Ленінський районний суд м. Миколаєва
Справа № 2-3362/2010 р.
РІШЕННЯ

іменем України

20 грудня 2010 року Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого - судді -Тихонової Н.С., при секретарі - Бреженюк Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1, яка діє від свого імені та від імені неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4, яка діє від імені неповнолітнього ОСОБА_5, ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

29.04.2010 р. ОСОБА_1, яка діє від свого імені та від імені неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_4, яка діє від імені неповнолітнього ОСОБА_5, ОСОБА_6. Просила визнати за нею право власності на 1/2 частину спільного майна подружжя, визнати право власності за неповнолітніми дітьми на частку у майні в порядку спадкування за законом. При цьому посилалась на те, що за життя ОСОБА_7, під час перебування із ним у шлюбі, придбали автомобіль та квартиру АДРЕСА_1, що є спільним майном подружжя. Крім того, ОСОБА_7 на праві власності належить квартира АДРЕСА_2. Оскільки 26.05.2009 року ОСОБА_7 помер, право власності на частку у спадковому майні мають його неповнолітні діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

В судовому засіданні позивач та її представник заявлені вимоги підтримали.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник заявлені вимоги в частині визнання права власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом на 1/4 частину, за кожним, спадкового майна, після смерті ОСОБА_7 - визнали. В частині визнання спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_7 автомобіля - визнали. Не визнали заявлені позивачем вимоги щодо включення до складу спільного майна подружжя квартири АДРЕСА_3, посилаючись на те, що ця квартира є особистою власністю ОСОБА_7, повинна бути цілком включена до спадкового майна, оскільки була придбана померлим за власні кошти після остаточного припинення, у січні 2001 року, подружніх відносин із позивачкою.

Представник відповідача ОСОБА_6 не визнала заявлені вимоги в частині включення до складу спільного майна подружжя квартири АДРЕСА_3, посилаючись на те, що ця квартира є особистою власністю ОСОБА_7, повинна бути цілком включена до спадкового майна, оскільки була придбана померлим за власні кошти після остаточного припинення, у січні 2001 року, подружніх відносин із позивачкою. Крім того стверджувала, що квартира 114 була придбана її сином - ОСОБА_7 саме для неї - матері, а позивачка отримала свою частку у спільному майні подружжя за рахунок оформлення, також під час шлюбу, договору купівлі-продажі квартири АДРЕСА_4, яка належала матері, в якої мешкає з того часу позивачка із дітьми. Наполягала на тому, що фактично відбувся обмін квартирами між матір'ю та колишньою дружиною за рахунок особистих коштів померлого, оскільки позивачка ніколи ніде не працювала та власних коштів не мала. В іншій частині заявлені вимоги визнала.

Вислухавши сторін, представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_6 є матірю ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.10.1997 року по 13.11.2007 року.

Від спільного проживання мають дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

На підставі договору купівлі-продажу № 131/2 від 26.06.1998 року ОСОБА_7 належить на праві власності - автомобіль Мицубиси-Паджеро, державний номер НОМЕР_1, рік випуску - 1997, двигун № НОМЕР_2..

На підставі договору купівлі-продажу від 15.05.2001 року ОСОБА_7 належить на праві власності квартира АДРЕСА_3.

На підставі договору купівлі-продажу від 25.09.1995 року ОСОБА_7 належить на праві власності квартира АДРЕСА_2.

Відповідно до ст.22 КоБС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших причин не мав самостійного заробітку.

Згідно ст.28 КоБС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припинені шлюбу, власністю кожного із них.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки автомобіль та квартира АДРЕСА_5 було придбано ОСОБА_7 під час перебування у зареєстрованому шлюбі із позивачкою, суд вважає, що це майно є спільною сумісною власністю подружжя, через що позовні вимоги в частині визнання права власності на 1/2 частину цього майна в порядку розподілу спільної сумісної власності подружжя підлягають задоволенню. Водночас судом не можуть бути прийняті до уваги доводи відповідачів щодо особистої власності ОСОБА_7 на зазначену квартиру, оскільки у судовому засіданні не добуто доказів остаточного припинення шлюбних відносин померлого із позивачкою до укладення договору купівлі-продажі спірної квартири.

06.06.2002 року у ОСОБА_7 та ОСОБА_4 народився син - ОСОБА_5.

26.05.2009 року ОСОБА_7 помер, відкрилася спадщина, яка складається із: 1/2 частини автомобіля Мицубиси-Паджеро, 1/2 частини квартири АДРЕСА_3, квартири АДРЕСА_6.

Із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 до нотаріуса звернулися - мати спадкодавця - ОСОБА_6, ОСОБА_4 від свого імені та від імені неповнолітнього сина спадкодавця - ОСОБА_5.

Також, у відповідності до ст.1268 ЦК України, спадщину прийняли неповнолітні сини спадкодавця - ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Проте, Постановою державного нотаріуса Другої Миколаївської державної нотаріальної контори від 04.03.2010 року у вчинені нотаріальних дій, а саме - видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_2, ОСОБА_3 - було відмовлено.

Оскільки ОСОБА_1, як колишня дружина спадкодавця та ОСОБА_4, як така, що не перебувала у зареєстрованому шлюбі із спадкодавцем, у відповідності до норм ЦК України не мають права спадкування, спадкоємцями першої черги за законом, згідно ст.1261 ЦК України, є мати та три сини ОСОБА_7. Через що доля кожного із спадкоємців складає - 1/4 частину спадкового майна.

Враховуючи викладене, оцінюючи надані докази у сукупності, суд вважає, що через відмову нотаріуса у вчинені нотаріальних дій, права неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 порушено, позовні вимоги обґрунтовані на підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.22, 28 КоБС України, ст.ст.1268 ЦК України, ст.ст.10,11,60,88,212,214 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_7, в порядку розподілу спільного майна подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку автомобіля Мицубиси-Паджеро, державний номер НОМЕР_1, рік випуску - 1997, двигун № НОМЕР_2, в порядку розподілу спільного майна подружжя.

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_2

ОСОБА_8 право власності на 1/4 частку квартири, за кожним, яка розташована за адресою: АДРЕСА_8, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, померлого 26 травня 2009 року.

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_2

ОСОБА_8 право власності на 1/8 частку квартири, за кожним, яка розташована за адресою: АДРЕСА_7, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, померлого 26 травня 2009 року.

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_2

ОСОБА_8 право власності на 1/8 частку, за кожним, автомобіля Мицубиси-Паджеро, державний номер НОМЕР_1, рік випуску - 1997, двигун № НОМЕР_2, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, померлого 26 травня 2009 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: