Київський районний суд м. Полтави
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2010 року Київський районний суд м.Полтави в складі:

Головуючого судді - Турченко Т.В.

При секретарі - Перепелиці Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі підрозділу примусового виконання рішень суду відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Полтавській області про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

21 квітня 2010 року позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі підрозділу примусового виконання рішень суду відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Полтавській області про стягнення матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що на підставі виконавчого листа, виданого Октябрським районним судом м.Полтави 16 січня 2007 року, підрозділом примусового виконання рішень суду відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Полтавській області 21 лютого 2007 року було відкрито виконавче провадження про звернення стягнення на належне їй майно, а саме: на легковий автомобіль марки ОСОБА_3, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 для задоволення вимог АКПІБ в особі Філії Полтавського центрального відділення «Промінвестбанку» по кредитному договору №37-КРС від 14.04.2005 року на суму 98 643 грн. 53 коп. 16 жовтня 2007 року виконавче провадження було передано на виконання до ППВР ВДВС ГУЮ у Полтавській області. Вважає, що посадовими особами підрозділу примусового виконання рішень суду відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Полтавській області були порушені її права, які призвели до значної моральної та матеріальної шкоди, яку вона зазнала через їх неправомірні дії. Посадовими особами грубо порушувався Закон України «Про виконавче провадження», «Інструкція про проведення виконавчих дій», яка затверджена Наказом Міністерства юстиції України №74/5 від 15.12.1999 року зі змінами та доповненнями, Положення про відділ державної виконавчої служби, затверджене Наказом Міністерства юстиції №4315 від 16.01.1999 року зі змінами та доповненнями.

В позові зазначала, що державним виконавцем порушено статтю 16 Закону України «Про виконавче провадження», якою визначений порядок запрошення понятих до виконавчих дій. ОСОБА_4 опису та арешту майна від 05.09.2008 року, який склала державний виконавець Пецяк Л.В. в якості понятих були запрошені ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_5 працює начальником транспортного відділу Промінвестбанку в м.Полтава і є особою, яка знаходиться в підпорядкуванні стягувана - Промінвестбанку. ОСОБА_6 - близький родич ОСОБА_7, начальника юридичної служби того ж Промінвестбанку. Вважає, що ці двоє понятих є особами, участь яких в виконавчих діях є недопустимою. Третій учасник опису її автомобіля - ОСОБА_8 співробітник Промінвестбанку. Державному виконавцю Пецяк Л.В. були відомі дані обставини.

В позові ОСОБА_1 зазначала, що з 03.04.2008 року вона знаходиться під вартою в Полтавському слідчому ізоляторі, про що було відомо представнику стягувана ОСОБА_8, оскільки він є свідком обвинувачення по кримінальній справі за її обвинуваченням. Крім того, Промінвестбанк є цивільним позивачем в кримінальному процесі. Учасники виконавчого провадження знали, де вона знаходиться, але не забезпечили її участь у складенні ОСОБА_4 опису та арешту, належного їй майна.

Вважає, що її права були порушені, оскільки їй не було повідомлено про результати оцінки майна, і вона була позбавлена можливості оскаржити її висновки у встановленому законом порядку. Після того, як належний їй автомобіль не був проданий на протязі 2-х місяців, державний виконавець Круговий С.В. провів оцінку майна відповідно до ОСОБА_4 від 16.01.2009 року без представника торгової організації ПФ ТОВ «Форт», чим порушив вимоги статті 61 Закону України «Про виконавче провадження». Позивач не була повідомлена про результати уцінки майна

(автомобіля) і була позбавлена права участі в виконавчому провадженні та позбавлена можливості захищати свої цивільні права. Вся процедура стягнення її майна, його реалізація проходила без її участі. Автомобіль був оцінений та проданий по заниженій ціні, чим їй була нанесена значна матеріальна та моральна шкода. Неправомірними діями державного виконавця, їй нанесено значної моральної шкоди, яку вона оцінює в 10 000 грн. Матеріальну шкоду оцінює в 70 992 грн. 85 коп. Вважає, що якби реалізація належного їй автомобіля проходила без порушення закону і вона могла б скористатися своїми цивільними правами, то доход від реалізації автомобіля склав би 113 000 грн. ОСОБА_9 цю суму згідно пункту 4.1 Кредитного договору №37-КРС від 14.04.2005 року склала договірна залогова вартість автомобіля. На аукціоні автомобіль був проданий з порушенням закону за 42007 грн. 15 коп. Не отримана вигода складає 7,15=70 992 грн. 85 коп. Загальна сума матеріальної та моральної шкоди складає 70 992,85 грн. + 10 000 = 80 992 грн. 85 коп. Просила суд задовольнити її вимоги по відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями посадових осіб ОСОБА_2 державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі підрозділу примусового виконання рішень суду відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Полтавській області.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з»явилась, хоча була належним чином повідомлена про час, день та місце слухання справи.

Представник ОСОБА_2 державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі підрозділу примусового виконання рішень суду відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Полтавській області ОСОБА_9 з позовом не згоден. Просив суд в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 21.05.2010 року до участі у справі в якості співвідповідачів було залучено Державне казначейство України, Головне управління Державного казначейства в Полтавській області.

Представник Головного управління Державного казначейства в Полтавській області ОСОБА_10 1.1. з позовом не згодна. Просила суд в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 18.06.2010 року до участі у справі в якості третьої особи було залучено ПФ ТОВ «ФОРТ».

Представник ПФ ТОВ «ФОРТ» в судове засідання не з»явився, хоча був належним чином повідомлений про час, день та місце слухання справи. Про що в матеріалах справи є рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки.

Представник прокуратури Київського району м.Полтави ОСОБА_11 з позовом не згоден. Просив суд в задоволенні позову відмовити.

Суд вважає можливим слухати справу у відсутності позивача ОСОБА_1 та представника ПФ ТОВ «ФОРТ».

Суд, заслухавши представника ОСОБА_2 державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі підрозділу примусового виконання рішень суду відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Полтавській області ОСОБА_9, представника Головного управління Державного казначейства в Полтавській області ОСОБА_10, прокурора Ткаченко К.А., експерта ОСОБА_12, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Судом встановлено, що на праві приватної власності ОСОБА_1 належав легковий автомобіль марки ОСОБА_3, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

14 квітня 2005 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) «Промінвестбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №37-КРС.

14 квітня 2005 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) «Промінвестбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір застави №15-ЗС. Предметом застави був транспортний засіб: легковий автомобіль - марки ОСОБА_3, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, який належав заставодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу автомобіля №188 від 13.04.2005 року.

В судовому засіданні встановлено, що позивачем умови кредитного договору №37-КРС від 14.04.2005 року виконані не були, в зв»язку з чим у ОСОБА_1 утворилась заборгованість в сумі 98 643 грн. 53 коп., яка була стягнута за рішенням Октябрського районного суду м.Полтави та

обернуто стягнення на майно ОСОБА_1, а саме: легковий автомобіль марки ОСОБА_3, 2005 року випуску, державний номерний знак ВІ 2644 AB.

На виконання рішення Октябрського районного суду м.Полтави, судом 16 січня 2007 року був виданий виконавчий лист №2-5654.

21 лютого 2007 року державним виконавцем Київського ВДВС Полтавського МУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку направлено сторонам виконавчого провадження.

6березня 2007 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, яку направлено сторонам виконавчого провадження.

7травня 2007 року державним виконавцем винесено постанову про розшук заставленого майна, яку направлено до ДАІ та боржнику до відому.

15жовтня 2007 року згідно ОСОБА_4 прийому-передачі дане виконавче провадження передано на виконання до ППВР ВДВС ГУЮ у Полтавській області.

16жовтня 2007 року державним виконавцем підрозділу винесено постанову про прийняття виконавчого документа до виконання, яку направлено сторонам виконавчого провадження.

21 грудня 2007 року державним виконавцем до Адресно-довідкового бюро направлено запит про місце проживання ОСОБА_1. ОСОБА_4 даних Адресно-довідкового бюро ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

24 березня 2008 року до підрозділу надійшла заява стягувана про оголошення в розшук ОСОБА_1 в зв»язку з тим, що її місце перебування було не встановлено.

05 травня 2008 року державним виконавцем до Київського районного суду м.Полтави направлено подання про оголошення розшуку ОСОБА_1

20 червня 2008 року ухвалою Київського районного суду м.Полтави задоволено подання державного виконавця та оголошено розшук позивача.

05 вересня 2008 року державним виконавцем підрозділу проведено опис та арешт майна, а саме: легкового автомобіля марки ОСОБА_3, 2005 року випуску, державний номерний знак ВІ 2644 AB.

17вересня 2008 року державним виконавцем винесено постанову про призначення експерта для участі в проведенні виконавчих дій.

10 жовтня 2008 року до підрозділу надійшов експертний висновок на арештоване майно.

13 жовтня 2008 року державним виконавцем на адресу сторін виконавчого провадження направлено повідомлення про вартість експертної оцінки арештованого майна.

28 жовтня 2008 року пакет документів на арештоване майно передано до конкурсної комісії. ОСОБА_4 рішення конкурсної комісії від 11.11.2008 року організацією, яка буде проводити реалізацію арештованого майна визначено ПФ ТОВ «Форт».

10 січня 2009 року до підрозділу надійшло повідомлення від ПФ ТОВ «Форт» про те, що аукціон з продажу арештованого майна не відбувся в зв»язку з відсутністю покупців.

13 січня 2009 року державним виконавцем на адресу сторін виконавчого провадження направлено повідомлення про проведення переоцінки арештованого майна.

26 січня 2009 року державним виконавцем проведено переоцінку описаного і арештованого майна, яку направлено на адресу торгівельної організації.

Кошти, отримані 19 березня 2009 року від реалізації арештованого майна в сумі 37106 грн. 32 коп. були розподілені в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

01 квітня 2009 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі пункту 6 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження».

В позові ОСОБА_1 зазначала, що державним виконавцем порушено статтю 16 Закону України «Про виконавче провадження», якою визначений порядок запрошення понятих до виконавчих дій. ОСОБА_4 опису та арешту майна від 05.09.2008 року, який склала державний виконавець Пецяк Л.В. в якості понятих були запрошені ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_5 працює начальником транспортного відділу Промінвестбанку в м.Полтава і є особою, яка знаходиться в підпорядкуванні стягувана - Промінвестбанку. ОСОБА_6 - близький родич ОСОБА_7, начальника юридичної служби того ж Промінвестбанку. Вважає, що ці двоє понятих є особами, участь яких в виконавчих діях є недопустимою. Третій учасник опису її автомобіля -

ОСОБА_8 співробітник Промінвестбанку. Державному виконавцю Пецяк Л.В. були відомі дані обставини.

Але з даним твердженням позивача суд не може погодитись, оскільки при складанні ОСОБА_4 опису й арешту майна боржника 05 вересня 2008 року в якості понятих для проведення виконавчої дії було залучено ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Відповідно до статті 16 Закону України «Про виконавче провадження» понятими можуть бути запрошені будь-які дієздатні громадяни, які не мають особистої заінтересованості в проведенні виконавчих дій і не пов»язані між собою або з учасниками виконавчого провадження родинними зв»язками, підлеглістю чи підконтрольністю. ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 не є близькими родичами, не мають особистої заінтересованості в проведенні виконавчих дій, не пов»язані між собою або з учасниками виконавчого провадження підлеглістю чи підконтрольністю.

В позові ОСОБА_1 зазначала, що з 03.04.2008 року вона знаходиться під вартою в Полтавському слідчому ізоляторі, про що було відомо представнику стягувана ОСОБА_8, оскільки він є свідком обвинувачення по кримінальній справі за її обвинуваченням. Крім того, Промінвестбанк є цивільним позивачем в кримінальному процесі. Учасники виконавчого провадження знали, де вона знаходиться, але не забезпечили її участь у складенні ОСОБА_4 опису та арешту, належного їй майна.

Судом встановлено і цього факту не заперечував представник ОСОБА_2 державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі підрозділу примусового виконання рішень суду відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Полтавській області ОСОБА_9, що на час складання ОСОБА_4 опису й арешту майна від 05.09.2008 року, державному виконавцю не було відоме місцезнаходження позивача, в зв»язку з чим старшим державним виконавцем, в порядку статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» було оформлено подання про оголошення розшуку ОСОБА_1. Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 20.06.2008 року дане подання було задоволено та оголошено розшук боржника. Посилання позивача на те, що представникам Промінвестбанку було відомо про її місцезнаходження, в матеріалах справи не знайшло свого письмового підтвердження. Більше того, 24 березня 2008 року до підрозділу надійшла заява стягувана про оголошення в розшук ОСОБА_1 в зв»язку з тим, що її місце перебування було не встановлено.

Не погоджується позивач та вважає, що її права були порушені, оскільки їй не було повідомлено про результати оцінки майна, і вона була позбавлена можливості оскаржити її висновки у встановленому законом порядку. Після того, як належний їй автомобіль не був проданий на протязі 2-х місяців, державний виконавець Круговий С.В. провів оцінку майна відповідно до ОСОБА_4 від 16.01.2009 року без представника торгової організації ПФ ТОВ «ФОРТ», чим порушив вимоги статті 61 Закону України «Про виконавче провадження». Позивач не була повідомлена про результати уцінки майна (автомобіля) і була позбавлена права участі в виконавчому провадженні та позбавлена можливості захищати свої цивільні права. Вся процедура стягнення її майна, його реалізація проходила без її участі.

Але на час проведення оцінки майна, його наступної уцінки, місце знаходження позивача було невідоме. Тому 05 травня 2008 року державним виконавцем до Київського районного суду м.Полтави було направлено подання про оголошення розшуку ОСОБА_1 20 червня 2008 року ухвалою Київського районного суду м.Полтави задоволено подання державного виконавця та оголошено розшук позивача.

В своїй позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що автомобіль був оцінений та проданий по заниженій ціні, чим їй була нанесена значна матеріальна та моральна шкода. Матеріальну шкоду оцінює в сумі 70 992 грн. 85 коп. Вважає, що якби реалізація належного їй автомобіля проходила без порушення закону і вона могла б скористатися своїми цивільними правами, то доход від реалізації автомобіля склав би 113 000 грн. ОСОБА_9 цю суму згідно пункту 4.1 Кредитного договору №37-КРС від 14.04.2005 року склала договірна залогова вартість автомобіля. На аукціоні автомобіль був проданий з порушенням закону за 42007 ГРН- 15 коп. Не отримана вигода складає 7,15=70 992 грн. 85 коп.

Частиною 1 статті 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для вирішення питання відшкодування матеріальної шкоди необхідна наявність наступних елементів: наявність такої шкоди, протиправна поведінка заподіювана, наявність причинного зв»язку між шкодою і протиправною поведінкою заподіювана, вина. Але в діях державного виконавця відсутні вище перелічені складові завдання позивачу матеріальної шкоди. Таким чином, між шкодою, на яку вказує ОСОБА_1 та діями відповідача відсутній причинний зв»язок. У спірних правовідносинах відсутній склад цивільного правопорушення і, як наслідок, відсутня підстава для відшкодування матеріальної шкоди відповідачем.

Позивач визначає в якості понесеної шкоди різницю між вартістю майна, яке було предметом застави і на яке було звернено стягнення, що була визначена у відповідному договорі застави та сумою, яка була отримана від реалізації майна в порядку статті 61 Закону України «Про виконавче провадження».

Порядок здійснення стягнення на предмет застави, оцінки майна боржника, реалізації арештованого майна визначено ст.ст.52, 57, 61 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якими стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя; для проведення оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських, річкових суден та майна, вартість якого перевищує сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, державний виконавець залучає суб»єкта оціночної діяльності - суб»єкта господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»; реалізація арештованого майна здійснюється спеціалізованими організаціями, які залучаються на тендерній (конкурсній) основі, на підставі договорів між Державною виконавчою службою та спеціалізованими організаціями шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах.

На виконання вимог Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем для проведення оцінки описаного та арештованого майна було залучено приватного підприємця ОСОБА_12, реалізацію арештованого майна було проведено ПФ ТОВ «ФОРТ».

ОСОБА_4 Звіту №152/08 про оцінку майна (автомобіля Опель-Астра, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить гр.ОСОБА_1, яка прописана за адресою: АДРЕСА_1) ринкова вартість об»єкта оцінки, станом на 02 жовтня 2008 року, розрахована підходом аналогів продажів, з метою встановлення стартової оцінки на аукціоні при примусовому продажі, становить 60010 грн. 20 коп. з ПДВ; 50008 грн. 50 коп. без ПДВ.

Судом не приймаються до уваги доводи позивача, що вартість автомобіля Опель-Астра, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 було значно занижено, уцінка автомобіля проведена державним виконавцем незаконно, оскільки відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем до участі у виконавчому проваджені було запрошено оцінювача - приватного підприємця ОСОБА_12, який на відповідній правовій підставі, з урахуванням спеціальних знань та навичок, здійснив оцінку вищевказаного автомобіля.

Не заслуговують на увагу посилання позивача, що залогова вартість автомобіля становить 113000 грн. згідно договору застави і автомобіль повинен бути проданий саме за цією ціною, оскільки договір застави був укладений сторонами (в тому числі і ОСОБА_1П.) 14.04.2005 року, а оцінка даного автомобіля проводилась оцінювачем ОСОБА_12 02.10.2008 року з урахуванням зносу автомобіля, його амортизації та інших складових.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем ОСОБА_1 не доведено суду, що вартість автомобіль марки Опель-Астра, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, складає 113000 грн., не надано суду розрахунків з чого виходив позивач стверджуючи, що на даний час вищевказаний автомобіль коштує саме цю суму, не надано суду висновків експерта або спеціаліста, які підтверджували, що дійсна вартість автомобіля становить 113000 грн. Отже, твердження позивача є голослівними, не підтверджені належними письмовими доказами, а тому не можуть розцінюватись судом, як доказ в розумінні статті 57 ЦПК України.

Неправомірними діями державного виконавця, їй нанесено значної моральної шкоди, яку вона оцінює в 10 000 грн. Відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної

(немайнової) шкоди», відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №2 «Про практику розгляду судами справ за позовами про відшкодування шкоди» обов»язковому з»ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправна поведінка заподіювана, наявність причинного зв»язку між шкодою і протиправною поведінкою заподіювана, вина.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що в позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. В даній постанові зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо)та з урахуванням інших обставин. При подачі позовної заяви, позивачем не враховані вищезазначені умови: не доведена наявність моральної шкоди; не вказаний причинний зв»язок між шкодою і можливими неправомірними діями відповідача; не обґрунтований розмір заявленої моральної шкоди.

Таким чином, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позову в частині стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 10 000 грн. відсутні.

На підставі вищевикладеного, враховуючи зібрані по справі докази, пояснення сторін, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Керуючись ст.4-14, 57, 60, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі підрозділу примусового виконання рішень суду відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Полтавській області про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий Т.В.Турченко