Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області
УХВАЛА

26 травня 2010 року суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Серебрякова Т.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2010 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В позовній заяві зазначено, що 05 жовтня 1999 р. Відділом запису актів громадянського стану Вознесенського міськвиконкому Миколаївської області був зареєстрований шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою Рева (до шлюбу - Кордончук) ОСОБА_3 відносини між сторонами припинені з червня 2003 р., через те, що останні виявилися різними людьми, зі своєрідними характерами та з різними поглядами щодо вирішення життєвих проблем. Посилаючись на те, що сім'я розпалася остаточно, примирення та подальше спільне проживання з відповідачкою неможливе, позивач просив позов задовольнити, а шлюб розірвати.

Між тим, дана позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана без дотримання вимог, передбачених ст.119 ЦПК України, яка передбачає перелік вимог, яким повинна відповідати позовна заява, зокрема, вона повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги з зазначенням доказів на їх підтвердження, а також вона повинна відповідати іншим вимогам встановлених законом.

Так, відповідно до вимог Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений до суду одним із подружжя за умови, якщо подружжя має неповнолітніх дітей або один з подружжя не бажає розірвати шлюб. Подружжя, яке не має дітей, згідно з вимогами ст.106 СК України, має право подати до державного органу реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу.

Проте, в порушення вимог п.5ч.2ст. 119 ЦПК України, в обґрунтування позовних вимог, позивач не посилається на жодну з вище перелічених підстав, що дають останньому право на звернення з даним позовом саме до суду. Окрім того, як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач взагалі не зазначає відомостей щодо неповнолітніх дітей від даного шлюбу (з відповідним підтвердженням останнього) та не вказує причини, за яких подружжя не звернулося з заявою про розірвання шлюбу до державного органу реєстрації актів цивільного.

Крім того, відповідно до вимог п.бч.2 ст.119 ЦПК України у позовній заяві повинні бути зазначені докази, що підтверджують кожну обставину. Зокрема, по даній категорії справ, саме на позивача покладено обов'язок надати оригінал свідоцтва про укладення шлюбу. Проте, в порушення вищезазначених вимог, позивачем вказаний документ не доданий до матеріалів позову та не зазначені причини неможливості його надання.

Зазначені обставини перешкоджають відкрити провадження по справі та призначити справу до переднього судового розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.121 ЦПК України, суддя встановивши, що позовна заява подана без додержання вимог, викладених у ст.ст. 119 і 120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір чи не оплачено витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи, постановлює ухвалу про залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ч.1 ст. 121 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху.

Надагті позивачу строк до 10 червня 2010 р., для усунення вказаних в мотивувальній частині ухвали недоліків, а саме: необхідно надати до суду позовну заяву (в новій редакції), в якій з врахуванням вимог СК України, зазначити підстави звернення з даним позовом до суду (з посиланням на відповідні докази) та надати оригінал свідоцтва про укладення шлюбу.

Роз'яснити позивачу, що в разі невиконання ухвали у встановлений строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.В. Серебрякова