21.07.2010 р. м. Харків
Московський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого судді Довготько Т.М.
при секретарі Скуратівській І.А.,
Відповідно до п. 15.7. договору застави, ст. 20 Закону України «Про заставу», ПриватБанк має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів виконання зобовязань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. В порядку ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Згідно п. 24 договору застави звернення стягнення на предмет застави за вибором заставодержателя може здійснюватися шляхом продажу предмета застави із укладанням договору купівлі-продажу з іншою особою.
Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета застави шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримав заявлені вимоги та просив стягнути заборгованість відповідача перед ПриватБанком та звернути стягнення на предмети застави: фургон малотонажний ГАЗ 3302-14 реєстраційний номер НОМЕР_1, 2005р.в., фургон малотонажний ГАЗ 3302-14 реєстраційний номер НОМЕР_2, 2005р.в., фургон малотонажний ГАЗ 3302-14 реєстраційний номер НОМЕР_3, 2005р.в., шляхом продажу вказаних автомобілів Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.
Відповідач у судове засідання не з'явився, письмових заперечень проти позову з посиланням на докази, якими вони обгрунтовуються, суду не надав, про причини неявки відповідно до ч. 2 ст 77 ЦПК суд не повідомив. Про час та місце розгляду справи Відповідач був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 - 226 ЦПК України.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини:
Відповідно до п. 15.7. договору застави, ст. 20 Закону України «Про заставу», ПриватБанк має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів виконання зобовязань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. В порядку ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Згідно п. 24 договору застави звернення стягнення на предмет застави за вибором заставодержателя може здійснюватися шляхом продажу предмета застави із укладанням договору купівлі-продажу з іншою особою.
Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета застави шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
У відповідності до вимог ст.ст. 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів.
Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу», Заставодержатель має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано.
В порядку ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду.
Згідно зі ст. 19 Закону України «Про заставу» Заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі за рахунок заставленого майна, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.
Згідно п. 24. Договору застави звернення стягнення на предмет застави за вибором заставодержателя може здійснюватися шляхом продажу предмета застави з укладанням договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.
Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета застави шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.
На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, 625, ч.2 ст.1050, ч.2 ст. 1054 ЦК України, ст.ст. 19, 20 Закону України Про заставу, ст.ст. 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України Суд,-
Позов закритого акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_1 задовольнити:
Стягнути з ОСОБА_1 (02.07.1968року народження, ІПН НОМЕР_4) на користь ПриватБанку витрати по сплаті судового збору в сумі 1050,63 грн. та витрати, повязані з розглядом справи в суді в розмірі 120,00 грн..
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до Московського районного суду м. Харкова протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк, встановлений ст. 294 ЦПК України, рішення набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення. Якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію рішення направити відповідачу.

Суддя Довготько Т.М.