Київський районний суд м. Одеси
Справа № 2- 987/2010 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2010 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого-судді Луняченка В.О.

за участю секретаря Жімбріу Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Сторони одружені, їх шлюб зареєстрований 16.10.1998 року у Відділі реєстрації актів громадського стану Приморської районної адміністрації виконкому Одеської міської ради, про що зроблено відповідний запис в Книзі реєстрації актів про одруження, актовий запис № 531 /а.с. 4/

Даний шлюб у позивачки та відповідача другий. Від даного шлюбу є малолітня донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивачка звернулась з позовом до суду про розірвання шлюбу, мотивуючи це тим, що в нього з відповідачем виникла відчуженість, втрачено почуття любові й поваги, у родині стали відбуватися сварки й скандали з приводу різних побутових питань та розбіжностей, у зв'язку із цим сторони подружні й сімейні відносини не підтримують тривалий час, спільне господарство не ведуть.

У судовому засіданні 117 лютого 2010 року суд наддав сторонам строк на примирення.

Позивачка та відповідач у судове засідання з'явилися.

Позивачка у судовому засіданні 08 липня 2010 року вказала, що примирення між нею та відповідачем неможливе, та підтримала позовні вимоги про розірвання шлюбу, так як вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам.

Відповідач суду пояснив, що примирення між ними неможливе він не проти розірвання шлюбу, але вважає, Заслухавши позивача та відповідачку суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню за наступними підставами:

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнав з заявленими доводами погодилась та проти задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу не заперечував.

В ч.І ст. 51 Конституції України вказано, що брак засновано на добровільної згоді чоловіка та жінці.

Відповідно ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Згідно п. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, маючих істотне значення.

Суд вжив усі можливі заходи щодо примирення подружжя, що не суперечать моральним засадам.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши сторін, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивачка не має наміру підтримувати шлюбні стосунки та шлюб носить формальний характер, спільне господарство не ведеться, на примирення позивачка не згодна, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, які мають суттєве значення.

На підставі вищезазначеного збереження сім'ї стало неможливим.

Керуючись ст. ст. 110, 111, 112 Сімейного Кодексу України й ст. ст. 7, 8, 10, 11, 15, 130, 209, 212, 213, 214, 215, 223, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, шлюб зареєстрований 16.10.1998 року у Відділі реєстрації актів громадського стану Приморської районної

адміністрації виконкому Одеської міської ради, про що зроблено відповідний запис в Книзі реєстрації актів про одруження, актовий запис № 531 /а.с. 4/

При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути мито в доход держави з відповідача у розмірі 25 грн., позивачку від сплати звільнити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси заяви про апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а також подання апеляційної скарги до Київського районного суду м. Одеси протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження одночасного направленя копії апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області.

Суддя: В.О Луняченко