Справа № 2 645/ 10 р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

4 березня 2010 р. Ленінський районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю позивачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Єврокапітал», (далі - ТОВ ФК «Єврокапітал»), про визнання кредитного договору частково недійсним, відшкодування майнової і моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В січні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «ФК «Єврокапітал» про зміну окремих проложень договору, відшкодування моральної шкоди.

Позивачка вказувала на те, що 27 жовтня 2008 р. корпорація «АІС» проводила рекламну акцію щодо продажу автомобілів в кредит. 17 листопада 2008 р., керуючись умовами акції про продаж товару у розстрочку, вона звернулася до ПП «АІС-Миколаїв» та отримала інформацію про придбання автомобіля у розстрочку. 17 листопада 2008 р. між нею та ТОВ «Фінансова компанія «Єврокапітал», афільованою організацією корпорації «АІС», було укладено кредитний договір №1330, невідємною частиною якого є графік щомісячних платежів та зазначено, що плата за користування кредитом становить 0 грн. на весь строк дії кредитного договору. 17 грудня 2008 р. вона зробила перший платіж за кредитним договором у сумі 2020 грн. 52 коп. Проте 18 грудня 2008 р. отримала повідомлення про те, що платіж дорівнює 2673 грн. 56 коп. з врахуванням плати за обслуговування кредиту. Посилаючись на те, що п.2.2.3 Договору передбачає плату за обслуговування кредиту в розмірі 0,00 %, а тому вимога про збільшення щомісячного платежу є неправомірною та суперечить актам чинного законодавства України, просила виключити п.2.2.3, п.2.8 з кредитного договору, п.4 Договору викласти в іншій редакції та стягнути з відповідача завдану моральну шкоду у сумі 7000 грн.

В подальшому позивачка уточнила вимоги позову. Доповнивши підстави позову вказувала на те, що даний кредитний договір було укладено нею лише внаслідок пропозицій рекламної акції, умови кредитного договору не відповідають запропонованим у рекламній акції пропозиціям. Крім того, вказуючи на те, що відповідач згідно ст. 55 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» не має права в односторонньому порядку змінювати умови укладеного договору та збільшувати розмір процентної ставки за кредитним договором, п.4 Договору всупереч умовам акції передбачає плату за дострокове повернення кредиту, а тому зазначені положення Договору є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, порушують її права та законні інтереси, суперечать чинному законодавству, а внаслідок протиправної поведінки відповідача її чоловік перебував на лікуванні та їх сімя втратила дохід, просила визнати недійсними та виключити п.2.2.3, п.2.8 укладеного кредитного договору №1330, п.4 Договору викласти в редакції : «дострокове погашення за ініціативою позичальника здійснюється без обмежень», стягнути з відповідача на її користь 20000 грн. моральної шкоди та 10000 грн. майнових збитків (неотриманих доходів її чоловіка ОСОБА_2 в період лікування).

У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали вимоги позову, просили про його задоволення. Представник відповідача, вказуючи на безпідставність позовних вимог ОСОБА_1, просив в позові відмовити.

Заслухавши пояснення позивачки, її представника, представника відповідача, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 17 листопада 2008 р. між ТОВ ФК «Єврокапітал» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1330 на купівлю автотранспортного засобу, за умовами якого кредитодавець передав позичальнику кредит у сумі 46055,50 грн.

Відповідно п.1.1 Договору кредитодавець зобовязувався надати Позичальнику, а Позичальник прийняти і повернути Кредитодавцю кредит у сумі 46055 грн. 50 коп., який підлягає погашенню в терміни, встановлені Графіком платежів, який є Додатком №1 до Договору. Позичальник зобовязувався своєчасно, а саме в терміни, встановлені Графіком платежів та в повному обсязі повернути Суму кредиту, сплатити Кредитодавцю всі передбачені цим кредитним договором проценти.

Згідно п.2.2.3 договору за користування кредитними коштами Позичальник сплачує Кредитодавцю плату за обслуговування кредиту, яка розраховується за відповідною формулою з врахуванням коефіцієнту зміни курсу НБУ долара США до гривні.

В той же час в останньому абзаці вказаного пункту Договору зазначено, що згідно умов цього Договору розмір щомісячної плати за обслуговування кредиту в відсотках дорівнює 0,00% (Нуль цілих нуль сотих відсотка).

Як вбачається з графіку платежів (а.с.17), який є невідємною частиною кредитного договору №1330 від 17.11.2008 р., плата за обслуговування кредиту, починаючи з 17.12.2008 р. по 17.11.2010 р.на весь період дії договору становить 0,00 грн. щомісячно.

Згідно положень ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», (далі- Закону), продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача.

Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Заперечуючи проти позову представник відповідача посилався на те, що при укладенні цього кредитного договору з позивачкою розмір щомісячної плати за обслуговування кредиту дійсно становив 0,00%, що і було зазначено в Графіку щомісячних платежів до договору на період його дії. Проте така плата була нарахована позивачці у звязку з підвищенням курсу долару США до гривні.

Таким чином, враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що дане положення договору є двозначним, суперечить графіку платежів до кредитного договору, а відтак є несправедливим.

Згідно ч.25 Закону, якщо положення договору визнано несправедливим, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Відповідно до ст..215 ЦК України підставами недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1,3,5 та 6 ст.203 цього Кодексу. За ч.1ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним п.2.2.3 Договору є обґрунтованими і на підставі ч.1 ст.203 ЦК України підлягають задоволенню.

Що стосується інших вимог позивачки, то суд вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.2.8 Договору у відповідності до Цивільного кодексу України Сторони домовились, що розмір процентної ставки за Кредитним договором може бути збільшений разом із загальним розміром процентної ставки, вказаної в п.2.1 цього Договору у випадку настання обставин вказаних в договорі.

Відповідно до ст..627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В той же час позивачкою не надано суду доказів про те, що при погодженні умов п.2.8 кредитного договору вона діяла не на свій розсуд та не за власним бажанням. При цьому посилання позивачки на положення п.4 ст.55 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» щодо відсутності права фінансової компанії в односторонньому порядку змінювати розмір процентної ставки за договором є необґрунтованими, оскільки положення цього Закону щодо заборони в односторонньому порядку змінювати процентну ставку, що слідує зі ст.3 цього Закону, застосовуються лише до банків.

Щодо вимог позивачки про зміну п.4 кредитного договору та викладення його в редакції: «дострокове погашення за ініціативою Позичальника здійснюється без обмежень», то суд вважає їх недоведеними, оскільки згідно умов п.п.4.1-4.3 Договору розмір плати за дострокове погашення кредиту дорівнює 0,00 (Нуль цілих нуль сотих відсотка). Доказів про те, що між сторонами фактично існує спір щодо невиконання відповідачем цих положень Договору, а відтак і порушень прав позивачки та необхідності зміни цього положення Договору, останньою суду не надано.

Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди та майнових збитків також задоволенню не підлягають.

Згідно п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31 березня 1995 р. із наступними змінами відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Між тим позивачкою не надано суду переконливих доказів факту заподіяння моральної шкоди, а відтак вимоги про відшкодування моральної шкоди є недоведеними.

Підстав для відшкодування позивачці майнових збитків згідно зі ст.22 ЦК України судом також не встановлено.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ ФК «Єврокапітал» підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.14, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Єврокапітал» про визнання кредитного договору частково недійсним, відшкодування майнової і моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати недійсним п.2.2.3 кредитного договору №1330, укладеного 17 листопада 2008 р. товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Єврокапітал» і ОСОБА_1.

В іншій частині в позові відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м.Миколаєва шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення та подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя: Н.А. Спінчевська