АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц-1175/2010 Головуючий 1 інст. Сиротников Р.Є.
Категорія: забезпечення позову Доповідач Колтунова А.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді Колтунової А.І.,

суддів колегії - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі: Костенко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу представника Міністерства промислової політики України на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 06 січня 2010 рокупо цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства промислової політики України, Державного підприємства «Харківський електромеханічний завод», третя особа Міністр промислової політики України ОСОБА_4, про захист порушених трудових прав, поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, скасування наказу про звільнення і призначення виконуючим обовязки працівника, -

ВСТАНОВИЛА:

05 січня 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Харківський електромеханічний завод» (далі ДП «Харківський електромеханічний завод»), Міністерства промислової політики України, третя особа - Міністр промислової політики України ОСОБА_4 про захист порушених трудових прав, поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, скасування наказу про звільнення і призначення виконуючим обовязки працівника.

Позивач посилається на ті обставини, що 20 червня 2007 року між ним та Міністерством промислової політики України був укладений контракт, згідно якого він був призначений на посаду директора ДП «Харківський електромеханічний завод» на строк з 20 червня 2007 року по 19 червня 2011 року.

Наказом Міністерства № 226 Д від 31 грудня 2009 року він був звільнений з посади директора ДП «Харківський електромеханічний завод» відповідно до п. 8 ст. 36 КЗпП України. Наказом Міністерства № 226 Д від 31 грудня 2009 року виконання обовязків директора покладено на ОСОБА_5

Позивач вказував, що вказані накази є незаконними, такими, що порушують його конституційні права на труд.

В звязку з цим, позивач просив суд про задоволення позову.

06 січня 2010 року ОСОБА_3 подав заяву, в якій просив вжити заходи щодо забезпечення позову по справі, а саме:

-заборонити до вирішення справи по суті ОСОБА_5 та будь-яким іншим юридичним та фізичним особам вчиняти будь-яким способом будь-які дії, направлені на перешкоджання ОСОБА_3 або призначеним ОСОБА_3 із адміністрації ДП «Харківський електромеханічний завод» особам, виконувати обовязки та здійснювати повноваження директора ДП «Харківський електромеханічний завод»;

-заборонити до вирішення справи по суті ОСОБА_5 та будь-яким іншим особам, окрім ОСОБА_3 або призначеним ОСОБА_3 із адміністрації ДП «Харківський електромеханічний завод» особам, виконувати обовязки та здійснювати повноваження директора ДП «Харківський електромеханічний завод»;

-заборонити до вирішення справи по суті ОСОБА_5 та будь-яким іншим особам, перешкоджати доступу у будь-який час директору ДП «Харківський електромеханічний завод» ОСОБА_3 та запрошеним ним особам на територію та в приміщення ДП «Харківський електромеханічний завод».

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 06 січня 2010 року заява ОСОБА_3 задоволена. До ухвалення рішення по суті заявленого позову вжито заходи забезпечення позову наступним чином: заборонено до вирішення справи по суті ОСОБА_5 та будь-яким іншим юридичним та фізичним особам вчиняти будь-яким способом будь-які дії, направлені на перешкоджання ОСОБА_3 або призначеним ОСОБА_3 із адміністрації ДП «Харківський електромеханічний завод» особам, виконувати обовязки та здійснювати повноваження директора ДП «Харківський електромеханічний завод»; заборонено до вирішення справи по суті ОСОБА_5 та будь-яким іншим особам, окрім ОСОБА_3 або призначеним ОСОБА_3 із адміністрації ДП «Харківський електромеханічний завод» особам, виконувати обовязки та здійснювати повноваження директора ДП «Харківський електромеханічний завод»; заборонено до вирішення справи по суті ОСОБА_5 та будь-яким іншим особам, перешкоджати доступу у будь-який час директору ДП «Харківський електромеханічний завод» ОСОБА_3 та запрошеним ним особам на територію та в приміщення ДП «Харківський електромеханічний завод».

В апеляційній скарзі представник Міністерства промислової політики України просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, посилаючись на ті обставини, що при прийнятті даної ухвали судом допущені порушення норм процесуального права, зокрема ст.ст. 151, 152, 210 ЦПК України.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_3 ОСОБА_6 проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Представник Державного підприємства «Харківський електромеханічний завод» та представник Міністерства промислової політики України надіслали до суду клопотання, в яких просили суд слухати справу за їх відсутності.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_3 ОСОБА_6, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Між тим, погодитись з даними висновками суду першої інстанції не можна, оскільки вона не відповідають вимогам п.3 ст. 151, ч. 3 ст. 152 ЦПК України, розясненням, що містяться в п.п. 4,5 постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року.

Відповідно до вимог ч.ч. 1,3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В порушення вказаних вимог закону суд в ухвалі не мотивував, з яких підстав невжиття заходів по забезпеченню позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Пункт 5 вищенаведеної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачає, що у справі про захист трудових чи корпоративних прав не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення про звільнення позивача з роботи та зобовязання відповідача й інших осіб не чинити перешкод позивачеві у виконанні ним своїх попередніх трудових обовязків, оскільки таким чином фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті.

Судом першої інстанції дані розяснення постанови Пленуму Верховного Суду України враховані не були та фактично, шляхом забезпечення позову, вирішено спір по суті без проведення судового розгляду справи.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушеннями норм процесуального права, в звязку з чим на підставі п. 2 ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню.

Оскільки як в суді першої, так і в апеляційній інстанції позивачем не були надані достовірні дані про те, що невжиття заходів по забезпеченню позову створює реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, вид забезпечення позову, який просить застосувати ОСОБА_3, не відповідає позовним вимогам, то колегія суддів вважає, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2010 року позов ОСОБА_3 задоволений, допущено негайне виконання рішення.

Таким чином, необхідність в забезпеченні позову відпала.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.2 ст.307, п.2 ст. 312, ст. 313, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника Міністерства промислової політики України задовольнити.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 06 січня 2010 рокупро задоволення заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України в 2-місячний строк з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий

Судді -