Справа № 2-1778/10
(провадження № 2-1778/10)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2010 року м.Каховка

Каховський міськрайонний суд Херсонської області

у складі: головуючого судді Єйбога І.М.

при секретарі Лобак І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Каховка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

встановив:

У червні 2010 р. позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 23.06.2007 року між нею та відповідачкою була досягнута домовленість щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями і спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1.

Позивачка передала відповідачці в рахунок оплати за вищевказаний будинок 5000 грн. а відповідачка фактично передала позивачці в користування даний житловий будинок з господарчими та побутовим будівлями і спорудами. Відповідачка ухиляється від нотаріального посвідчення цього договору.

Просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями і спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1.

В судове засідання позивачка не з'явилася, надала до суду заяву в якій на позовних вимогах наполягала, справу просила розглянути за її відсутності.

Відповідачка до суду не з'явилася також надала заяву, з позовними вимогами згодна не заперечувала проти їх задоволення, справу просила розглянути за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд встановив, що позивачка придбала у відповідачки за 5000 грн. житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями і спорудами який знаходиться в АДРЕСА_1, що підтверджується розпискою (а.с.11).

Відповідно до ст.657 Цивільного кодексу України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно ч. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно врахувати, що норма частини другої ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. 210 та 640 ЦК України пов'язуються з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

За таких обставин суд вважає, що розписка ОСОБА_2 щодо отриамння коштів за житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями і спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1, не може бути належним доказом укладення між ними договору купівлі-продажу вищевказаного будинку.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.21, 22, 41, 55 Конституції України, ст.ст. 10, 11, 60, 64, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 16, 657 ЦК України, ч. 13 постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», суд -

вирішив:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у содовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: І. М. Єйбог