№2-157/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2010 року сел. Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Островської Н.І.,

за участю секретаря Катренко Ю.С.,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу , -

встановив:

В березні 2010 року позивач звернулася до суду з вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого 15 червня 1996 року з ОСОБА_2.

Як підставу позову зазначила, що з 15 червня 1996 року перебуває з відповідачем у шлюбі, від якого мають дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя не склалося через відсутність взаємного порозуміння з відповідачем, поваги один до одного, небажанням вести спільне господарств та подружню зраду з боку останнього. На примирення з відповідачем не згодна. Спір щодо розподілу спільного майна та місця проживання дитини відсутній.

В судовому засіданні позивач підтримала позов та наполягала на його задоволенні. Відповідач визнав позов в повному обсязі і не заперечував проти його задоволення у попередньому судовому засіданні.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні відповідачем позову у попередньому судовому засіданні, рішення ухвалюється в порядку ч. 4 ст. 174 ЦПК України. У разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо це не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, який зареєстровано 15 червня 1996 року у Шевченківському райвідділі РАГС Харківської області, актовий запис № 25, про що свідчить свідоцтво про одруження (а.с. 4).

Від шлюбу є спільна дитина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Шлюбні відносини між сторонами припинені в березні 2010 року через відсутність взаємного порозуміння, поваги один до одного, небажанням вести спільне господарство та подружню зраду з боку ОСОБА_2. На даний час сторони проживають окремо, сімейного бюджету не мають, спільне господарство не ведуть, шлюб існує лише формально, на примирення не згодні, оскільки вважають, що примирення між ними неможливе та просять розірвати шлюб. Спір щодо поділу майна та місця проживання дитини відсутній.

Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається.

Згідно з вимогами ст. 112 СК України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги наявність неповнолітньої дитини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам.

Витрати, пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу, згідно вимог ст. 88 ІДПК України, суд покладає на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, ч. 4 ст. 130, ч. 4 ст. 174, 212, 214, 215 ЦПК України, ст. 51 Конституції України, ст.ст. 24, 112 СК України,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 15 червня 1996 року у Шевченківському райвідділі РАЦС Харківської області, актовий запис № 25.

При реєстрації розірвання шлюбу стягнути з ОСОБА_2 державне мито у розмірі 17,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Шевченківський районний суд Харківської області шляхом подання протягом 10-ти днів з дня його проголошення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя Шевченківського

районного суду Харківської області ОСОБА_4