Апеляційний суд Івано-Франківської області
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2010 року. м. Івано-Франківськ.

Кологія суддів, судової палати у цивільних справах, Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

Головуючого: Проскурніцького П.І.

Суддів: Бойчука І.В., Шишка А.І.

За участю секретаря: Вінтоняк О.І.

Сторін: представника позивачки ОСОБА_1, третьої особи ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 його представника ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, Косівської міської ради третя особа на стороні позивачки ОСОБА_2 про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю та припинення права власності на землю, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Косівського районного суду від 07 червня 2010 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

03 лютого 2010 року ОСОБА_5 звернулась до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що вона проживає у житловому будинку № 23 по вул. Грушевського ( в минулому Дзержинського) в м. Косові.

Відповідно до договору довічного утримання від 31 травня 2006 року, житловий будинок належить ОСОБА_2 Будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0975 га. яка перебуває у її користуванні з 1954 року. На початку 2010 року вона звернулась із заявою до Косівської міської ради із заявою про приватизацію земельної ділянки і зясувалось що на частину земельної ділянки в розмірі 0,05 га., видано державний акт про право приватної власності ОСОБА_3 Рішення сесії Косівської міської ради від 25 квітня 1996 року, про передачу у приватну власність земельної ділянки відповідачу не приймалось, наявність у відповідача акту про приватну власність на частину земельної ділянки що знаходиться у її користуванні, є

Справа № 22-ц-3439/2010 рік. Головуючий у 1 інстанції: Цалин Б.М. Категорія 45 Суддя-доповідач: ОСОБА_6

перешкодою в оформленні нею права власності а тому просила визнати недійсним і скасувати державний акт на право приватної власності на землю виданий 12 травня 1996 року ОСОБА_3, припинити його право власності на земельну ділянку розміром 0,05 га. та стягнути судові витрати по справі.

В процесі розгляду справи, в якості третьої особи на стороні позивачки залучено ОСОБА_2

Рішенням Косівського районного суду від 07 червня 2010 року позов задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій посилається на порушення судом першої інстанції вимог матеріального і процесуального права. Суд прийшов до помилкового висновку що позивачка користувалась земельною ділянкою з 1954 року. Позивачка не подала суду жодного документу що підтверджує правомірність користування наданою йому земельною ділянкою. Рішення суду є незрозумілим оскільки невідомо у якій частині скасовано акт на право приватної власності на землю. Ним було подано суду оригінал рішення Косівської міської ради від 26 квітня 1996 року, підписаний посадовою особою та засвідчене гербовою печаткою міської ради. Судом неправильно застосовано вимоги ст. 120 ЗК України, не враховано строків позовної давності. На земельну ділянку він набув право власності у встановленому законом порядку, у державному акті зазначені межі земельної ділянки. Судом не вказано у якій частині виданий йому державний акт є недійсним, акт підписаний посадовою особою, заступником голови міської ради і завірено печаткою міської ради. Право власності на житловий будинок перейшло до ОСОБА_2 і суд не зясував, чому у договорі довічного утримання не зазначено розміру земельної ділянки а це також означає що права звернення до суду за захистом свого права позивачка немає. Судом також не враховано строки позовної давності передбачені законом для звернення до суду із зазначеним позовом.

Просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Колегія суддів, вислухавши доповідача, представника позивачки, третю особу, відповідача та його представника, приходить до висновку що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено що позивачка ОСОБА_5, тривалий час користувалась житловим будинком №23 по вул. Грушевського (колись Дзержинського) в м. Косові і за нею, рішенням суду визнано право приватної власності на будинок. Відповідно до проектно-кошторисної документації житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0975 га. Договір пожиттєвого утримання вона уклала з ОСОБА_2 тільки щодо житлового будинку а земельною ділянкою вона користувалась і вправі користуватись, в тому числі і оформити на неї право власності а тому і вправі звертатись до суду у випадку наявності перешкод у неї для цього. У звязку із цим судом першої інстанції також перевірено підстави набуття права власності на земельну ділянку площею 0,05 га відповідачем і встановлено що 25 квітня 1996 року питання про надання у власність відповідачу земельної ділянки на розгляд сесії Косівської міської не вносилось і рішення про надання йому у приватну власність спірної земельної ділянки, не приймалось а виписка, подана ним головою ОСОБА_7 не підписувалось. Поданий суду акт про встановлення меж земельної ділянки і відведення її на місцевості від 03 червня 1995 року, містить посилання на рішення сесії від 30 травня 1995 року де вирішувалось питання про надання дозволу відповідачу на будівництво міні-ковбасного цеху, а не про передачу у власність земельної ділянки. У плані виданому відповідачу, відповідно до поданої ним копії рішення сесії від 25 квітня 1996 року, не вказується меж земельної ділянки і він не погоджений із суміжними землекористувачами. Вказівка в акті про право приватної власності про розташування земельної ділянки не є таким погодженням. В судовому засіданні також досліджені докази на які посилається відповідач в апеляційній скарзі і їм дана належна оцінка.

Відповідно до вимог ч.2, ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення про відмову в позові.

Розглянувши справу в межах предявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку що рішення судом ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст., ст. 307; 308; 314; 315; 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Косівського районного суду від 07 червня 2010 року, залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку, Безпосередньо до Верховного Суду України на протязі двадцяти днів з часу набрання нею законної сили.

Головуючий: П.І. Проскурніцький

Судді: І.В. Бойчук

ОСОБА_8