Дзержинський районний суд м.Кривого Рогу
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2010 року Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу у складі:

головуючого - судді Валуєвої В.Г.,

при секретарі Севанян М.Б.,

за участі:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за несплату аліментів,

ВСТАНОВИВ:

З названим позовом позивач ОСОБА_1 звернулась до суду. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві вказала, що в 1997 році було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем по справі.

За час шлюбу у них народилася донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя з відповідачем не склалося тому у 2002 році їх шлюб було розірвано.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 11.03.2004 року з відповідача по справі були стягнуті аліменти на утримання їх доньки в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу відповідача. Відповідач не регулярно виплачував призначені аліменти, що привело до виникнення заборгованості, яка станом на 01.10.2008 року становить 5 798,06 грн.

Відповідно ст. 196 Сімейного кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Саме тому вона змушена звернутися з даним позовом до суду, оскільки відповідач не бажає враховувати, що їх дитина потребує матеріального утримання, та ухиляється від сплати аліментів у тих розмірах, в яких повинен їх сплачувати.

Відповідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу. Нею здійснено розрахунок пені за період з 01.10.2005 року по 30.09.2008 року включно, тобто за останні три роки. Згідно розрахунку, який долучається до позовної заяви, загальний розмір пені, який вона просить суд стягнути з відповідача становить 34 043,85 грн. Просить суд взяти до уваги, що весь цей час основна частина матеріального забезпечення як надавалась дитині, так і продовжує надаватися нею. Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. 196 СК України, просить суд стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, на її користь пеню у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за період з 01.10.2005 року по 30.09.2008 року за кожен день прострочення у сумі 34 043,68 грн.

Під час розгляду справи позивач неодноразово уточнювала позовні вимоги. Згідно останньої уточненої позовної заяви, посилаючись на те, що відповідач не сплатив аліменти на утримання дитини у повному обсязі за період з листопада 2008 року по лютий 2009 року, та продовжує ухилятися від сплати аліментів, і за період з березня по травень (включно) знову ж таки взагалі не сплатив аліментів на утримання дитини, просить суд стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення у сплаті аліментів на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з лютого 2004 року по червень 2009 року (включно) в сумі 53279,32 грн. згідно розрахунку долученого до матеріалів справи (а.с. 112).

У судовому засіданні позивач підтримала свої уточнені позовні вимоги та просила суд повністю їх задовольнити. Пояснила, що відповідач недобросовісно сплачує аліменти, тому вона постійно ходила до судового виконавця за довідками про заборгованість відповідача зі сплати аліментів. У відповідача заборгованість виникла одразу після стягнення з нього аліментів, але вона просить стягнути пеню за три останні роки згідно її розрахунків, виконуючи які вона керувалася корінцями квитанцій поштових переказів, які отримувала, та довідками судового виконавця про заборгованість відповідача зі сплати аліментів. Аліменти відповідач як не платив, так і не платить, аліменти, які з нього стягуються, нижче належних ЗО % на дитину відповідного віку. Відповідач завжди знаходить причину, щоб аліменти не платити. Пеню просить стягнути на розсуд суду.

Відповідач заперечував проти задоволення позову та пояснив, що борг зі сплати аліментів у нього виник лише у 2009 році, а до цього заборгованості зі сплати аліментів у нього не було. Він позивачу надсилав поштою аліменти та судовому виконавцю приносив корінці талонів поштових переказів, які у судового виконавця не збереглися, в чому не має його вини як відповідача. Після працевлаштування аліменти з нього утримувались бухгалтерією підприємства за виконавчим листом і він у цьому участі ніякої не приймав. Коли виконавчий лист надійшов до підприємства, він не знає, але з запізненням, тому і виникла заборгованість. Потім, коли він перейшов на іншу роботу, то надав бухгалтерії заяву, щоб з нього утримували аліменти до надходження виконавчого листа, щоб у такий спосіб уникнути заборгованості. Дитині він завжди надавав посильну допомогу, коли хворіла - купував ліки, а коли не працював - надсилав аліменти поштою. Як тільки працевлаштовувався, повідомляв про це судового виконавця, яких було чотири, але про заборгованість йому ніхто не говорив і про відповідальність за несплату аліментів ніхто не попереджав. Про заборгованість взнав під час розгляду справи у суді. На підприємстві працює з липня 2009 року, але виконавчий лист на підприємство знову довго не надходив, аліменти з нього утримувались за його особистою заявою. Він визнає заборгованість з січня 2009 року по червень 2009 року включно, бо у цей період не працював. З позовними вимогами щодо стягнення з нього пені за несвоєчасну сплату аліментів не згоден, бо позивач невірно зробила розрахунок цієї пені.

Представник відповідача пояснив, що з позовними вимогами позивача також не згоден, тому що, коли позивач працював, то аліменти з нього стягувались бухгалтерією підприємства, але навмисно від їх сплати відповідач не ухилявся. Деякий час відповідач не працював і тому не платив аліменти, але не ухилявся від їх сплати навмисне, у цьому його вини немає. Крім того, про відповідальність за несвоєчасну сплату аліментів його попереджено лише у червні 2009 року, а він не працював з грудня 2008 року по червень 2009 року, та відразу після попередження працевлаштувався, наразі працює, матеріальну допомогу дитині надає. Крім того приймав участь у додаткових витратах на дитину, тому не можна стверджувати, що є його умисна вина у несвоєчасній виплаті аліментів.

Допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_5 пояснив, що з липня

2005року він працював судовим виконавцем і виконував за рік 1000 виконавчих проваджень, тому багато чого вже не памятає, зокрема не памятає сторін і не памятає провадження по їх справі. Чому у виконавчому провадженні немає чеків поштових відправлень сказати не може, оскільки при звільнені здав всі свої провадження згідно опису.

Допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_6 пояснив, що працює головним бухгалтером ВАТ «Милленіум Групп», у якому працював ОСОБА_2, який за рішенням суду зобовязаний до сплати аліментів на дитину. Спочатку його роботи у ВАТ «Милленіум Групп» аліменти з його заробітку утримувались за його особистою заявою, копію якої надали до суду. На підприємстві чекали виконавчий лист з виконавчої служби Дзержинського району, а він все не надходив. Потім з'ясувалось, що він втрачений ОСОБА_2 приніс дублікат виконавчого листа, згідно якого почали утримувати з нього аліменти. За час його роботи на підприємстві аліменти були сплачені повністю. Він на підприємстві працював з 02.10.2006 року по 31.10.2008 року. Аліменти стягувались кожного місяця та перераховувались позивачці поштою. Коли траплялись затримки з зарплатою, затримувалось і стягнення аліментів. Всі корінці перерахувань суду надані. У ОСОБА_2 був борг зі сплати аліментів, позивач приносила на підприємство розпорядження з виконавчої служби про стягнення боргу, але вона не повинна була цього робити, оскільки підприємство не мало права приймати від неї вказане розпорядження, яке повинно було виконавчою службою направлятись на підприємство поштою. Виконавча служба його надсилала, але не за їх адресою. Як тільки таке розпорядження підприємством було отримане, аліменти з ОСОБА_2 почали стягувати у розмірі 50 % його заробітку для погашення заборгованості. Але вся сума заборгованості за час роботи ОСОБА_2 на підприємстві погашена не була. Зарплата у ОСОБА_2 складала 700 гривень, більше її половини стягувати не можна. Згідно виконавчого листа, дублікат якого підприємство отримало, з ОСОБА_2 повинні були стягуватись аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян. При звільнені ОСОБА_2 з підприємства у виконавчому листі була вказана виплачена ним сума аліментів.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона з 1998 року працює головою ЖБК, в якому проживає ОСОБА_1 У ОСОБА_1 заборгованість по квартплаті складає 11178 грн. 30 коп., яку вона не може погасити, оскільки проживає удвох з дитиною та не має грошей платити за квартиру. Люди вимагають, щоб вона платила, а вони з відповідачем поки що тільки постійно ділять цю квартиру, і вона відповідає, що їй платити нічим, бо не отримує аліменти, а грошей не вистачає, хоча вона і працює. У будинку борг по сплаті за тепло, половина якого тільки не сплаченого ОСОБА_1, яка обіцяє його сплатити, отримавши заборгованість з аліментів. Вона вважає, що, оскільки квартира між ними розділена, то і ОСОБА_2 повинен приймати участь у виплаті боргів по квартирі, та просить суд нарешті вирішити їх справу.

Допитана у якості свідка у судовому засіданні судовий виконавець ОСОБА_8 пояснила, що виконавчий лист про стягнення аліментів на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 знаходиться на виконанні з 25.03.2004 року. ОСОБА_2 до жовтня 2006 року ніде не працював. Приніс до виконавчої службі квитанції про часткову сплату аліментів. З жовтня

2006року по жовтень 2008 року працював, аліменти сплачував 3 листопада 2008 року по червень 2009 року ніде не працював. Його неодноразово викликали до виконавчої служби, але він не приходив і на виклики та на повідомлення, які лишали йому за місцем проживання, не реагував. Прийшов 22.06.2009 року та був попереджений про розмір заборгованості. З 01.07.2009 року змінив місце проживання на Саксаганський район, працевлаштувався, про що повідомив виконавчу службу, виконавче провадження по виконавчій службі Дзержинського району закрите, а виконавчий лист направлено за місцем роботи. Заборгованість зі сплати аліментів розрахована за період, коли боржник не працював, як на непрацюючого згідно ст. 74 Закону про виконавче провадження та статистичних даних Головного управління статистики Дніпропетровської області. ОСОБА_2 не погоджувався з такими нарахуваннями боргу, але їх не оскаржив. Можливі розбіжності у нарахуванні боргу, оскільки довідки та квитанції про виплату аліментів до служби надходять невчасно.

Вислухавши сторони, представника відповідача, свідків дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 1997 року, від якого мають неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_4, 9 березня 1999 року, у свідоцтві про народження якої відповідач вказаний батьком (а.с. 4). Шлюб між сторонами розірвано 4 березня 2002 року, що вбачається зі свідоцтва про розірвання шлюбу від 22 квітня 2003 року (а.с. 5). Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 11.03.2004 року з відповідача на користь позивача на утримання дитини стягнуті аліменти з 26. 02. 2004 року у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян (а.с. 6). На підставі вказаного рішення видано виконавчий лист від 11.03.2004 року, згідно якому і утримуються аліменти з відповідача на користь позивача у розмірі, вказаному у рішенні суду та відповідно у виконавчому листі, тобто згідно закону, який діяв на час винесення рішення про стягнення аліментів. Тому претензії позивача до відповідача з приводу неповної сплати ним розміру аліментів на утримання дитини є безпідставними. У судовому засіданні не встановлено навмисного ухилення позивача від своєчасної сплати аліментів на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини, оскільки про наявність у нього заборгованості й необхідності доплати аліментів до 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку він не знав і ніяких даних про те, що суд чи державна виконавча служба повідомляли відповідача до 22.06.2009 року про необхідність такої доплати судом не встановлено.

Згідно довідки судового виконавця від 17.05.2007 року (а.с. 10-11) заборгованість зі сплати аліментів відповідачем ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 з У* частини усіх видів заробітку нарахована з березня 2004 року по квітень

2007року у сумі 6398 грн.85 коп. Згідно вказаної заборгованості позивачем розрахована неустойка за несвоєчасну сплату аліментів, яка за її розрахунками становить 34043 грн. 68 коп. (а.с. 12-13), оскільки розрахована за весь вказаний час з наростаючим підсумком

Згідно довідки Головного поштамту м. Кривого Рогу від 02.02.2009 року за № 179 (а.с. 22) позивач ОСОБА_1 за 2008 рік отримала поштові перекази, відправником яких був ОСОБА_2В, а саме.: 18.02.2008 р. у сумі 290 грн.; 26.03.2008 року у сумі 292,37 грн.; 17.07.2008 року у сумі 292,37 грн.; 6.09.2008 року у сумі 292,37 грн.; 8.12.2008 р. у сумі 273,93 грн., на загальну суму 1639 гривень 94 коп.

З довідки про заборгованість від 16.03.2009 року № 03-14/7191 Дзержинського відділу державної виконавчої служби за виконавчим листом № 2-274 від 11 .-3.2004 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 у розмірі ? частини з усіх видів заробітку на утримання доньки ОСОБА_4 09.03.1999 року до її повноліття на користь матері ОСОБА_1, заборгованість нарахована згідно довідці з Дніпропетровського відділу статистики, як на непрацюючого, та складає за листопад 2008 року 522,62 грн.; грудень 2008 року 523,27 грн.; січень 2009 року 498,50 грн.; лютий 2009 року 498,50 грн., а загалом становить 2042,89 грн. за 4 місяці. Згідно довідки про заборгованість № 91 від 04.06.2009 року заборгованість з жовтня 2008 року по травень 2009 року обрахована з таких же підстав, що і попередня довідка, та складає 3543 грн.27 коп. З дублікату виконавчого листа від 01.03.2007 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 за рішенням суду від 11.03.2004 року вбачається, що аліменти з відповідача повинні стягуватись на доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку згідно (доходу), але не менше ? частини неоподаткованого мінімуму доходу громадян щомісячно, та згідно помітки головного бухгалтера ВАТ «Мілленіум Групп» за період роботи ОСОБА_2 на підприємстві йому нарахована зарплата у розмірі 17500 грн., та з цієї зарплати на користь ОСОБА_1 утримані аліменти у сумі 4974,29 грн. (а.с. 50). З документів, наданих суду ВАТ «Мілленіум Групп» вбачається, що станом на 02.06.2008 року на користь ОСОБА_1 перераховані аліменти у сумі 3238,50 грн. (а.с. 51). Середня заробітна плата ОСОБА_2 з жовтня 2006 року складає 700 гривень (а.с. 52), за 2007 рік - 700 гривень (а.с. 53), за січень-квітень 2008 року - 700 грн. (а.с.54), за період з листопада 2006 року по квітень 2008 року ОСОБА_1 перераховані аліменти в сумі 3238,50 грн. (а.с. 55). Згідно заяви ОСОБА_2 від 03.01.2007 року (а.с. 56) він просить директора ВАТ «Мілленіум Групп» стягувати з нього аліменти на користь ОСОБА_1 у розмірі 1А частини його заробітної плати за листопад 2006 року. З довідки від 05.12.2008 року № 05/12.08 про середню заробітну плату ОСОБА_2 (для розрахунку виплат на випадок безробіття) вбачається, що з жовтня 2006 року по жовтень 2008 року з його зарплати відраховано аліментів на суму 17500 грн.

З розпорядження державної виконавчої служби від 18.10.2007 року, направленого ВАТ «Мілленіум Групп» вбачається, що борг ОСОБА_2 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_1 складає 6611,56 грн.(ас. 61). Суду також надані ВАТ «Мілленіум Групп» узагальнені списки поштових переказів (а.с. 62-83), до складу яких, згідно пояснень допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_6, входили і суми відправлених аліментів з зарплати ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 З роз'яснень заступника начальника управління - начальника Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції за№ 18394, наданого ОСОБА_1 (а.с. 103), ОСОБА_2 22.06.2009 року був ознайомлений з сумою боргу зі сплати аліментів та попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів, а також попереджений про те, що сума аліментів, яку він сплачує на користь ОСОБА_1 на утримання дитини, являється меншою від розміру, який необхідно сплачувати на дитину відповідного віку.

З розрахунку суми неустойки за період з лютого 2004 року по червень 2009 року (а.с.

112) позивача, вбачається, що розмір неустойки складає 53279,32 грн., а з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів та пені по їх сплаті у межах строку позовної давності згідно ст., ст. 257,258 ЦПК України, наданого суду відповідачем (а.с. 131-132), пеня по несплаті аліментів складає 2392,35 грн. З ксерокопій чеків на придбання ліків (а.с. 136) вбачається, що ОСОБА_2 приймав участь у додаткових витратах на дитину.

Крім того, з дослідженого у судовому засіданні виконавчого провадження № 131/129 Дзержинського відділу державної виконавчої служби встановлено, що виконавче провадження відкрито постановою від 25.03.04 року, у виконавчому провадженні є квитанції поштових переказів за 2004 рік, які надсилались ОСОБА_1 ОСОБА_2 у той час, коли він не був працевлаштованим:

16.06.04 р.-148 грн.-№ квитанції 5168,
14.10.04 р.- 148 грн.«-« 0685,
01.11.04 р.148 грн.»-« 6924,
01.11.04 р.- 148 грн.«-« 6925,
29.11.04 р.-148 грн.«-« 8230,
09.12.04 р.- 148 грн.«-« 8574,
23.04.04 р.-138 грн.»-« 0894,
23.04.04 р.-138 грн.«-« 0893,
21.08.04 р.- 138 грн.«-« 2381,
01.06.04 р.-148 грн.«-« 2726,
30.06.04 р.-148 грн.«-« 4271,
14.01.05 р.- 148 грн.«-« 0130,

01.03.05 р.-218 грн.«-«2364,
18.03.05 р.-218 грн.«-«3379,
13.04.05 р.-218 грн.«-«4681,
23.05.05 р.-218 грн.«-«2688,
18.06.05 р.-218 грн.«-«5229,
18.07.05 р.-218 грн.«-«8422,
13.08.05 р. -218 грн. 0459,
06.09.05 р. - 218 грн.«-«1471,
03.10.05 р.-218 грн.«-«2658,
07.11.05 р.-218 грн.«-«4343,
06.12.05 р. - 218 грн.«-«0818,
04.01.06 р.-218 грн.«_«1703,
04.01.06 р. -218 грн.«-«1702,
16.02.06 р.-218 грн.«-«5534,
03.04.06 р. - 218 грн.«-«5656,
11.05.06 р.-218 грн.«-«6672,
07.06.06 р. - 218 грн. 7375,
03.07.06 р. - 218 грн.«-«8032,
16.08.06р.-218 грн. 9068,
12.09.06р.-218 грн.«-«9629,
13.10.06р.-218 грн. 0428.

Згідно документів виконавчого провадження ОСОБА_2 з 02.10.06 р. працевлаштувався на ВАТ «Мілленіум Групп» водієм. З довідки підприємства від 26.04.07 р. за заявою ОСОБА_2 з його зарплати утримувались аліменти на користь ОСОБА_1 у розмірі 25 %, станом на 27.04.07 року перераховано з листопада по березень 2007 року 734,60 грн. 06.12.06 року держвиконавцем на ВАТ «Мілленіум Групп» надсилався виконавчий лист з розпорядженням про утримання 50 % з зарплати ОСОБА_2 до погашення боргу у сумі 4917,97 грн., починаючи з 02.12.06 р, а після - по Vі частині. За клопотанням держвиконавця від 06.02.07 р. № 1381 про видачу 2-х дублікатів виконавчого листа, судом направлено до відділу державної виконавчої служби 02.03.07 р. вказані дублікати, які отримано відділом державної виконавчої служби 18.04.07 року, тобто підтверджена обставина втрати виконавчого листа. 18.10.07 року розпорядженням держвиконавця направлено на ВАТ «Мілленіум Групп» виконавчий лист з зазначенням боргу - 6611,56 грн. У виконавчому провадженні також є всі довідки, які надані суду ВАТ «Мілленіум Групп» під час розгляду даної справи та долучні до матеріалів справи. Крім того, у виконавчому провадженні є власноручне пояснення ОСОБА_2 від 22.06.2009 року про те, що він попереджений про кримінальну відповідальність за несплату аліментів та акт від 13.07.09 року держвиконавця про ознайомлення ОСОБА_2 з сумою боргу зі сплати аліментів у розмірі 4468,13 грн. Згідно довідці від 02.07.2009 року ОСОБА_2 працевлаштований до ВАТ «Прайд-КОМПАНІ» охоронником з 01.07.2009 року.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що відповідач у ВАТ «Мілленіум Групп» працював по жовтень 2008 року включно, останні нарахування аліментів за жовтень

2008року, з листопада 2008 року по червень 2009року включно не працював, з 01.07.2009 року у ТОВ «Прайд-КОМПАНІ» працює охоронником, фактично до 09.06.2009 року матеріальної допомоги позивачу на дитину не надавав і сам визнає неустойку з січня 2009 року по червень 2009 року.

Згідно ч. 1 ст. 196 Сімейного Кодексу України та розясненням Пленуму Верховного Суду України, викладеним у п. 22 Постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, а відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів, тобто при вирішенні даного спору необхідно виходити з вини відповідача в умисному ухиленні від сплати аліментів та у виникненні заборгованості зі сплати аліментів. Винною поведінка відповідача вважається після його попередження про відповідальність за несвоєчасну сплату аліментів та навмисне ухилення від їх сплати. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач про необхідність сплачувати заборгованість з аліментів дізнався 22.06.2009 року, тому слід рахувати, що до цього часу у його діях вини не має і він повинен сплачувати неустойку лише за період несплати ним аліментів, тобто з січня по червень 2009 року включно. Крім того, у даній справі відповідач не може нести відповідальність за втрату виконавчого листа, несвоєчасне направлення на підприємство розпорядження про стягнення з платника аліментів заборгованості. Оскільки до його попередження про необхідність своєчасної сплати аліментів 22.06.2009 року, відповідач дізнався про стягнення з нього неустойки за несвоєчасну сплату аліментів з позову до нього у грудні 2008 року, то з нього слід на користь позивача стягнути неустойку (пеню) за несплату аліментів з січня по червень 2009 року включно, виходячи з розрахунку пені, наданого представником відповідача (а.с. 132), як розрахованого правильно, оскільки позивач розрахувала пеню неправильно, з наростаючим підсумком, а не окремо за кожний день прострочення сплати аліментів.

На підставі наведеного та керуючись ст., ст. 15,60, 88,209,213-215,223,294 ЦПК України, ст. 196 Сімейного Кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 неустойку за несплату аліментів на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з січня 2009 року по червень

2009року у сумі 2392 гривни 35 копійок та на користь держави судовий збір у сумі 51 гривні та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у сумі 120 гривень.

В іншій частині позову у задоволені відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подання до суду протягом 10 днів з дня оголошення рішення заяви про апеляційне оскарження рішення та протягом 20 днів після подання вказаної заяви - апеляційної скарги. Рішення набирає законної сили, якщо протягом 10 днів з дня оголошення рішення до суду не надійде заява про апеляційне оскарження рішення.