Справа № 2- 706/2010
Р І Ш Е Н Н Я І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2010 року

м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Коваленко В.П.

при секретарі Білошицькій І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просить стягнути з відповідача 2850 гривень боргу згідно договору позики.

В підтвердження своїх вимог посилається на те, що в червні 2008 року він уклав договір позики з відповідачем, згідно якого позичив 7000 гривень при умові повернення до кінця 2008 року. Частину боргу відповідач повернув, а іншу суму - 2850 гривень добровільно повернути не бажає.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просить стягнути суму боргу та судові витрати по справі. Відповідач в судове засідання не з»явивсяь, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання судової повістки, а тому суд вважає необхідним розглядати справу без його участі, визнавши причину неявки до суду неповажною.

Вислухавши пояснення . перевіривши матеріали справи, оцінивши всі докази та обставини по справі, суд задовольняє позовні вимоги . виходячи з таких підстав.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що в червні 2008 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір позики, згідно якого позивач ОСОБА_1 позичив відповідачу ОСОБА_2 А.0.7 тисяч гривень при умові повернення боргу не пізніше кінця 2010 року.

У відповідності до вимог сі. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики с укладеним з моменту передапня грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми.

Таким чином, суд приходить до висновку, що факт укладення договору позики наявний.

Оскільки умови даного договору не виконувалися з вини відповідача, то 14 червня 2010

року ОСОБА_1 направив пропозицію негайно повернути борг . Проте, на дану пропозицію відповіді він не отримав, що й змусило його звернутися до суду.

Таким чином, суд вважає, що відповідач зобов'язаний повернути позивачу суму боргу.

У відповідності до вимог ст.88 ЦГІК України,стороні, на користь якої ухвалені» рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, що дає право суду стягнути з відповідача на користь позивача витрати на оплату судового збору в сумі 51 гривня. 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

На піде гаві викладеного, та керуючись ст.ст.10,11,213-215, ЦПК України, ет.ст. 1046,1047 ЦІ< України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2850 ( дві тисячі вісімсот пятдесят ) гривень за договором позики від червня 2008 року, 171 гривню судових витрат, а всього 3021 гривню.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Коваленко В.П.