Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 2-528/10
РІШЕННЯ

Іменем України

08.10.2010 Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі судді Дубас Т.В., при секретарі Паламарчук І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Горенської сільської Ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_3, 3-тя особа Перша Київська обласна державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним;

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до Горенської сільської Ради Києво-Святошинського району Київської області, Коломієць В.П., 3-я особа Перша Київська обласна державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним. Свої вимоги обгрунтовували тим, що заповіт, складений ОСОБА_5 05.03.2004 року і посвідчений секретарем виконавчого комітету Горенської сільської Ради Києво-Святошинського району Київської області на імя Коломієць В.П. є недійсним, оскільки відсутня реєстрація заповіту у Єдиному державному реєстру заповітів та спадкових справ, крім того заповіт складений за кілька днів до смерті ОСОБА_5 на особу, яка не є близьким родичем заповідача. Крім того, позивачі посилались на ту обставину, що при розгляді інших справ не було встановлено особу, яка склала заповіт, де саме був складений заповіт, заповідачка не могла розпорядитися майном, яке їй не належить, до того ж вона була обмежено дієздатною на час підписання заповіту. Позивачі вважають, що відповідачами порушено їх право на отримання спадщини за законом, тому просили визнати недійсним заповіт.

ОСОБА_4 17.12.2008 року померла. Після смерті ОСОБА_6 спадкоємцем є ОСОБА_1, інших спадкоємців немає.

17.12.2009 року ОСОБА_1 доповнила свої позовні вимоги і просила поновити строк позовної давності для звернення до суду з позовом про визнання заповіту недійсним та визнати заповіт недійсним, посилаючись на те, що підпис на заповіті ОСОБА_5 не належить останній.

В судовому засіданні 05.07.2010 року позивач подала заяву про зміну підстав позову.

Свої вимоги вона обгрунтовувала, що заповіт є недійсним так як заповіт складено у письмовій формі без зазначення місця та часу його складення, складений з порушенням Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25.08.1994 року №22/5, в заповіті зазначено неіснуючу адресу проживання заповідача, за заповіт не сплачене державне мито, відсутня реєстрація заповіту у Єдиному державному реєстру заповітів та спадкових справ,

В позові було зазначено, що строк позовної давності було пропущено з поважних причин.

Представник Горенської сільської Ради та ОСОБА_3 позов ОСОБА_1 не визнали повністю.

3-я особа Перша Київська обласна державна нотаріальна контора направила до суду заяву про слухання справи у відсутності представника третьої особи

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до задоволення не підлягає.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_5 Олександрівна померла 20.03.2004 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.13). 05.03.2004 року ОСОБА_5 склала заповіт на ОСОБА_3 Володимира Петровича, заповіт засвідчений секретарем виконкому Горенської сільської Ради ОСОБА_7 в реєстрі №24 (а.с. 15). Суд не знаходить підстав для задоволення вимоги про визнання заповіту недійсним, так як підстави для скасування заповіту чітко зазначені в положенні ст. 1257, - а саме, -заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушеннями вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільни м і не відповідало його волі.

Суд наголошує, що одним із принципів ведення процесу та, відповідно, розгляду цивільної справи є змагальність сторін, який чітко визначено в ст. 10 ЦПК України, де, зокрема, зазначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та проведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно, ні позивачка в своїй позовній заяві, ні представник позивачки в судовому засіданні не надали суду достатніх доказів, на підставі яких суд мав би скасувати заповіт.

ОСОБА_5 була власником 1/2 частини будинку №39 по вул. Леніна в с. Мощун Києво-Святошинського району. Власником другої частини будинку був ОСОБА_8, який помер. Після його смерті 25.06.1999 року спадкоємцем став ОСОБА_9, батько позивачки, який помер в 2002 році. Києво-Святошинський районний суд своїм рішенням від 26.06.2007 року (а.с.20-29) визнав за позивачкою ОСОБА_1 та ОСОБА_4 право власності на 1/4 частину за кожною будинку №39 по вул. Леніна в с. Мощун Києво-Святошинського району Київської області. Крім того суд визнав право власності на будинок №41 по вул.Леніна в с.Мощун Києво-Святошинського району Київської області за ОСОБА_10. Суд визнав за ОСОБА_11 право власності на 1/2 частину будинку №39 по вул. Леніна в с.Мощун Києво-Святошинського району Київської області та на весь будинок №41 по вул. Леніна в с.Мощун Києво-Святошинського району. Таким чином покійна ОСОБА_12 була єдиним власником спірного будинку №41 та власницею 1/2 частини будинку №39, тому мала право складати заповіти, які позивачка ОСОБА_1 вимагає скасувати, крім того, сторона позивача не надала суду доказів того, що спірний заповіт було складено з порушення вимог щодо їх форми та посвідчення.

Відповідно до вимог ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Оскільки позивач ОСОБА_1 не надала доказів на підтвердження тих обставин, що оспорюваний заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення суд вважає дані вимоги недоведеними та безпідставними, в звязку із чим суд відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог про визнання заповіту недійсним.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. В разі визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмова від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_5 не є спадкоємцем за заповітом чи законом, тому заповіт складений 05.03.2010 року ОСОБА_5 не порушує права позивача, що є однією з підстав у відмові в задоволенню позову.

А тому з врахуванням всього наведеного вище суд не вбачає підстав для визнання заповіту недійсним.

В звязку з наведеним суд вважає необґрунтованим і позов позивачки в частині поновлення строку позовної давності для звернення до суду, оскільки спадкування здійснюється за заповітом, чи за законом, а позивачка не належить до числа спадкоємців ні за заповітом ні за законом.

Таким чином суд відмовляє в задоволенні позову за його необґрунтованості.

Керуючись ст.ст. 16, 203, 215, 218 1233, 1234,1247, 1257, ЦК України, ст.ст.10,60,81,88, 209,212-215 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Горенської сільської Ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_3, 3-тя особа Перша Київська обласна державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним відмовити

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня оголошення .

Суддя: