Кіровський районний суд м.Дніпропетровська
Справа № 2-616/2010
05 лютого 2010 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська
головуючої судді Васіної Л.А.
при секретарі Гаврилові О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Кіровського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області про позбавлення права користування квартирою та виселення без надання іншого житла, -
ОСОБА_1 звернувся до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2, третя особа Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Кіровського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, у якому просить суд:
- постановити рішення про позбавлення громадянина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, права користування квартирою № 196 в житловому будинку № 42А по проспекту Кірова в місті Дніпропетровську;
- зобовязати ВГІРФО Кіровського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області зняти з реєстраційного обліку громадянина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_1;
- виселити громадянина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 із квартири № 196 в житловому будинку № 42А по проспекту Кірова в місті Дніпропетровську без надання іншого житла;
- судові витрати по справі покласти на відповідача.
В обґрунтування заявленого позову ОСОБА_1 посилається на те, що він ІНФОРМАЦІЯ_2, пенсіонер, учасник бойових дій, чесна, поважна людина, змушений звернутися за захистом своїх забезпечених конституцією прав на життя і здоров'я, честь і гідність, приватну власність у зв'язку з негідною та агресивною поведінкою його онука, ОСОБА_2
Позивач є власником 3-х кімнатної квартири № 196 в житловому будинку № 42А по проспекту Кірова в місті Дніпропетровську на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 11.01.1994 року згідно з розпорядженням від 11.01.1994 року, № П-298.
Влітку 2004 року з міста Славутич Київської області приїхав його онук, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою знайти для себе постійне місце роботи в місті Дніпропетровську. Осінню 2004 року позивач зареєстрував відповідача в своїй квартирі № 196 в житловому будинку № 42А по проспекту Кірова в місті Дніпропетровську, про що свідчить відмітка в паспорті відповідача.
В період з 2004 року по березень 2008 року відповідач змінив декілька місць роботи, з березня 2008 року він не працює та повністю знаходиться на утриманні позивача.
Останнім часом відповідач систематично порушує правила співжиття, він робить неможливим спільне проживання в квартирі: вчинює сварки, бійки, утримує документи, знищує майно. Відповідач дозволяє собі образливі вирази, що принижують позивача, зневагу, жорстокість та навіть насилля по відношенню до позивача, що підтверджується висновками судово-медичного експерта.
У зв'язку з негідною поведінкою відповідача для захисту свого здоров'я та забезпечення безпеки позивач неодноразово звертався зі скаргами до органів міліції, однак вжиті щодо нього заходи громадського впливу виявилися безрезультатними.
Квартиру відповідач перетворив на смітник, чим порушує санітарні та протипожежні норми проживання в житловому приміщенні, створює перешкоди для будь-яких покращень житлових умов, проживання під одним дахом з ним стало нестерпним. Крім того, квартира повністю утримується та ремонтується лише за кошти позивача. Квартирну плату та комунальні послуги сплачує лише позивач. З боку відповідача наявне лише руйнування та псування квартири та предметів побуту.
Відповідач створює умови, неможливі для спільного проживання.
02 травня 2009 року відповідач знову наніс позивачу тілесні ушкодження.
Спільного господарства з відповідачем не ведеться. На всі прохання знятися з реєстрації та звільнити квартиру відповідач не реагує. Він надалі продовжує користуватися власністю, хоча має свою власну квартиру № 54 загальною площею 73, 5 м. кв. в місті Славутич, по вулиця Тбіліський квартал, будинок 1, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, виданим 16.07.1997 року згідно з розпорядженням від 16.07.1997 року № 318-пр.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, у якій просить суд перенести судове засідання за справою призначене до розгляду на 05.02.2010 року на 09:30 на пізніший строк у звязку з хворобою на гострий коньюктивіт.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Як вбачається з матеріалів справи, справа неодноразово призначалася до розгляду та за заявами та клопотаннями відповідача відкладалися слуханням, у тому числі: 02.10.2009 року відповідачем подано заяву з проханням перенести засідання суду, у звязку з його хворобою на гострий тромбоз (а. с. 31-32); 27.10.2006 року відповідачем подано заяву з проханням перенести розгляд справи на більш пізній термін в звязку з його хворобою на хронічний загострений цистит (а. с. 34-35); 27.11.2009 року відповідачем подано заяву з проханням перенести судове засідання на більш пізній термін в звязку з його хворобою на хронічний панкреотит (а. с. 38-39).
Посилання відповідача на те, що він знаходиться на лікарняному, не дає підстав вважати причину неявки поважною, оскільки це не перешкоджало участі у справі відповідача або іншої особи яка б представляла його інтереси.
А тому зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Третя особа Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Кіровського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області подано заяву, у якій повідомляє, що виклик до суду прийнято до відома, та просить розглянути справу без їх представника.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши позивача, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Судом по справі встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 11 січня 1994 року (а. с. 10).
Влітку 2004 року з міста Славутич Київської області приїхав онук позивача ОСОБА_2 з метою знайти для себе постійне місце роботи в місті Дніпропетровську.
Восени 2004 року ОСОБА_1 зареєстрував онука в своїй квартирі № 196 в житловому будинку № 42А по проспекту Кірова в місті Дніпропетровську, що підтверджується довідкою КВ ЖРЕП Кіровського району (а. с. 13).
ОСОБА_2 систематично порушує правила співжиття, він робить неможливим спільне проживання в квартирі: вчиняє сварки, бійки, знищує майно, дозволяє собі образливі вирази, зневагу, жорстокість, насилля, порушує санітарні та протипожежні норми проживання в житловому приміщенні, створює перешкоди для будь-яких покращень житлових умов.
ОСОБА_1 неодноразово звертався до органів внутрішніх справ, у звязку з негідною поведінкою ОСОБА_2 для захисту свого здоровя та забезпечення безпеки (а. с. 14, 16) але вжиті заходи громадського впливу виявились безрезультатними.
Квартирну плату та комунальні послуги сплачує лише ОСОБА_1
Відповідно до ч. 3 ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника квартири зобов'язані дбайливо ставитися до квартири. Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню квартири та проведенню ремонту.
Відповідно до ст. 157 ЖК України, членів сім'ї власника квартири може бути виселено без надання іншого жилого приміщення у випадках, передбачених ч. 1 ст. 116 цього Кодексу а саме, якщо вони систематично руйнують чи псують жиле приміщення, використовують його не за призначенням, систематично порушують правила співжиття, роблять неможливим проживання інших осіб, заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними.
Пункт 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року (із змінами від 25.05.1998 року) «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» вказує, що при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Неодноразово проведені співробітниками органів внутрішніх справ заходи попередження не дали очікуваних результатів.
Спільного господарства сторонами не ведеться.
ОСОБА_2 має свою власну квартиру № 54 загальною площею 73, 5 м. кв. в місті Славутич, по вулиці Тбіліський квартал, будинок 1, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, виданим 16.07.1997 року згідно з розпорядженням від 16.07.1997 року № 318-пр.(а. с. 20)
Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
На підставі викладеного та керуючись ст. 316, 317 ЦК України, ст. ст. 116, 156, 157 ЖК України, ст. ст. 10-12, 27, 30, 58-62, 209, 212-215, 226 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Кіровського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області про позбавлення права користування квартирою та виселення без надання іншого житла - задовольнити.
Позбавити громадянина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, права користування квартирою № 196 в житловому будинку № 42А по проспекту Кірова в місті Дніпропетровську.
Зобовязати ВГІРФО Кіровського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області зняти з реєстраційного обліку громадянина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_1.
Виселити громадянина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 із квартири № 196 в житловому будинку № 42А по проспекту Кірова в місті Дніпропетровську без надання іншого житла.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Піма хіна ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 46 гривень (сорок шість гривень).
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження, та протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження - апеляційної скарги.

Суддя Л.А. Васіна