Яготинський районний суд Київської області
____________________________________________________________________
Справа №2-53/2010
РІШЕННЯ

Іменем України

19 березня 2010 року Яготинський районний суд

Київської області в складі:

головуючого судді Бугіль В.В.

при секретарі Моргун О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в Яготинському районному суді справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 сільської ради Яготинського району Київської області про встановлення межі,

Встановив:

Позивачка звернулася до Яготинського районного суду з даним позовом в якому зазначила, що 17.11.1993 року, рішенням сесії ОСОБА_3 сільської ради Яготинського району Київської області прийнято рішення про передачу їй в приватну власність земельної ділянки площею 0,60 га, по вул. Шевченка, 1 в с. Черкасівка, в тому числі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд 0,25 га і для ведення підсобного господарства 0,35 га. При цьому, з 17.11.1993 року не дивлячись на її неодноразові як усні так і письмові заяви, як до ОСОБА_3 сільської ради так і до Яготинського районного відділу земельних ресурсів про встановлення в натурі на місцевості меж земельної ділянки та передачі їй на зберігання межових знаків, їй до даного часу не визначено й не передано в натурі на місцевості такої земельної ділянки. їй ні разу ні ким не надавалось ОСОБА_4 про встановлення в натурі на місцевості меж земельної ділянки як і встановлення та передачі їй на зберігання межових знаків.

В той же час згідно відомостей з змісту зведеного плану земельних ділянок, загальний розмір земельної ділянки, яка перебуває фактично в її користуванні становить 0,4660 га. Просила встановити межу, яка поділяє земельні ділянки ОСОБА_1 по вул. Шевченка, 1 в с. Черкасівка Яготинського району Київської області та земельної ділянки ОСОБА_2 по вул. Шевченка, 2 в с. Черкасівка Яготинського району Київської області, згідно з даними земельно-кадастрової документації та рішення сесії ОСОБА_3 сільської ради від 17.11.1993 року та стягнути з відповідача судові витрати.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_2 проти позову заперечив, надав суду письмові заперечення, в яких зазначив, що позовні вимоги вважає безпідставними та просить відмовити у задоволенні позову, оскільки земельні ділянки відповідача знаходиться в рамках Плану меж земельних ділянок, які належать йому на праві власності згідно Державних актів на право власності на земельну ділянку Серії ЯД № 781868 та ЯД № 781867, виданих Яготинським районним відділом земельних ресурсів і є його власністю.

У документах, які подані до позовної заяви, відсутні належні докази того, що позивачка є власницею земельної ділянки, яку вважає їй належній. Таким чином, позивачка не є власницею земельної ділянки, яка прилягає до земельних ділянок відповідача, оскільки до теперішнього часу не переоформила прав на цю земельну ділянку, не отримала у встановленому чинним законодавством України порядку акт про право власності, а також не зареєструвала своє право власності на землю у відповідності до ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України.

Представник відповідача вважає, що добросовісно набув вказані земельні ділянки в листопаді 2006 року, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки. З того

часу пройшло більше трьох років, та вважає, що позивачка пропустила строк позовної давності. Просив відмовити в задоволенні позовної заяви.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Яготинського району Київської області в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням слухати справу у відсутності свого представника.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі, заслухавши пояснення сторін, суд приходить о наступних висновків.

Так, з матеріалів справи вбачається, що згідно рішення ОСОБА_3 сільської ради Яготинського району Київської області від 17.11.1993 року ОСОБА_1 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,60 га, за адресою по вул. Шевченка 1 в с. Черкасівка, в тому числі для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд 0,25 га; для ведення підсобного господарства 0,35 га. (а.с. 5). Згідно план-схеми земельна ділянка позивачки є суміжною з земельною ділянкою ОСОБА_5 (а.с. 8). ОСОБА_4 комісії ОСОБА_3 сільської ради складеному 29 вересня 2000 року та 07.12.1999 року в с. Черкасівка встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_5 кожен зі свого боку, претендують на зміщення межових знаків між земельними ділянками в бік сусіда виключно по причині взаємної особистої неприязні, (а.с. 11-12). ОСОБА_4 довідки від 25.01.2007 року ОСОБА_3 сільської ради видно, що сесією сільської ради від 17.11.1993 року земельна ділянка в розмірі 0,60 га - приватизована ОСОБА_1 Державний акт не видавався, фактична площа земельної ділянки не відома.

Як видно з пояснень представника відповідача ОСОБА_2 він придбав земельні ділянки у ОСОБА_5 Вказані земельна ділянка межують з ділянкою ОСОБА_1 Вказані земельні ділянки належать йому на праві власності згідно Державних актів на право власності на земельну ділянку Серії ЯД № 781868 та ЯД № 781867, виданих Яготинським районним відділом земельних ресурсів.

З пояснень позивачки вбачається, що правовстановлюючих крім рішення сільської ради в неї не має. Державний акт на право власності на її земельну ділянку не виготовлявся.

ОСОБА_4 до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Згідно частини 1 статті 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, коли таке право надувається щодо земель приватної власності без зміни їх меж і цільового призначення.

Враховуючи, що конфлікт, щодо межі між позивачкою та її колишнім сусідом ОСОБА_5 виник, ще у 1993 році. Після купівлі земельної ділянки ОСОБА_2, вона почала конфліктувати з ним, то з моменту виникнення спірних правовідносин минуло більш ніж три роки. За вказаний час позивачка до суду не зверталася, земельну ділянку належним чином не оформила. Встановити реальну кількість землі яка є у її користуванні не є можливим, а відповідно не можна визначити чи були порушення межі чи ні.

Крім того, згідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 258 ЦК України зазначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

ОСОБА_4 статті 267 ЦК України особа, яка виконала зобовязання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності.

Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи все наведене та заяву відповідача ОСОБА_2 про застосування строку позовної давності, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 106, 125, 126 ЗК України, ст.ст. 256, 257, 267 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 сільської ради Яготинського району Київської області про встановлення межі відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі через Яготинський районний суд заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня його проголошення та апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскаржений.

Суддя В.В. Бугіль