Апеляційний суд Житомирської області
29 листопада 2010 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого Микитюк О.Ю.
суддів Товянської О.В.,
при секретарі Сапінській Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним, визнання права власності на автомобіль, повернення автомобіля і відшкодування моральної шкоди
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4
на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 10 червня 2010 року,
Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 10 червня 2010 року позов задоволено. Визнаний недійсним договір купівлі-продажу автомобіля HYUNDAI TUCSON 2,0, 2008 року випуску, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 29 січня 2009 року та посвідчений Одеською товарною біржею. За ОСОБА_2 визнано право власності на цей автомобіль. Зобовязано ОСОБА_3 повернути автомобіль ОСОБА_2 Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди, 2000 грн. витрат на оплату правової допомоги, 252 грн. судового збору та 100 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.233 ЦК України передбачено, що правочин, який вчинений особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Як розяснено у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання право чинів недійсними, правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі ст.233 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалась. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сімі чи родичів, смерть годувальника, загроза втрати житла чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин.

Встановлено, що 29 січня 2009 року Одеською товарною біржею посвідчений договір купівлі-продажу автомобіля HYUNDAI TUCSON 2,0, 2008 року випуску за 10000 грн., укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3Л.(а.с.10). Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи середньостатистична вартість такого автомобіля із урахуванням зносу станом на 29 січня 2009 року складала 124531 грн.(а.с.64-65). Отже, оспорюваний правочин дійсно укладений на вкрай невигідних для позивачки умовах.

Разом з тим, висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 діяла під впливом тяжких обставин, є необґрунтованим.

ОСОБА_2 долучила до позовної заяви копію свідоцтва про народження дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, копію свідоцтва про народження сина ОСОБА_6, 23 квітня 2009 року. Однак, не надала жодних доказів на підтвердження того, що дочка на час укладення договору проживала з нею і перебувала на її утриманні, що сама позивачка не мала грошових коштів для існування і не була матеріально забезпечена під час вагітності, що відповідач причетний до створення тяжких обставин її життя, а також, що вона не мала можливості реалізувати автомобіль за його ринковою вартістю іншій особі.

Посилання суду першої інстанції на таку складову тяжких обставин як розірвання фактичних шлюбних стосунків між позивачкою і відповідачем є припущенням. Посилання ОСОБА_2 на те, що відповідач є батьком її сина ОСОБА_6, спростовується змістом свідоцтва про народження дитини (а.с.12).

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень. ОСОБА_2 не довела, що договір купівлі-продажу автомобіля від 29 січня 2010 року укладений нею під впливом тяжкої для неї обставини, а тому відсутні підстави для визнання даного договору недійсним.

Оскільки рішення суперечить обставинам справи і нормі матеріального закону, його належить скасувати в порядку п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України і ухвалити нове рішення про відмову в позові за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 314, 316, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 задовольнити.

Скасувати рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 10 червня 2010 року і ухвалити нове рішення. Відмовити ОСОБА_2 в позові за безпідставністю.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили

Головуюча: Судді: