Справа № 2-978/10
Провадження № 2-978/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2010 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого Жигуліна С.М.

при секретарі Павлюк Л.П.

за участю:

адвоката ОСОБА_1

представників ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі

справу за позовом

ОСОБА_4

до

відкритого акціонерного товариства «Українське Дунайське Пароплавство»

про

стягнення заробітної плати

В С Т А Н О В И В

Представники позивача пояснили, що ОСОБА_4 наказом відкритого акціонерного товариства «Українське Дунайське Пароплавство» № 294-р від 02 листопада 2007 року направлений з 02 листопада 2007 року поваром теплохода «Леонід Луговий».

Відповідно до вимог п. 5.17 колективного договору відповідач зобов'язаний виплачувати в доларах США суми на харчування (замість добових) під час роботи за межами митного кордону України. Разом із тим, відповідач не сплатив знаходження в рейсі на теплоході ««Леонід Луговий» за період з 01 квітня 2008 року по 29 травня 2008 року 1298,29 доларів СЩА, що еквівалентно 9996 грн. З урахуванням індексу інфляції на час розгляду справи в суді сума складає 11986 грн.

Окрім того, наказом за № 96-р від 03 червня 2009 року позивач звільнений за власним бажанням з 03 червня 2009 року, вказана сума йому не виплачена, з оглядом на що відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України підлягає стягнення заробітна плата з розрахунку середньої заробітної плати 879 грн. на суму 8790 грн.

Окрім того, невиплатою вказаної суми позивачеві спричинена моральна шкода в розмірі 1700 грн.

Просить стягнути з відповідача 11986 грн. на харчування замість добових, середній заробіток за час затримки розрахунку під час звільнення 8790 грн., а також моральну шкоду 1700 грн. та видатки на юридичну допомогу.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечує, пояснила, що теплохід «Леонід Луговий» працював за чартерною угодою з компанією «МЕТКО», угодою передбачались виплати на харчування замість добових вказаною компанією. Також пояснила, що укладенню цього Договору передували переговори представників компанії МЕТСО з членами екіпажу теплоходу «Леонід Луговий» щодо встановлення кожному члену екіпажу розміру виплат інвалюти на харчування. Також пояснила, що на виконання вказаної норми договору фрахтівник з кожним членом екіпажу теплоходу «Леонід Луговий» підписав угоду про бонуси валюти замість добових. У цій угоді фрахтівник гарантував виплату членам екіпажу валюти замість добових у розмірах, вищих за норми, встановлені колективним договором для членів екіпажів ВАТ «УДП». З посиланням на п. 9 постанови Кабінету Міністрів України № 663 від 23 квітня 1999 року «Про норми відшкодування витрат на відрядження в межах України та за кордоном» пояснила, що у разі коли сторона, яка приймає, забезпечує працівника, відрядженого за кордон, додатковими валютними коштами у вигляді компенсації поточних витрат (крім витрат на проїзд до країни призначення і назад та на наймання житлового приміщення) або добових витрат, сторона, яка направляє, виплату добових витрат зазначеним особам зменшує на суму додатково наданих коштів. Якщо сума, надана стороною, яка приймає, більша або дорівнює встановленим нормам добових витрат, то сторона, яка направляє, виплату добових витрат зазнаним особам не проводить. Додатком до Колективного договору ВАТ «УДП» на 2006-2009 роки затверджено норми інвалюти на харчування (замість добових) членів екіпажів морських транспортних суден ВАТ «УДП» на період експлуатації, з оглядом на що вважає відсутніми правові підстави для стягнення сум за позовною вимогою з ВАТ «УДП».

Вислухавши пояснення сторін, думку захисту, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити.

Знаходження позивача з 02 листопада 2007 року на посаді повара теплохода «Леонід Луговий» підтверджено наказом № 294-р від 02 листопада 2007 року.

Належність теплоходу «Леонід Луговий» відповідачеві, з яким позивач знаходився у трудових відносинах сторонами не оскаржується, що відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України суд вважає обставиною, яка не підлягає додатковому дослідженню.

Статутом відкритого акціонерного товариства «Українське Дунайське Пароплавство» передбачена можливість укладення договорів чартеру, які відповідають вимогам Кодексу торговельного мореплавства.

Відповідно до ст. 54 Кодексу торговельного мореплавства порядок прийняття на роботу осіб суднового екіпажу, їх права і обов'язки, умови роботи на судні та оплати праці, соціально-побутового обслуговування в морі і в порту, а також порядок і підстави звільнення регулюються законодавством України, цим Кодексом, статутами служби на морських і риболовних суднах, генеральними та галузевими тарифними угодами, колективними і трудовими договорами (контрактами).

Пунктом 5.17 колективного договору відкритого акціонерного товариства «Українське Дунайське Пароплавство» передбачений обов'язок виплачувати членам екіпажей суден закордонного плавання суми іноземної валюти при відрядженнях за кордон України, або суми на харчування (замість добових) під час їхньої роботи за межами митного кордону України з особливостями і порядком виплати за додатком 2.

Разом із тим, колективним договором, про що також сторони пояснили в судовому засіданні, передбачено, що вказані виплати на харчування (замість добових) не є заробітною платою.

Відкрите акціонерне товариство «Українське Дунайське Пароплавство» в якості судновласника та компанія «Marine Energy Trading Corporations» в якості фрахтівника 10 липня 2007 року уклали договір рейсового чартеру «GENCON», з терміном дії до 29 травня 2008 року.

Згідно ст. 22 частини II договору за рахунок фрахтівника щомісячні бонуси команді оплачуються в доларах США у відповідності з Адендумом 1 на харчування команди із розрахунку 4,5 доларів США кожній особі на добу.

За умовами вказаного договору за рахунок Судновласника здійснюються виплати заробітної плати екіпажу в національній валюті, крім виплат валюти замість добових. Свої зобов'язання перед екіпажем в частині виплати заробітної плати відповідач виконав в повному обсязі, проти чого позивач не заперечує.

Посилання позивача на довідку-депонент, яку видав капітан та другий помічник капітана теплохода «Леонід Луговий», як на доказ гарантії погашення заборгованості з боку адміністрації ВАТ «УДП», суд вважає необґрунтованою через те, що вказана довідка підписана не особою, яка представляє відповідача та відповідно до обставин, передбачених Статутом ВАТ «УДП», не має повноважень на використання коштів підприємства.

За вказаних обставин суд вважає можливим укладення ВАТ «УДП» 10 липня 2007 року договору чартеру з компанією «Marine Energy Trading Corporations», ст. 22 якого встановлений обов'язок ВАТ»УДП» сплачувати екіпажу заробітну плату, а обов'язком фрахтувальника є виплата витрат на харчування для екіпажу в розрахунку 4,5 доларів США на добу на людину.

До наступного часу вказана угода не скасована, з оглядом на що суд вважає доведеними заперечення представника відповідача про те, що вказані виплати не можуть бути покладені на ВАТ «УДП».

З оглядом на вказане, зважаючи, що на час звільнення позивача заробітна плата йому була сплачена в повному обсязі, а витрати на харчування не є складовою заробітної плати та обов'язок по виплаті вказаної суми не покладається на відповідача, суд вважає за підставу для відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заробітної плати за час затримки розрахунку.

За вказаних обставин також відсутні правові підстави для стягнення з відповідача моральної шкоди.

Судові видатки розподіляються відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України

Керуючись ст. 209-215 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення з відкритого акціонерного товариства «Українське Дунайське Пароплавство» 11986 грн., на харчування, середнього заробітку 8790 грн., моральної шкоди та видатків на правову допомогу відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: ОСОБА_5