Комінтернівський районний суд м.Харкова
Справа № 2-3021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2010 року Комінтернівський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Юрєвої А.М.

при секретарі Галда С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м.Харкова про перерахунок та виплату пенсії по інвалідності, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 пенсійного фонду України у Комінтернівському районі м. Харкова, в якому просить визнати неправомірними дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м.Харкова щодо відмови йому в перерахунку та виплаті пенсії по інвалідності, відповідно до ст..ст.49, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобовязати ОСОБА_2 пенсійного фонду України у Комінтернівському районі м. Харкова здійснити йому перерахунок щомісячної додаткової пенсії за шкоду, завдану ушкодженням здоровя у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії по інвалідності 3 групи у розмірі шести мінімальних пенсій за віком, відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 12.01.2005 року та провести відповідні виплати.

В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що він є інвалідом 3-ї групи від захворювання, пов'язаного з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

З 12.01.2005 року по цей час він отримує пенсію у розмірі, який не відповідає вищезазначеному закону.

Представник позивача ОСОБА_3 позов підтримав в повному обсязі та просив провести перерахунок щомісячної додаткової пенсії за шкоду, завдану ушкодженням здоровя та пенсії по інвалідності 3 групи з 12.05.2005 року по день постановлення судом рішення .

Представник відповідача ОСОБА_2 пенсійного фонду України у Комінтернівському районі м. Харкова у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та заперечення проти позову. Представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що пенсія по інвалідності та додаткова пенсія позивачеві призначена законно , на підставі законів України, постанов Кабінету Міністрів України, розпоряджень, які є обов'язковими для виконання і підстав для її перерахунку немає. Крім того, порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалід IIІ групи, що підтверджується посвідченням серії А № 096991 від 20 серпня 1998 року, довідкою МСЕК № 018063 від 18.06.2001 року, та має право на пільги і компенсації, встановлені законодавством України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" / а.с. 7-14/.

Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова та отримує пенсію по інвалідності IIІ групи від захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до ст. 50 вищезазначеного Закону / а.с.18-21/.

Відповідно до ст. 50 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами третьої групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно з ч.4 ст.54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у всіх випадках розмір пенсії для інвалідів 3 групи , щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

Згідно з довідкою відповідача ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності 111 групи в розмірі: 133,80 гр. з 1.01.2005 року, з 1.01.2006 року 370,00 гр., з 1.01.2008 року-658 гр., з 1.04.2008 року- 673,40 гр., з 1.05.2008 року- 675 гр., з 1.07.2008 року- 760 гр., додаткову пенсію у розмірі: 9,96 гр. з 1.01.2005 року, з 1.01.2008 року- 70,50 гр., з 1.04.2008 року- 72,15 гр., з 1.07.2008 року-72,30 гр., з1.10.2008 року-74,70 гр., з 1.11.2009 року- 85, 95 гр. / а.с.20,21/.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 виплачувалась пенсія з січня 2005 року на підставі на підставі Закону України Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", постанов КМУ України №1 від 3.01.2002 року « Про підвищення розмірів пенсій на інший соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування який здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», №1293 авд 27.12.2005 року « Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофі» та Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", а з 22.05.2008 року на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №530 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" та постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 №654 "Про підвищення пенсійного забезпечення громадян" / а.с.18-19/.

Законом України " Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" внесено зміни до Закону України " Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" , а саме до ст. 50 , згідно з якою особам, які віднесені до 1 категорії, інвалідам 3 групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю , у розмірі 15 % прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати додаткової пенсії згідно із Законом України " Про державний бюджет України" і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами;

ч.3 ,4 ст. 54 цього Закону замінено текстом:

У всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою не можуть бути нижчими:

Для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році 3 групи інвалідності 150% прожиткового мінімуму для осіб , які втратили працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати додаткової пенсії згідно із Законом України " Про державний бюджет України" і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.

Проте, рішенням Конституційного суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року положення п.28 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України», Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» та про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнані неконституційними.

Відповідно до вимог ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність.

Частинами 4 та 6 постанови КМУ від 28.05.2008 року №530 передбачено, що щомісячна додаткова пенсія інвалідам 3 групи, які отримують пенсію відповідно до Закону України « Про статус та соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» , сплачується у розмірі 15% від розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, а мінімальний розмір пенсії для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році по 3 групі інвалідності складає 965,00 гр..

Постановою КМУ від 16.07.2008 року №654 з 1.07.2008 року встановлено мінімальний розмір пенсій для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році , інвалідів 3 групи 965,00 гр..

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені і закріплені в Законі України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Нормами ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачено пенсії особам, віднесеним до1.2,3,4 категорій у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

За таких обставин суд вважає, що позивач має право на щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком та пенсію по інвалідності 3 групи у розмірі не нижче 6 мінімальних пенсій за віком. .

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення даного спору, крім того, це право гарантується ч.2 ст.46 Конституції України.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч.4 ст.8 ЦПК України у разі невідповідності правового акта Конституції України або міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною ОСОБА_3 України, суд застосовує акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи із пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, пенсії по інвалідності позивачеві підлягає застосуванню ст.ст. 50,54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не згадані вище постанови Кабінету Міністрів України, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав позивача.

Посилання відповідача на те, що порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України суд до уваги не приймає, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України, не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановленого цим же Законом. Тобто Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок не порушуючи положень цього Закону.

Зі статей 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вбачається, що при визначенні розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно - правового акта, який би визначав цей розмір, немає.

Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим ч.1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначений згідно з цим Законом, суд до уваги не приймає, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, виходячи з мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст.ст.50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з ч.3 ст.67 вказаного Закону, яка набрала чинності з 31.10.2006 року, у разі збільшення визначеного законом розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст..54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4,розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Зазначена норма, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму і цей перерахунок проводиться з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальній розмір пенсій за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки пенсія позивачу має визначатись виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то у разі збільшення цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Судом також встановлено, що 4.02.2010 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про проведення перерахунку його пенсії, однак йому було відмовлено / а.с.18,19/.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне визнати неправомірними дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м.Харкова щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку та виплаті пенсії по інвалідності, відповідно до ст..ст.49, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобовязати ОСОБА_2 пенсійного фонду України у Комінтернівському районі м. Харкова здійснити перерахунок щомісячної додаткової пенсії за шкоду, завдану ушкодженням здоровя у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії по інвалідності 3 групи у розмірі шести мінімальних пенсій за віком, відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 12.01.2005 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 23.06.2010 року та провести відповідні виплати.

Заперечення відповідача проти позову суд вважає необґрунтованими.

Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19,46,152 Конституції України, Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Постановами Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», від 03.01.2002 року№1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» , від 16.07.2008 №654 «Про підвищення пенсійного забезпечення громадян», Законом України „Про Державний бюджет України на 2008 рік, Законом України „Про Державний бюджет України на 2009 рік, рішенням Конституційного суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року, рішенням Конституційного суду України №19-рп/2009 від 08.09.2009 року, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м.Харкова щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку та виплаті пенсії по інвалідності, відповідно до ст..ст.49, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязати ОСОБА_2 пенсійного фонду України у Комінтернівському районі м. Харкова здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячної додаткової пенсії за шкоду, завдану ушкодженням здоровя у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії по інвалідності 3 групи у розмірі шести мінімальних пенсій за віком, відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 12.01.2005 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 29.06.2010 року та провести відповідні виплати.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова на користь ОСОБА_1 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 37 / тридцять сім/ гр..

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя -