Справа № 2-211/10г.
Рішення

іменем України

9 серпня 2010р. м.Харків

Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі: головуючого - судді Бабкової Т.В., при секретарі - Ляхової І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя , визнання права власності на квартиру та по зустрічному позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на квартиру , усунення перешкод в здійсненні права власності квартирою та вселення , 3-тя особа КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації»

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в обґрунтування позовних вимог посилався на наступне. Позивач ОСОБА_1 перебував у шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2 з 25.11.2006р. по 12.12.2008р. Під час шлюбу було придбано АДРЕСА_1. Позивач зазначає, що вказана квартира була придбана за кошти, які належали йому до шлюбу , а тому право власності на неї повинно бути визнано саме за позивачем. Так, спірна квартира була придбана у кредит за 303000 грн., з яких 55550 грн. було сплачено продавцю при укладенні договору, а решта коштів у сумі 247450 грн. сплачувалися в подальшому в порядку погашення банківського кредиту. Позивач посилається на те, що ще до укладення шлюбу у 2006р. він надав у борг своєму товаришеві гр. ОСОБА_3 грошову суму у розмірі 150000 грн., які останній повертав позивачеві на протязі 2007р., а той, в свою чергу, витрачав їх на погашення кредиту за спірну квартиру. Крім того, 16.04.2007р. ОСОБА_1 було продано АДРЕСА_2 , яка належала йому до шлюбу з ОСОБА_2, і отримані за її продаж гроші в цей же день у розмірі 151500 грн. були витрачені ним на погашення кредиту за спірну квартиру. Крім того під час шлюбу позивача з ОСОБА_2 гр. ОСОБА_3 подарував позивачеві побутову техніку : варильну поверхню «Bosch», духову шафу «Bosch», пральну машину «Bosch», телевізор «LG rt-21fs», водонагрівач «Thermal» , а тому позивач просить визнати на них право власності. Також за власні дошлюбні кошти , отримані від гр.ОСОБА_3, позивачем під час шлюбу було придбано меблі - прихожу , шафу-купе, диван «Шарпей», канапе «Версаль», книжковий стелаж, кухонні меблі , а тому позивач просив у позові визнати за відповідачкою право власності на канапе «Версаль» та книжковий стелаж , решту майна залишити у його власності.

Відповідачка ОСОБА_2 звернулася із зустрічним позовом , в якому посилалася на наступне. Під час шлюбу з позивачем 28.02.2007р. на її імя була придбана трикімнатна АДРЕСА_1. З метою придбання квартири було укладено договір кредиту з банком, іпотечний договір, договір поруки та договір страхування. Відповідачка зазначає, що придбання квартири та погашення кредитних зобовязань здійснювалося за її власні кошти та гроші , які надавала її мати ОСОБА_4, при цьому зазначає, що як вона, так і її мати є науковими працівниками, а тому мають регулярний достатній заробіток. Про те, що у позивача ОСОБА_1 були власні кошти та грошові відносини із сторонніми особами їй нічого відомо не було. На теперішній час ОСОБА_1 чинить їй перешкоди у користуванні спірною квартирою , змінив замок на вхідних дверях , погрожує відносно спроб відповідачки вселитися у квартиру, через що вона вимушена мешкати у батьків, не маючи іншого житла для проживання. На підставі наведеного позивачка просила суд визнати за нею право особистої приватної власності на АДРЕСА_1, зобовязати КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» зареєструвати за нею право власності на вказану квартиру, усунути перешкоди у здійсненні права власності - вселивши ОСОБА_2 в АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач та його представники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтримали заявлені вимоги. Проти позову ОСОБА_2 заперечували, посилаючись на те, що грошових коштів , згідно з наданими відповідачкою довідок про її дохід, недостатньо для виплати кредиту , оплати ремонту в ній та прожиття. Твердження відповідачки про отримання значної суми для придбання квартири від батьків є голослівними. Через наявність достатнього заробітку саме позивач виступив поручителем ОСОБА_2 при отриманні банківського кредиту, саме він здійснював ремонт в спірній квартирі та забезпечував утримання сімї , що підтверджується з його боку відповідними квитанціями.

Відповідачка ОСОБА_2 власні позовні вимоги підтримала , проти позову ОСОБА_1 заперечувала. При цьому посилалася, що договори позики укладені між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 у протій письмовій формі, обєктивно не підтверджені нотаріальним засвідченням або платіжними дорученнями банківських установ , а тому є сумнівними, і, можливо, створені штучно. Позивач не довів , що мав достатні грошові кошти для придбання спірної квартири та сплати заборгованості по кредиту, а також , що отримані ним гроші від продажу власної квартири були витрачені на погашення кредиту за придбання спірної квартири.

Представник КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом , про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові матеріали справи , суд приходить до наступного.

Судом розглядом встановлено , що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.11.2006р. по 25.12.2008р. , що відповідно підтверджується свідоцтвами про шлюб та про розірвання шлюбу , виданими органами реєстрації актів цивільного стану (а.с.27, 144). Спільних дітей сторони не мають.

Судом встановлено , що під час шлюбу , 28.02.2007р. на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8, відповідачкою ОСОБА_2 була придбана у власність трикімнатна ізольована квартира АДРЕСА_3 (а.с.8).

Згідно з даними КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» право власності на квартиру АДРЕСА_3 підставі вказаного договору зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с. 136).

Відповідно до вимог ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу , належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Із змісту договору купівлі-продажу від 28.02.2007р. встановлено, що придбання АДРЕСА_1 вчинено за суму 303000грн. , з яких гроші у сумі 55550 грн. покупцем ОСОБА_2 були сплачені покупцю ще до підписання цього договору , а гроші в сумі 247450 грн. - сплачені у подальшому 28.02.2007р. (а.с.30)

З пояснень сторін встановлено, що для остаточного розрахунку із продавцем спірної квартири 28.02.2007р. на імя ОСОБА_2 було отримано кредит у сумі 49000 доларів США ( що відповідно до день укладення складає саме 247450 грн. - за курсом 505 грн. = 100 доларів США ) в Акціонерно-комерційному банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі АКБСР «Укрсоцбанк»).

Матеріали справи свідчать , що дійсно з боку АКБСР «Укрсоцбанк» 28.02.2007р. на вказану cvmv відповідачці було надано кредит на умовах строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів, а саме для придбання АДРЕСА_1, яка в свою чергу 28.02.2007р. була передана в іпотеку АКБСР Укрсоцбанк». Договором передбачався розмір процентів за користування кредитом 11,75% річних, щомісячний розмір погашення заборгованості по кредиту та строк остаточного повернення 10.02.2022р. Позивач ОСОБА_1 відповідно до умов договору поруки з АКБСР Укрсоцбанк» від 28.02.2007р. як поручитель зобовязувався відповідати за виконання ОСОБА_2 умов договору кредиту від 28.02.2007р. (а.с.34-41)

З пояснень сторін встановлено, що кредитні зобовязання перед АКБСР «Укрсоцбанк» були виконані належним чином, кредит погашений достроково. Вказані ' факти також підтверджуються довідкою АКБСР «Укрсоцбанк» та випискою з особового рахунку ОСОБА_2 про остаточний розрахунок з банком у лютому 2008р. (а.с.205-227)

Судовим розглядом встановлено, що внесення платежів від імені позичальника ОСОБА_2 здійснювалося, як правило, позивачем ОСОБА_1 , про що свідчать його підписи на квитанціях про погашення банківського кредиту, які під час розгляду справи були надані сторонами та АКБСР «Укрсоцбанк». Доводи відповідачки про те, що кошти, передані 28.02.2007р. продавцю у рахунок придбання спірної квартири та грошей, якими сплачувалася заборгованість по кредиту , належали їй особисто, - суд вважає безпідставними. Факт наявності в ОСОБА_2 на час вступу у шлюб з ОСОБА_1 особистих грошових накопичень, під час розгляду справи відповідними доказами доведений не був. Не знайшов обєктивних підтверджень і факти отримання ОСОБА_2 під час шлюбу значних грошових сум за договорами дарування.

Поряд з цим суд вважає сумнівними і твердження позивача, що придбання спірної квартири та погашення кредитних зобовязань здійснювалися ним саме за гроші, що повертав гр.ОСОБА_7 в якості отриманого боргу ще до укладення шлюбу з ОСОБА_2

Пояснення допитаних у судовому засіданні батьків ОСОБА_2 - ОСОБА_4 та ОСОБА_9, які стверджували про наявність і їхньої дочки власних грошових коштів , достатніх для придбання квартири, не відповідає дійсним обставинам справи - а саме факту придбання спірної квартири 28.02.2007р. за рахунок запозичення коштів у банківській установі.

В той же час, обєктивно підтверджений з боку позивача факт продажу ним під час шлюбу з ОСОБА_2 16.04.2007р. , АДРЕСА_2, яка належала позивачеві на підставі договору купівлі-продажу від 04.04.2005р. і відповідно до положень ч.І п.1) ст.57 Сімейного Кодексу України перебувала у його особистій приватній власності (а.с.7)

Із змісту договору купівлі-продажу АДРЕСА_2, посвідченого 16.04.2007р. приватним нотаріусом районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_10, встановлено, що продаж вказаної квартири вчинено за суму 237350 грн. , які ОСОБА_1 отримав від покупця особисто на час підписання договору.

За таких обставин суд погоджується з доводами позивача, що найзначніший за розміром платіж у рахунок погашення заборгованості за кредитом перед АКБСР «Укрсоцбанк» , внесений відповідно до квитанції також 16.04.2007р., був здійснений за рахунок отриманих ним коштів від продажу його особистій приватній власності (а.с. 11).

Вказані доводи позивача підтвердили у судовому засіданні свідок ОСОБА_11, який пояснив, що був присутній при оформленні 16.04.2007р. позивачем договору купівлі-продажу кв. 54 в о/д.1-А по вул. Молодіжній у смт Пісочин Харківського району Харківської області та знесення в цей же день значного платежу до АКБСР «Укрсоцбанк» , та свідок ОСОБА_12, якій було відомо, що погашення кредиту ОСОБА_1 мав намір здійснити за рахунок власної квартири.

Згідно з положеннями ч.7 ст.57 Сімейного Кодексу України якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти , що належали одному з подружжя , то частка у цьому майні. відповідно до розміру , є його особистою приватною власністю.

Враховуючи, що загальна вартість кв.№ 116 в буд. №30 по вул.Велозаводській м.Харкова -: ORT-що до договору купівлі-продажу від 28.02.2007р. становить 303000 грн., а 151500 грн. становить 1/2 частину загальної частини її вартості, суд вважає , що 1/4 частина придбана позивачем за особисті дошлюбні кошти , частина вказаної квартири - підлягає поділу між

подружжям відповідно до положень ч.І ст.70 Сімейного Кодексу України на умовах рівності часток.

На підставі наведеного за ОСОБА_1 суд визнає право власності на частини квартири АДРЕСА_3, за відповідачкою ОСОБА_2 A.M. право власності на % частину зазначеної квартири.

Крім того, під час розгляду справи сторони не заперечували, що за час шлюбу для облаштування придбаної для проживання їхньої сімї кв.№ 116 в буд. №30 по

вул.Велозаводській м.Харкова було придбано майна на суму 26865,05 грн. : прихожу вартістю

2000 грн. , шафу-купе вартістю 3500 грн., диван «Шарпей» вартістю 2380 грн. , телевізор «LG rt- I 21fs» вартістю 809 грн., канапе «Версаль» вартістю 2000грн., книжковий стелаж вартістю 1000 грн., кухонні меблі вартістю 5000 грн., варильну поверхню «Bosch» вартістю 3476,05 грн.. духову шафу «Bosch» вартістю 2696 грн., пральну машину «Bosch» вартістю 3029 грн.. водонагрівач «Thermal» вартістю 975 грн. Доводи позивача про отримання побутової техніки в подарунок від ОСОБА_7 не доведені , останній сам пояснював судові, що оплата грошей у касу за придбання зазначених речей здійснювалася подружжям ОСОБА_1- ОСОБА_2 за рахунок їх власних коштів. За таких обставин спірне майно піхтягає поділу виходячи з умов рівності часток подружжя.

На підставі наведеного у власність ОСОБА_1 суд надає прихожу вартістю 2000грн.. шафу-купе вартістю 3500 грн., диван «Шарпей» вартістю 2380 грн., телевізор «LG rt-21fs» вартістю 809 грн., пральну машину «Bosch» вартістю 3029 грн., водонагрівач «Thermal» вартістю 975 грн., а усього майна на 12693 грн. У власність ОСОБА_2 суд виділяє майно, що після розірвання шлюбу фактично передано у її користування - канапе «Версаль» вартість 2000грн. та книжковий стелаж вартістю 1000 грн., а також надає їй у власність кухонні меблі вартістю 5000грн., варильну поверхню «Bosch» вартістю 3476,05 грн., духову шафу iBosch вартістю 2696 грн., а усього майна на 14172,05 грн. За відхилення від рівності вартості поділеного майна стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає грошова компенсація у розмірі 739,53 грн. ( кожному підлягає виділу майна на суму 13432,52 грн. (26865,05 : 2 , проте відповідачці виділено на суму 14172,05 грн., а тому різниця складає 39.53 грн. (14172,05 - 134332,52)).

Під час судового розгляду встановлено, що на теперішній час ОСОБА_1 квартирою № 116 в буд. №30 по вул.Велозаводській м.Харкова користується особисто, перешкоджає відповідачці у користуванні нею, що обєктивно підтверджується як поясненнями самого позивача , так і фактом звернення ОСОБА_2 з цього приводу до міліції (а.с.162).

На підставі наведеного, порушене право ОСОБА_2 щодо користування належної їй на праві власності квартири АДРЕСА_3 підлягає поновленню, а тому суд задовольняє позовні вимоги щодо вселення відповідачки у зазначене житлове приміщення.

В звязку із поділом спільного сумісного майна подружжя підставою для реєстрації прав власності на спірну квартиру є рішення суду при набранні їм законної сили , а тому вимоги щодо реєстрації за ОСОБА_2) А.М. права особистої приватної власності на кв.№ 116 в б>д. №30 по вул.Велозаводській м.Харкова суд залишає без задоволення.

Судові витрати суд розподіляє відповідно до положень ст.88 ЦПК України. В звязку із задоволенням вимог ОСОБА_1 на суму 240682,52 грн., з нього підлягає стягненню недоплачений у рахунок держави судовий збір 1649 грн. (1700-51=1649). В зв'язку із задоволенням вимог ОСОБА_2 на суму 89182,52 грн., з неї підлягає недоплачений на рахунок держави судовий збір за вимоги майнового характеру 380,82 грн. ( 891,82 -511=380,82 .

Керуючись ст.ст. 57,60,69,70 Сімейного Кодексу України, ст.319,3121,391 ЦК України. ст.ст.208,209,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Миколаїзнії про поділ спільного сумісного майна подружжя, визнання права власності на квартиру та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на квартиру, усунення перешкод в здійсненні права власно квартирою та вселення - задовольнити частково.

Здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_3.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3.

Виділити у власність ОСОБА_1 прихожу вартістю 2000грн., шафу- купе вартістю 3500 грн., диван «Шарпей» вартістю 2380 грн., телевізор «LG rt-21fs» вартістю S09 грн., пральну машину «Bosch» вартістю 3029 грн., водонагрівач «Thermal» вартістю 975 грн., а усього майна на 12693 грн.

Виділити у власність ОСОБА_2 канапе «Версаль» вартістю 2000грн., книжковий стелаж вартістю 1000 грн., кухонні меблі вартістю 5000грн., варочну поверхню «Bosch» вартістю 3476,05 грн., духову шафу «Bosch» вартістю 2696 грн., а усього майна на 14172,05 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію при поділі спільного сумісного майна подружжя у розмірі 739,53 грн.

Усунути ОСОБА_2 перешкоди у праві власності квартирою № 116 в буд. №30 по вул.Велозаводській м.Харкова, вселивши її у зазначене житлове приміщення.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір 380 грн. 82

коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір 1649 грн.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м.Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами , які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано , набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Виготовлено у нарадчій кімнаті.

Головуючий - суддя Т.В.Бабкова