн.99коп. Цим відповідач порушив строк розрахунку при звільненні, передбачений ст.116 КЗпП України і відповідно до ст. 117 КЗпП України має виплатити йому середній заробіток з 03.07.09р. по 01.03.09р. в розмірі 10893грн. 12коп. А також 6 тисяч моральної шкоди, оскільки порушенням його прав у сфері трудових відносин йому завдана моральна шкода.

Заявою від 18 квітня 2009р., поданою до суду 19.04.09р. позивач це раз уточнив розмір сум, які він просить стягнути з відповідача на його користь, які відповідно склали: частина заробітної плати у вигляді коригування за час вимушеного прогулу -1600грн.87коп, частина вихідної 530грн.41коп., частина компенсації за невикористану відпустку -822грн.64коп., середній заробіток за невиплату належних сум при звільненні, починаючи з 03.07.09р. по 18.04.2010 р. - 10050грн. та моральну шкоду в сумі - 963грн.70коп.

Представник позивача позов підтримав в розмірі визначеному в заяві від 18.04.09р.

Представники відповідача позов не визнали, посилаючись на те, що позивач ОСОБА_1 працював сторожем на дільниці «Куповане», з 5 червня 2008рн. Позивач був звільнений з роботи ний на роботі рішенням суду від 27.10.2008р. і за час вимушеного прогулу на його користь було стягнуто середній заробіток за цей період. Фактично ОСОБА_1 був поновлений з 01.06.2009р. і за період з 27.10.2008р. по 01.06.2009р. йому виплачено середній за вимушений прогул. Після поновлення на роботі ОСОБА_1 фактично пропрцював по 2 липня 2009р. на був звільнений за станом здоров»я. На момент звільнення а В.О. був зроблений повний розрахунок належних йому при звільненні коштів , з яких р. йому було виплачено 2260грн. 13 коп., та 04.08.2009р - 5385грн.45коп. були надіслані грошовими переказами , за заявою самого позивача. Остаточно всі суми були виплачені В.О. 24 вересня 2009р. ОСОБА_1 не була виплачена належна сума на момент його з роботи, оскільки на рахунках «Екоцентру» не було коштів, тому «Екоценрт» не може нести відповідальності за несвоєчасний розрахунок з позивачем. Розмір нарахованих і коштів на момент звільнення правильний, оскільки за невикористану відпустку для розміру виплати було взято період за червень-липень 2009р. коли ОСОБА_1 працював, а за період з 27 жовтня 2008р. по червень 2009р. виплата взагалі була і безпідставно, оскільки ОСОБА_1 після поновлення його на роботу судом, на роботі не з»являвся, аж до 1 червня 2009р. Вимога позивача про виплату йому о заробітку за період з 03.07.2009р. по день розгляду справи в суді, як за затримку належних йому сум при звільненні в повному розмірі є безпідставними, оскільки їй кошти 24.09.2009р. ОСОБА_1 власноручно написав заяву про те, що розрахунок з ним проведений повністю і він не має жодних претензій до «Екоцентру». Жодна з нарахованих сум позивачем не оспорювалась. Позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди безпідставні, оскільки жодної моральної шкоди йому ДСНВП »Екоцентр» не завдано. При звільненні йому виплачені значні суми, за його особистим бажанням гроші йому були надіслані ми переказами, ОСОБА_1 своєю заявою засвідчив, що не має ніяких претензій до їства, крім того він являється пенсіонером та має засоби до існування. В позові просять відмовити.

Вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов підлягає задоволенню частково.

Позовні вимоги позивача про розмір вихідної допомоги та компенсації за невикористану :у є обґрунтованими, оскільки при обрахування цих виплат, відповідач брав до уваги заробіток позивача за період з 1 червня 2009р. по 2 липня 2009р., коли ОСОБА_1 фактично їв, проте, його середній заробіток мав обраховуватись із заробітку за два останні місяці оскільки хоч ОСОБА_1 по 01.06.2009р. фактично і не працював, проте період, що передував цій даті, йому виплачено відповідачем середній заробіток за вимушений прогул, а компенсація за невикористану відпустку за останні 12 місяців, з тих же підстав.

Обгрунтованими є вимоги позивача про виплату йому середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 03 липня по 24 вересня 2009р., тобто за 83дні, що з його середнього заробітку 963грн.70коп. - становить - 2622грн.80коп.

Посилання представників відповідача на те, що з ОСОБА_1 розрахунок проведений то, оскільки всі нарахування зроблено вірно, а належні йому кошти були виплачені не в день звільнення через відсутність коштів на рахунках, суд вважає необгрунтованими, оскільки при енні розрахунків були допущені помилки, а відповідачем не надано суду доказів, що на момент

звільнення позивача на його рахунках не було жодних коштів.

Решта вимог задоволенню не підлягає. Зокрема, що стосується вимог позивача про коригування його заробітної плати за час вимушеного прогулу з 28 жовтня 2008р. по 1 червня , у вказаний період на підприємстві мало місце підвищення заробітної плати у зв»язку із збільшенням прожиткового мінімуму, проте виплачені за цей період кошти позивачу являли не його заробітну плату, а компенсацію за вимушений прогул, хоч і виплачену

відповідачем у добровільному, позасудовому порядку, а компенсація за вимушений прогул виплачується у розмірі середнього заробітку, що обраховується з фактичного заробітку за 2 останні місяці перед звільненням, відповідно до п.32 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.92р. «Про практику розгляду судами трудових спорів». Таким чином виплати за період з 28.10.08р. по 01.06.09р., тобто по фактичне поновлення ОСОБА_1 на роботі зроблені правильно. Вимоги позивача про виплати йому середнього заробітку у зв»язку з несвоєчасною виплатою йому всіх належних сум при звільненні за період з 24.09.09р. по день розгляду справи в суді, суд вважає не обґрунтованими. Остаточно позивачеві були виплачені належні йому суми 24.09.2009р. Сам позивач засвідчив факт повного з ним розрахунку своєю заявою. Допущені про нарахуванні вихідної допомоги та компенсації на невикористану відпустку помилки не можуть розцінюватись, як затримка розрахунку при звільненні. Тим більше, що позивач не заявляв про неправильність розрахунку і заявив ці вимоги лише під час розгляду справи в суді, неодноразово змінюючи свої позовні вимоги. Шо стосується відшкодування моральної шкоди, то відповідно до ст.237-1 Кодексу законів про працю України, відшкодування моральної шкоди проводиться у разі, якщо порушення законних прав працівника призвело до моральних страждань, втрати нормальних житгєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачем не надано суду доказів того, до діями відповідача позивачеві була завдана моральна шкода, що він переживав моральні страждання, втратив нормальні життєві зв»язки, тощо.

Керуючись ст.208,209,212,213 ЦПК України, ст.47,116,117,237-1 Кодексу законів про працю України, Постановою КМ України від 8 лютого 1995р. №100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати». Постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.92р. «Про практику розгляду судами трудових спорів», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999р. №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», суд

ВИРІ IIIИ В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного спеціалізованого науково - виробничого підприємства «Чорнобильський радіоекологічний центр» на користь ОСОБА_1: 530грн.41коп. вихідної допомоги, 822грн.64коп. компенсації за невикористану відпустку, 2622грн.80коп. - середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні, а всього 3975(три тисячі дев»ятсот сімдесят п»ять)грн.85коп.

В решті позову відмовити ти.

Стягнути з Державного спеціалізованого науково-виробничого підприємства «Чорнобильський радіоекологічний центр» на користь держави судовий збір в сумі 51грн.

Рішення набирає чинності на протязі 10 днів, якщо у вказаний термін на нього не буде подана апеляційна скарг а чи заява про апеляційне оскарження та в 20 денний строк, з дня подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області через Іванківський райсуд.

Суддя: