Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2010 р. Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Геєнко М.Г.,

при секретарі Горичевій С.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Словянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Словянському районі, третя особа головне управління державного казначейства України в Донецькій області, про визнання дій УПФУ в Словянському районі Донецької області протиправними, зобовязати УПФУ в Словянському району Донецької області нарахувати на його користь і виплатити щомісячну державну допомогу як дитині війни, -

В С Т А Н О В И В:

06 вересня 2010 року у Словянський міськрайонний суд Донецької області звернувся ОСОБА_1 з зазначеним позовом до УПФУ у Словянському районі Донецької області за участю третьої особи ГУДКУ, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він народився у 1943 році та відповідно до Закону України № 2195-1У від 18.11.2004 року «Про соціальний захист дітей війни» є дитиною війни. Відповідно до ст. 6 зазначеного закону йому з 01.01.2006 року повинна виплачуватися щомісячна соціальна допомога у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Законом України від 19.12.2006 року № 489-V «Про державний бюджет України на 2007 рік» дію цієї статті 6 було зупинено, внаслідок чого питання про стягнення недоплачених сум за 2006 рік він не ставить. Рішення Конституційним Судом України 09.07.2007 року, положення ст. 71 ЗУ „Про Державний бюджет України на 2007 рік, якими була зупинена дія статті 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», визнані такими, що не відповідають Конституції України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.08.2008 року № 10-рп/2008 р. було визнано неконституційними положення п.п.2 п. 41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», отже з 22.05.2008 р. відновлена дія ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни в редакції 01.01.2008 р., відповідно до якої дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачуються замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, невиплата йому соціальної допомоги, передбаченої ст. 3 Закону України ,,Про соціальний захист дітей війни є протиправною і такою, що суперечить Конституції України та Законам України.

Розмір соціальної допомоги відповідно до ст. 6 ,,Про соціальний захист дітей війни становить 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Мінімальна пенсія за віком відповідно до ст. 28 Закону України ,,Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, але розмір виплат був значно менший, недоплата складає 3304, 24 грн.

Просив визнати дії УПФУ в Слов'янському районі Донецької області протиправними та зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплатити щомісячну державну допомогу як дитині війни, стягнути з відповідача 710,91 грн. на відшкодування завданої йому бездіяльністю шкоди за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року - 710,91 грн., з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року - 715,23 грн. та з 01.01.2009 року по 31.10.2009 року 996 грн., з 01.11.2009 року по 31.12.2009 року 244, 28 грн., за період з 01.01.2010 року по 31.03.2010 року 376, 10 грн., з 01.04.2010 року по 30.04.2010 року - 162 грн., що становить разом 3304,24 грн.

Позивач ОСОБА_1 до суду не зявився, надав заяву, в якій на задоволені позовних вимог наполягав та просив справу розглянути за його відсутністю.

Представник відповідача УПФУ в Словянському районі Донецької області до суду не зявився, але начальник управління надав заперечення, в якому просив справу розглянути без участі їх представника та зазначив, що відповідно до ст. 6 Закону України ,,Про соціальний захист дітей війни, який набрав чинності з 01 січня 2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Статтею 110 Закону України ,,Про Державний бюджет на 2006 рік було встановлено, що пільги дітям війни, передбачені абзацом 7 ст. 5 Закону України ,,Про соціальний захист дітей війни, запроваджуються з 01 січня 2006 року, а статтею 6 протягом 2006 року поетапно, за результатами погодження з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Зазначені статті не були визнані неконституційними у встановленому законом порядку, отже відсутні підстави для їх не застування. Крім того, у 2006 році урядом впроваджувався порядок надання пільг, передбачених статтею 6 Закону України ,,Про соціальний захист дітей війни.

Відповідно до п. 12 ст. 71 Закону України ,,Про державний бюджет України на 2007 рік з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим законом на 2007 рік зупинено, зокрема, дію ст. 6 Закону України ,,Про соціальний захист дітей війни. Статтею 111 Закону України ,,Про Державний бюджет на 2007 рік передбачено підвищення до пенсії ,,дітям війни в розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. 09 липня 2007 року Конституційним Судом України у справі № 1-29/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) ухвалено Рішення № 6-рп/2007, відповідно до якого, визнані такими, що не відповідають Конституції України ( є неконституційними ) положення, зокрема п. 12 ст. 71 Закону України ,,Про Державний бюджет України на 2007 рік. Однак, оскільки ст. 7 Закону України ,,Про соціальний захист дітей війни передбачено, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а Законом України ,,Про Державний бюджет України на 2007 рік видатки на підвищення дітям війни не передбачено, то і після рішення Конституційного Суду України вище наведене підвищення не виплачувалось.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 Конституції України виключно Законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Згідно до п. 5 ст. 18 Закону України ,,Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування страхові внески не можуть зараховуватися до Державного бюджету України, бюджетів інших рівнів та не підлягають вилученню з Пенсійного фонду або з Накопичувального фонду і не можуть використовуватися на цілі, не передбачені цим Законом, а відповідно до ч. 2 ст. 72 цього Закону України кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України і не підлягають оподаткуванню, а згідно до ч. 2 ст. 73 цього ж Закону України забороняється використання коштів Пенсійного фонду для оплати договорів страхування довічних пенсій і одноразових виплат та на цілі, не передбачені цим Законом.

У звязку із Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року у справі № 1-29/2007 р. законодавчим органом не прийнято жодного нормативного акту на виконання вказаних вимог Закону, не визначено на законодавчому рівні які органи повинні виплачувати підвищення пенсії, за рахунок яких коштів і джерел, в якому порядку, яким чином обчислювати вказаний розмір.

Таким чином, немає підстав вважати, що саме органи Пенсійного фонду України повинні виплачувати таке підвищення із бюджету Пенсійного фонду.

Підпунктом 2 пункту 41 розділу ІІ Закону України ,,Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України внесені зміни до Закону України ,,Про соціальний захист дітей війни, а саме, текст статті 6 викладений в такій редакції: ,,Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України ,,Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту ) до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення, зокрема, п. 41 розділу ІІ Закону України ,,Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України.

Відповідно до принципу дії нормативно-правового акту у часі , у звязку з прийняттям нової редакції ст. 6 Закону України ,,Про соціальний захист дітей війни (пп. 2 п. 41 розділу ІІ Закону України ,,Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України), редакція зазначеної статті до 01 січня 2008 р. втратила свою чинність. На підставі Рішення Конституційного Суду України № 10-рп від 22 травня 2008 р. втратила чинність нова редакція ст. 6 Закону України ,,Про соціальний захист дітей війни.

Законодавством України не передбачено автоматичного відновлення дії норми, яка втратила чинність на підставі нормативно-правового акту, який було визнано у подальшому неконституційним. Натомість, старий закон, що втратив юридичну чинність, тільки за спеціальною вказівкою нового нормативного акту, може поширювати свою дію на відповідні правовідносини. А ні Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп від 22 травня 2008 р., а ні іншим нормативно - правовим актом не передбачено відновлення дії статті 6 Закону України ,,Про соціальний захист дітей війни в редакції до 01 січня 2008 р.

Для врегулювання ситуації, 28 травня 2008 року Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова № 530 ,,Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян, відповідно до п. 8 якої встановлено, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у твердих розмірах: з 22 травня 48, 10 грн., з 1 липня - 48, 20 грн. та з 1 жовтня 49, 80 грн., з 1 січня 2009 року 49,80 грн.

Таким чином, вважає, що підвищення дітям війни виплачується органами Пенсійного фонду відповідно до чинного на певний час законодавства.

Статтею 99 КАС України встановлено річний строк звернення до суду. Позивач зазначає, що про факт порушення прав йому стало відомо лише після висвітлення зазначених подій у пресі, у звязку з ухваленням відповідного рішення Конституційним Судом України 09 липня 2007 року, тобто, ще у липні 2007 року. З позовом позивач звернувся лише у червні 2010 року, тому для захисту порушеного права позивачем пропущено строк звернення до суду. Згідно ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. УПФУ в м. Словянську Донецької області наполягає на пропущенні позивачем строку для звернення до суду. Враховуючи вищевикладене, положення ст. 95 Конституції України, Закону України ,,Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року № 1058-ІV, ст. 6, 7 Закону України ,,Про соціальний захист дітей війни, УПФУ в Словянському районі позов ОСОБА_1 до УПФУ в. Словянському районі про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги ,,Дітям війни не визнає в повному обсязі і просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Третя особа Головне управління Державного Казначейства України, також надало до суду заяву, в якій зазначено, що вони не порушували права або інтереси позивача, просили справу розглянути за відсутності їх представника.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до УПФУ в Словянському районі Донецької області, за участю третьої особи ГУ ДКУ підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 народився у 1943 році та згідно до статті 1 Закону України ,,Про соціальний захист дітей війни є дитиною війни, так, як йому на час закінчення Другої світової війни (2 вересня 1945 року) було менше 18 років. Відповідач не заперечує того факту, що ОСОБА_1 є дитиною війни в розумінні Закону України ,,Про соціальний захист дітей війни.

Виходячи з того, що позивач ОСОБА_1 є дитиною війни в розумінні Закону України ,,Про соціальний захист дітей війни, суд вважає, що на нього повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені Законом України ,,Про соціальний захист дітей війни, в тому числі й право на підвищення пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком, як передбачено статтею 6 зазначеного Закону.

Статтею 71 Закону України ,,Про Державний бюджет України на 2007 рік дія статті 6 Закону України ,,Про соціальний захист дітей війни зупинена.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 положення статті 71 Закону України ,,Про Державний бюджет України на 2007 рік, якими була зупинена дія статті 6 Закону України ,,Про соціальний захист дітей війни, визнані такими, що не відповідають Конституції.

Тобто положення статті 6 Закону України ,,Про соціальний захист дітей війни стосовно того, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком набрало чинності з 9 липня 2007 року (день ухвалення рішення Конституційним Судом України). Таким чином, за період з 09 липня 2009 року по 31 грудня 2007 року, за який заявлено позовні вимоги підлягають задоволенню.

Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року внесено зміни зо Закону України «Про соціальний захист дітей війни», зокрема ст. 6 вказаного Закону після внесення змін передбачалось, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання; державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року положення пункту 28 розділу ІІ «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року щодо внесення змін до Закону України «про соціальний захист дітей війни» визнані такими, що не відповідають Конституції України.

Таким чином, вимоги позивача щодо зобовязання УПФУ в Слов'янському районі Донецької області здійснити перерахунок підвищення до пенсії «дитині війни» з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, щомісяця, підлягають задоволенню.

Позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зобовязання УПФУ в м. Слов'янську Донецької області здійснити перерахунок підвищення до пенсії «дитині війни» з 01.01.2009 року по 30.04.2010 року також підлягають задоволенню, оскільки дане підвищення передбачене ст. 6 Закону України ,,Про соціальний захист дітей війни, встановлення іншого розміру зазначених виплат п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28 травня 2008 р.Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян, якою встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та Про жертви нацистських переслідувань") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у таких розмірах: з 22 травня 48,1 гривні, з 1 липня 48,2 та з 1 жовтня 49,8 гривні, не відповідає вимогам законодавтсва за наступних причин:

Частина друга статті 3 Закону України Про соціальний захист дітей війни визначає, що державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами. Проте абзацом першим пункту 8 постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року N 530 Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян встановлено, що підвищення пенсії дітям війни проводиться у таких розмірах: з 22 травня 48,1 грн., з 1 липня 48,2 грн. та з 1 жовтня 49,8 грн. Крім цього, пунктом 15 вищезазначеної постанови запроваджено набрання її чинності з 22.05.2008 року.

Згідно частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. Крім цього, відповідно до вимог частини першої статті 55 Закону України від 16.05.2008 року N 279-VI Про Кабінет Міністрів України постанови Кабінету Міністрів України, крім постанов, що містять інформацію з обмеженим доступом, набирають чинності з дня їх офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими постановами, але не раніше дня їх опублікування.

Постанова Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року N 530 Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян була опублікована в газеті Урядовий курєр від 12.06.2008 року N 107. Тому її дія не може бути поширена на правовідносини, що існували або виникли до набрання чинності цієї постанови.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що Законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з обєктивних причин це створює протиріччя у законодавстві і як наслідок скасування та обмеження прав і свобод людини та громадянина.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Суд не приймає посилання відповідача на те, що органи Пенсійного фонду України не повинні виплачувати зазначене підвищення, оскільки це спростовується їх функціями та повноваженнями, а також тим, що виплата підвищення здійснюється саме до пенсії позивача, а не є окремим видом виплат.

Стосовно пояснень відповідача відносно пропуску позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом суд зазначає, що у звязку із прийняттям Закону України № 1691-VІ від 18.02.2010 року, який набув чинності 10.03.2010р., зазначені правовідносини підлягають розгляду в порядку цивільного провадження, яким передбачений строк позовної давності 3 роки, а не 1 рік, як передбачено КАС України, більш того, цей строк не є пропущеним з урахуванням того, що виплата підвищення до пенсії є однією зі складових пенсії в цілому, а відповідно до ст. 87 Закону України ,,Про пенсійне забезпечення від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Розглядаючи позовні вимоги в частині нарахування сум до виплати судом та стягнення з відповідача конкретних грошових сум суд виходить з наступного:

Визначення мінімального розміру пенсії за віком встановлено статтею 28 Закону України ,,Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування. Суд не приймає посилання відповідача на те, що на законодавчому рівні не визначено, яким чином обчислюється розмір 30 % виплати дітям війни, а мінімальний розмір пенсії за віком визначений Законом України ,,Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування застосовується лише при визначенні розмірів пенсії, призначених Законом, з огляду на принцип законності, закріплений статтею 8 ЦПК України, відповідно до частини 7 якої, у разі відсутності закону, який регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини.

Стосовно конкретного визначення позивачем суми нарахування, суд зазначає, що предмет спору є зобовязання відповідача вчинити певні дії, а саме здійснити нарахування, а не стягнення певної суми. Визначення розміру нарахування у спірних правовідносинах є функцією субєкта владних повноважень, у даній справі відповідача, і не відноситься до компетенції судових органів. У звязку з цим, суд вважає, що в цій частині визначення та стягнення конкретної суми допомоги - позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відносно позовних вимог в частині визнання дій відповідача протиправними, суд приходить до висновку про те, що зазначені вимоги виходять за межи ст. 15 ЦПК України, якою визнана компетенція судів щодо розгляду цивільних справ, у звязку з чим позовні вимоги в цієї частині також не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку щодо необхідності часткового задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5-8, 10-15, 84, 88, 107, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Словянському районі, третя особа головне управління державного казначейства України в Донецькій області, про визнання дій УПФУ в Словянському районі Донецької області протиправними, зобовязати УПФУ в Словянському району Донецької області нарахувати на його користь і виплатити щомісячну державну допомогу як дитині війни за періоди з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 31.10.2009 року, з 01.11.2009 року по 31.12.2009 року, за період з 01.01.2010 року по 31.03.2010 року, з 01.04.2010 року по 30.04.2010 року, що становить разом 3304,24 грн. - задовольнити частково.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Словянському районі здійснити ОСОБА_1 з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року включно, з 1 січня 2009 року по 31 жовтня 2009 року, з 01 листопада 2009 року по 31 грудня 2009 року, з 01 січня 2010 року по 31 березня 2010 року, з 01 квітня 2010 року по 30 квітня 2010 року включно нарахування та виплату підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до статті 6 Закону України ,,Про соціальний захист дітей війни з урахуванням фактично виплачених сум підвищення.

Повернути ОСОБА_1 з місцевого бюджету м. Словянська судовий збір, сплачений ним у сумі 51 грн. 00 коп. 04 вересня 2010 р. за платіжним дорученням ПАТ КБ «ПриватБанк» на р/р 0075 у банку ГУДКУ у Донецькій області, ОКПО 34686605, МФО 834016, код 22050001 одержувач платежу державний бюджет м. Словянська.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Звільнити Управління Пенсійного Фонду України в м. Словянську Донецької області від сплати судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано, а у разі її подання - після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано судом апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 21 вересня 2010 року.

Суддя Словянського міськрайонного суду Геєнко М.Г.