Рівненський міський суд Рівненської області
Справа № 2-1206/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2010 року

Рівненський міський суд

в особі судді Рогозіна С.В.

при секретарі Івченко І.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. .Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів, -

встановив:

Позивач звернувся до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів.

Позивач просить зменшити розмір стягуваних з нього, відповідно до рішення Рівненського міського суду від 21 жовтня 1997 року, аліментів на утримання доньки ОСОБА_5, з 1/4 всіх видів його заробітку на 1/6 частини заробітної плати, щомісячно, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з 14 травня 1999 року у нього змінився сімейний стан - він уклав шлюб з ОСОБА_6. Від даного шлюбу у них народилась дитина ОСОБА_7. ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначає, що дитина від другого шлюбу є інвалідом з дитинства з діагнозом ДЦП, внаслідок чого потребує постійного лікування, посиленого харчування та особливого догляду, що, в свою чергу, потребує значних додаткових матеріальних витрат.

В судовому засіданні, позивач позовні вимоги підтримав, просить позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та вважає його таким, що не підлягає до задоволення з наступних підстав. Оскільки ОСОБА_5, відповідно рішення Рівненського міського суду від 21 жовтня 1997 року залишилася на вихованні матері то більшість часу проживає за межами України. На Україну приїздить лише на канікули, тому суми аліментів призначаються хоча б на забезпечення витрати на мінімально можливий рівень її проживання в Україні, не говорячи вже про належний рівень харчування, дозвілля, забезпечення шкільним приладдям тощо, що вона також потребує у підлітковому віці. Будь- якої іншої форми участі у вихованні, утриманні ОСОБА_5, крім аліментів позивач уникає. Жодного разу позивач не прийняв участь у додаткових витратах на дитину, тобто не ніс додаткового фінансового навантаження, однак навіть при цьому має суму боргу по аліментам. Додатково зазначає, що сума, на яку позивач хоче зменшити розмір стягуваних аліментів, не відіграє важливої ролі, оскільки, зважаючи на рівень його доходу «заощаджена» ним сума коштів буде складати лише близько 30 грн. щомісячно, що не може суттєво вплинути на рівень лікування, харчування та особливого догляду за його хворою дитиною. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення.

В судовому засіданні було встановлено, що відповідно до рішення Рівненського міського суду від 24 жовтня 1997 року, з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частин всіх видів заробітку, але не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму, починаючи з 21 травня 1997 року і до повноліття дитини.

З оглянутої в судовому засіданні довідки про доходи № 28, виданої на імя ОСОБА_1 встановлено, що позивач має постійне місце роботи та отримує стабільний дохід.

З дослідженому в судовому засіданні свідоцтва про народження серії І-ГЮ № 075429, виданого відділом РАГС м. Рівне 14.05.1999 року встановлено, що позивач має другу дитину - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається з корінця медичного висновку на дитину-інваліда дитинства № 127 від 09 липня 2008 року, ОСОБА_8 має паталогічний стан у вигляді ДЦП.

Стаття 192 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено за рішенням суду за позовом платника у разі зміни матеріального стану.

Однак посилання позивача на те, що у звязку з хворобою його другої дитини він вимушений нести додаткові матеріальні витрати судом до уваги не беруться у звязку з їх недоведеністю в судовому засіданні.

Зважаючи на вище викладене, суд приходить до висновку про можливість зміни розміру аліментів, стягуваних з відповідача на користь позивача з Уа частин всіх видів його заробітку на 1/5 частин усіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінінмуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Такий-розмір аліментів суд вважає реально можливим для сплати.

На підставі викладеного, ст. 192 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 60, 88, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 - задоволити частково.

Змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_9, стягнувши з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_10 аліменти на утримання дочки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/5 частин усіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінінмуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Виконавчий лист, виданий на підставі рішення Рівненського міського суду від 21 жовтня 1997 року про стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_11 аліментів на утримання дочки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі Уа всіх видів його заробітку, але не менше Уг частини неоподаткованого мінінмуму доходів громадян на одну дитину, щомісячно - відкликати.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя Рівненського міського суду Рогозін С.В.