Справа № 2-5238/10
Провадження № 2-5238/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2010 року Заводський районний суд м.Миколаєва у складі головуючого судді Павлової Ж.П., секретаря Іваненко Г.В.,розглянувши у відкритому судовому засіданні м.Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Гівійовича про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В

27.04.2010р. ОСОБА_1В.( до шлюбу ОСОБА_3) звернулась до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики.

В заяві позивач вказала, що 12.04.2008р. вона продала відповідачу належну їй та її неповнолітньому брату ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 за суму еквівалентну 55 тис. доларів США, але гроші при продажі вищезазначеної квартири вона не отримала, оскільки за домовленістю із ОСОБА_4, останній повинен був придбати для неї та брата дві однокімнатні квартири на таку ж саму ціну.

Так, 07.04.2008р. відповідач їй придбав квартиру АДРЕСА_2 за суму, еквівалентну 35 тис доларів США., а брату придбати квартиру відмовився, тому вказане зобовязання 28.07.2008р. було замінено позиковим зобовязанням і відповідач написав розписку про наявність боргу перед позивачкою в сумі еквівалентній 10000 доларів США.

У жовтні 2008р. відповідач частину боргу , а саме суму еквівалентну 900 доларів США повернув. Залишок боргу на теперішній час складає сума , еквівалентна 9100 доларів США , або за курсом НБУ - 71799 грн.

Оскільки добровільно позика відповідачем не повернута ,позивач , посилаючись на положення ст.ст.1046-1048, ст.1053 ЦК України просила стягнути із відповідача 71799 грн. боргу за договором позики, та судові витрати.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши , що ніякі кошти в розмірі 10000 доларів США позивачкою йому не передавались.

Дійсно була така домовленість із позивачкою, що взамін належної їй та її брату квартири, він повинен був придбати два житлових помешкання, для неї та її батька, а не для її брата, і не відразу після придбання ним квартири АДРЕСА_1, а десь через півтора року.

Квартиру для позивачки він придбав, а для батька не встиг. Дійсно розписку він писав, і частину боргу( 900 доларів США) він повернув. Але , зважаючи на те, що в країні змінилась ситуація на валютному ринку, зважаючи на світову економічну кризу, з позовом не згоден, оскільки вільних грошових коштів у нього не має.

В задоволенні позову просив відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

12.04.2008р. позивачка продала відповідачу належну їй та її неповнолітньому брату ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1.

Як встановлено судом, із пояснень сторін, фактично квартира була продана відповідачу за суму еквівалентну 55 тис. доларів США., але гроші при продажі вищезазначеної квартири сторонами не передавались, оскільки за домовленістю із ОСОБА_4, останній повинен був придбати для позивачки та її батька два окремих житлових приміщення.

Так, 07.04.2008р. відповідач придбав на ім*я позивачки Мегренішвілі( до реєстрації шлюбу ОСОБА_3) квартиру АДРЕСА_2.

Відповідно до пояснень сторін в судовому засіданні, судом встановлено, що вищезазначена квартира придбана відповідачем на імя позивачки, фактично за суму, еквівалентну 34 тис. доларів США, а друге помешкання- для батька позивачки відповідач придбати відмовився, тому вказане зобовязання , 28.07.2008р. було замінено сторонами позиковим зобовязанням і відповідач написав розписку про наявність боргу перед позивачкою в сумі еквівалентній 10000 доларів США.

Згідно зі ст. 1051 ЦК України, позичальник вправі заперечувати договір позики за його безгрошовістю, доводячи, що гроші або речі в дійсності зовсім ним не одержані від позикодавця.

Відповідно до ч.1 ст.1053 ЦК України, за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу може бути замінений позиковим зобовязанням. Заміна боргу позиковим зобовязанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики.

З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що між сторонами було укладено договір позики на суму 10000 доларів США( сума еквівалентна 71799 грн.), що підтверджується наданою відповідачем позивачці розпискою, в якій він визнає борг та зобовязується у встановлений строк повернути суму боргу.

Таким чином, виходячи із вищевикладеного, на підставі положення ст.1046 ЦК України відповідач повинен повернути позивачці суму , еквівалентну 9100 доларів США , що за курсом НБУ становить 71799 грн., оскільки судом встановлено, що частину боргу в сумі 900 доларів США відповідач позивачці повернув.

Доводи відповідача суд до уваги прийняти не може, оскільки зазначений договір займу недійсним у встановленому законом порядку не визнаний.

А також відповідно до ст.79,ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати в сумі 717,99 грн. та витрати по сплаті за інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10,60,212 - 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 Гівійовича на користь ОСОБА_1 71799 грн. суми боргу, 717,99 грн. судових витрат. та витрати по сплаті за інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120 грн.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів з дня його проголошення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м.Миколаєва через Заводський районний суд м.Миколаєва в порядку передбаченого ст. 294 ЦПК України.

СУДДЯ: ПАВЛОВА Ж.П.