АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-2107/10* Головуючий у 1-й інстанції Чередников С.М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Омельченко Л.М.

Суддів: Панченка О.О., Триголова В.М.

при секретарі: Буряк С.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Лубенському районі Полтавської області

на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 лютого 2010 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Лубенському районі Полтавської області про визнання дій незаконними та про перерахунок пенсії.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Апеляційного суду,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 лютого 2010 року позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Лубенському районі Полтавської області про визнання дій неправомірними та перерахунок пенсії задоволено.

Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Лубенському районі Полтавської області щодо відмови ОСОБА_2 в перерахунку пенсії неправомірними.

Зобов»язано відповідача здійснити перерахунок пенсії та виплачувати її позивачу відповідно до ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком з урахуванням ч.І ст.28 ЗУ «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» та ЗУ «Про державний бюджет України» на цідпоеідний рік, починаючи з

9.11.2009року.

Зобов»язано відповідача провести перерахунок додаткової пенсії та виплачувати її позивачу відповідно до ст.50 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, з урахуванням ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» та ЗУ «Про державний бюджет України» на відповідний рік, починаючи з

9.11.2009року.

Судові витрати віднесено на рахунок держави.

З постановою суду не погодився відповідач і подав апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати дану постанову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що ОСОБА_2 вже отримує пенсію по інвалідності та додаткову пенсію відповідно до ст.50, ч.4 ст.54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі, встановленому рішенням Лубенського міськрайонного суду від 7.04.2009 року, а перегляд розміру пенсії в зв»язку зі зміною розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, резолютивною частиною рішення не передбачений.

Колегія суддів, вичивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач ОСОБА_2 є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та інвалідом II групи внаслідок захворювання, пов»язаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно рішення Лубенського міськрайонного суду від 7 квітня 2009 року позивач отримує пенсію, виходячи з розміру мінімальної пенсії, що діяв станом на 1 жовтня 2008 року.

Також правильно з»ясовано, що відповідач не здійснює позивачу належні перерахунки пенсій, як інваліду II групи, в зв»язку зі зміною розміру мінімальної пенсії за віком, хоча при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений у Законі про державний бюджет України на відповідний рік, виходячи з якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Встановивши зазначені вище обставини, а також те, що відповідачем безпідставно було відмовлено позивачу в перерахунку його пенсії згідно поданої ним 19.01.2010 року заяви, місцевий суд дійшов вірного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 грунтуються на вимогах чинного законодавства і підлягають задоволенню.

Рішення суду є законним, обгрунтованим, постановленим з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, тому колегія суддів не знаходить підстав для його скасування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, у зв»язку з чим не можуть бути підставою для зміни чи скасування постанови суду.

Керуючись ст.ст.ЗОЗ, 307 ч.1 п.1 ,308,314, 315,317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Лубенському районі Полтавської області відхилити.

Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двох місяців з дня набрання нею чинності шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України .

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно: