Крюківський районний суд м.Кременчука
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 травня 2010 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

Головуючого судді - Демиденка І.О.,

при секретарі Герасименко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці справу за позовом фізичної особи ОСОБА_1 до субєкта владних повноважень - Управління Пенсійного фонду України Крюківського району м. Кременчука Полтавської області, за участю третьої особи Відділення державного казначейства у м. Кременчуці про поновлення пропущеного процесуального строку, визнання дій неправомірними, стягнення з відповідача недоплаченої щомісячної соціальної допомоги до пенсії відповідно до Закону України „Про соціальний захист дітей війни та зобовязання відповідача нараховувати її в подальшому,

встановив:

ОСОБА_1, звернулася до суду з позовом, в якому просить поновити пропущений строк звернення до суду, визнати дії відповідача неправомірними та стягнути з нього недоплачену щомісячну соціальну державну допомогу до пенсії за період з 01 січня 2006 року по грудень 2009 року в сумі 5281,80 грн., відповідно до Закону України „Про соціальний захист дітей війни та зобовязати його в подальшому нараховувати та виплачувати зазначену допомогу.

В позовній заяві позивач зазначила, що вона належить до соціальної категорії «Дитина війни» та відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 01 січня 2006 року має право на отримання соціальної допомоги в розмірі 30% від мінімального розміру пенсії за віком, яка визначається в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Однак всупереч положенням статті 22 Конституції України, яка передбачає заборону звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод, пунктом 17 ст.77 та ст.110 Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік від 20.12.2005 року та пунктом 12 ст.71 Закону України „ Про Державний бюджет на 2007 рік від 19.12.2006 року дію ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни було зупинено. Пунктом 41 розділу ІІ Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007 року положення ст. 6 Закону було викладено в новій редакції, відповідно до якої право на державну соціальну допомогу дітям війни було обмежено. Відповідно до рішень Конституційного суду України нормативні акти, які зупиняли та обмежували дію ст. 6 Закону визнані неконституційними та втратили чинність з моменту їх ухвалення. Тому відповідач зобовязаний був здійснити перерахунок належної їй допомоги як дитині війни з 01 січня 2006 року по грудень 2009 року, однак він цього не зробив. На її письмове звернення про перерахунок допомоги відповідно до Закону України « Про соціальний захист дітей війни» відповідач відповів відмовою. Враховуючи те, що відповідно до вимог цивільного кодексу України у разі зупинення дії закону або іншого нормативно - правового акту, який регулює відповідні відносини перебіг позовної давності зупиняється, просить їй поновити строк звернення до суду, визнати дії відповідача з приводу відмови у перерахунку пенсії неправомірними, стягнути з нього невиплачену частину пенсії в сумі 5281,80 грн. за період з 01.01.2006 року до 31.12.2009 року та зобовязати його в подальшому здійснювати нарахування та виплату надбавки до пенсії у розмірі визначеному Законом України « Про соціальний захист дітей війни».

В судове засідання позивач не з»явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, направила на адресу суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просить справу розглянути без її участі.

Представник відповідача, Управління Пенсійного фонду України Крюківського району м. Кременчука в судове засідання не зявився, направив на адресу суду заперечення на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнали, прохають розглянути справу і прийняти рішення у відсутність їх представника та просять суд в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своїх доводів зазначили, що вимоги позивача стосовно перерахунку пенсії з 01.01.2006 року є безпідставними, оскільки Законом України «Про державний бюджет України на 2006 рік» дія ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» була призупинена. Ст. 110 Закону України «Про внесення змін до Закону України про Державний бюджет України на 2006 рік» від 19.01.2006 р. №3367-IV встановлено, що пільги дітям війни, передбачені ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», тобто пільги по нарахуванню до пенсії надбавки у 2006 р. запроваджуються поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі. Тому порядок нарахування надбавки ще мав бути затвердженим Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Оскільки цього зроблено не було і вказані акти не визнавалися неконституційними, виплати дітям війни не проводилися.

Законом України „Про Державний бюджет України на 2007 рік надання щомісячної соціальної допомоги дітям війни було зупинено. Оскільки рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007 року вказані положення визнанні неконституційними і втратили чинність, здійснення перерахунку повинно було проводитися з 09.07.2007 року а не з 01.01.2006 року, як вимагає позивач.

Оскільки прийняття закону, за яким би можливо провести належні виплати у 2006 2007 р. р. не відбулося, то відповідно не передбачалися і кошти для виплати надбавок бюджетним законодавством.

З 1 січня 2008 року відповідно до Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України підвищення до пенсії дітям війни виплачувалось у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни 10 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Питання встановлення підвищення до пенсії „дітям війни на даний час врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 22.05.2008 року № 530 „Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян , відповідно до якої підвищення встановлюється з 22 травня 2008 року в розмірі 48,10 грн., з 01 липня 48,20 грн., з 01 жовтня 49,80 грн. Таким чином надбавку дитині війни позивач отримує з 1 січня 2008 року.

Відповідно до ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Однак, згідно ч. 3 цієї ж статті визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлений цією статтею застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених відповідно до вищезазначеного Закону.

Оскільки, кошти на виплату надбавки дітям війни, передбачені Законами України про державний бюджет на відповідний рік, то і відповідно відповідачем по справі повинно бути Держказначейство. Крім того, слід зазначити, що позивачем пропущено строк звернення до суду, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Виходячи з викладеного у задоволенні позову ОСОБА_1 просить відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши представлені докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус «Дитини війни», що підтверджується пенсійним посвідченням серії АД № 024424.

Враховуючи зазначений статус ОСОБА_1 відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Управління Пенсійного фонду України Крюківського району м. Кременчука не здійснює позивачу зазначених виплат, посилаючись на відсутність коштів для розрахунку підвищень до пенсії категорії громадян, які мають статус дітей війни.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Законом України „Про Державний бюджет на 2006 рік від 20.12.2005 року дію ст.6 зазначеного Закону на 2006 рік зупинено.

Законом України „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет на 2006 рік від 19.01.2006 року, який набрав чинності 15.03.2006 року, до статті 110 Закону України „Про Державний бюджет на 2006 рік було внесено зміни, якими встановлено, що пільги дітям війни, передбачені ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни у 2006 році запроваджуються поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Проте, у 2006 році пільги, встановлені ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни запроваджені не були.

Закони України „Про Державний бюджет на 2006 рік від 20.12.2005 року та „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет на 2006 рік від 19.01.2006 року неконституційними не визнані та діяли протягом 2006 року.

Крім того, надаючи перевагу Законам України „Про Державний бюджет на 2006 рік від 20.12.2005 року та „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет на 2006 рік від 19.01.2006 року, суд виходить з того, що закони є актами єдиного органу законодавчої влади Верховної Ради України. Конституція України не встановлює пріоритету в застосуванні того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає такого закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Конституційний Суд України у п.3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 року №4-зп (справа про набуття чинності Конституцією) зазначив: „Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше .

Виходячи із системного аналізу наведених норм законодавства, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог позивача, які стосуються виплат доплати до пенсії за 2006 рік. Відповідачі по справі протягом 2006 року діяли у відповідності з діючим законодавством та не мали підстав здійснювати позивачу щомісячні доплати до пенсії, оскільки до 15.03.2006 року дія ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» була зупинена, а з 15.03.2006 року здійснення доплат, визначено у інший спосіб, тобто поставлено в залежність від виконання у другому півріччі 2006 року Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік».

Стосовно позовних вимог щодо здійснення позивачу доплати до пенсії за 2007 рік, суд вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням ст. 111 цього Закону, було зупинено.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 за №6-рп/2007 року, у справі за поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36 ч. 2 ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч. 1 ст. 66, пп. 7, 9, 12, 13,14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46, ст. 71, ст. ст. 98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (справа про соціальні гарантії громадян), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», яким зупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням ст. 111 цього Закону.

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Виходячи з приписів ч.2 ст.152 Конституції України та дати ухвалення рішення Конституційним Судом України Управління Пенсійного фонду України Крюківського району м. Кременчука повинен був нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни з 09.07.2007 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності пункту 12 статті 71 Закону України „Про Державний бюджет України , ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню. Отже, відповідач з 09.07.2007 року мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст..6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни , нараховувати та здійснювати позивачу відповідні доплати.

Що стосується вимог позивача про зобов'язання відповідача виплачувати їй в 2008 році щомісячну надбавку до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, то суд вважає такі вимоги частково обґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до п.п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України текст статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" викладено в наступній редакції. Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів.

З 01 січня 2008 року позивачу було нараховане та виплачується зазначене підвищення відповідно до встановленого розміру.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп/2008 року, у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст.65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту 3 розділу 3 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 67 розділу 1, п.п. 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України .

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Виходячи із системного аналізу зазначених норм законодавства, рішення Конституційного Суді України від 22.05.2008 року та приписів ч.2 ст.152 Конституції України, суд вважає, що з 22.05.2008 року Управління Пенсійного фонду України Крюківського району м. Кременчука повинно було нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності пп..41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України , ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню. Отже, відповідач з 22.05.2008 року мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни , нараховувати та здійснювати позивачу доплату до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Між тим, до 22.05.2008 року, тобто до ухвалення зазначеного рішення Конституційним Судом України, відповідач, здійснюючи позивачу доплати, передбачені ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни в редакції від 01.01.2008 року, з урахуванням п.п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України , діяв на підставі та у відповідності з діючою нормою зазначених законів, а тому позовні вимоги щодо стягнення доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 01.01.2008 року по 21.05.2008 року задоволенню не підлягають.

Що стосується позовних вимог в частині виплати щомісячної державної соціальної допомоги за 2009 рік, суд вважає їх обгрунтованими та такими , що підлягають задоволенню.

Так, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп/2008 року ст. 6 Закону України „ Про соціальний захист дітей війни , в редакції від 01.01.2008 року втратила чинність, а тому з 22.05.2008 року діє ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни в редакції до 01.01.2008 року, яка передбачає виплату щомісячної державної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Тобто, починаючи з 22.05.2008 року Управління Пенсійного фонду України в Крюківському районі м. Кременчука повинно було здійснювати перерахунок та виплату щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Тому слід зобовязати Управління Пенсійного фонду Крюківського району м. Кременчука здійснити перерахунок щомісячної державної соціальної допомоги за 2009 рік за період з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року включно.

Позовні вимоги в частині зобовязання відповідача здійснювати виплату щомісячної соціальної державної допомоги в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком надалі при призначені пенсії, суд вважає необґрунтованими , та такими , що не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, проте суд не може передбачити чи будуть порушення права ОСОБА_1 Управлінням Пенсійного фонду України Крюківського району м. Кременчука в майбутньому.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Сторонами по справі не заперечується, що позивач, відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни має право на отримання доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування , іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо застосування положення ч.3 ст.28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачкою конституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни .

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення Про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2002 року за №121/2001 і здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України „ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Таким чином, обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст.6 Закону України „ Про соціальний захист дітей війни покладено на Управління Пенсійного фонду України Крюківського району м. Кременчука, за місцем проживання позивача.

Статтею 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються. Таким чином, держава взяла на себе зобовязання забезпечити реалізацію громадянами своїх конституційних прав.

За змістом ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України «Про соціальний захист дітей війни» реалізовано конституційне право на соціальний захист громадян, які мають статус «дитини війни», серед яких їм надано право на отримання 30% доплати до пенсії.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно абз.1 п.1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2002 року за №121/2001 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади.

Відповідно до зазначеного Положення на Пенсійний фонд України покладено обовязок щодо призначення пенсії; підготовки документів для її виплати; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій.

Пунктом 1.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 року за №8-2 управління Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах є органами Пенсійного фонду України, підвідомчими відповідно головним управлінням цього фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему органів Пенсійного фонду України та мають завданням забезпечення призначення та виплати пенсії.

Отже, обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії, яка передбачена Законом України «Про соціальний захист дітей війни», покладено саме на органи Пенсійного фонду України. Однак,всупереч зазначеному, 24.02.2010 року за № 55/Г-02 відповідач відмовив позивачу у здійсненні перерахунку надбавки до пенсії.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що дії відповідача виражені у відмові у перерахунку надбавки до пенсії ОСОБА_1 є неправомірними та такими, що порушують законні права та інтереси позивача визначені Законом України « Про соціальний захист дітей війни», а тому слід зобовязати Управління Пенсійного фонду України Крюківського району м. Кременчука Полтавської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком в розмірі, встановленому ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове пенсійне страхування та провести відповідні виплати за 2007 рік з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року , за 2008 рік з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року за 2009 рік з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року включно.

В задоволенні позовних вимог щодо стягнення з Управління Пенсійного фонду України Крюківського району м. Кременчука доплати до пенсії у визначеній позивачем грошовій сумі слід відмовити, оскільки такі виплати не були їй нараховані, а суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування пенсії замість органу, якому надані такі повноваження.

Що стосується процесуального строку звернення до суду, суд враховуючи положення ст.ст. 257,263 ЦК України та беручи до уваги, що дія ст. 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» неодноразово зупинялася, приходить до висновку, що строк позовної давності позивачем не пропущено, а тому в його поновленні ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 64, 124, 152 Конституції України,ст. 10,15,60,79,88,212,213,215, 224,225,226,229 ЦПК,ст. 257,263 ЦК України ст.ст. 3, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»,

Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України Крюківського району м. Кременчука по відмові у перерахунку пенсії ОСОБА_1.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України Крюківського району м. Кременчука здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком в розмірі, встановленому ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове пенсійне страхування та провести відповідні виплати за 2007 рік з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року , за 2008 рік з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року за 2009 рік з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року включно.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

На рішення суду може бути подана заява про апеляційне оскарження до Апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ І.О. Демиденко