Справа № 2-о-37/2010 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2010 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

при секретарі Пройка С.В.,

за участю: заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті (зацікавлені особи - Відділ реєстрації актів цивільного стану Ренійського районного управління юстиції Одеської області, Відділ громадянства еміграції реєстрації фізичних осіб Ренійського РВ ГУМВС України в Одеській області, Ренійський районний центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді),-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася із заявою до суду та просить встановити факт смерті ОСОБА_2, 22.12.1964 р. в с. Кишліца-Прут Р. ОСОБА_3.

Зацікавлені особи - Відділ РАЦС Ренійського районного управління юстиції Одеської області, Відділ громадянства еміграції реєстрації фізичних осіб Ренійського РВ ГУМВС України в Одеській області, Ренійський районний центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді заперечень та додаткових заяв не надали, просили розглянути справу у відсутності їх представників.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що заявник ОСОБА_1 з ОСОБА_2 знаходились у фактичних шлюбних відношеннях у період з 1992 р. по 1995 р. Заявник зі своїм чоловіком проживали в с. Кишліца-Прут Р. ОСОБА_3. Знаходячись у громадському шлюбі з ОСОБА_2, 08.08.1993 р. заявник від нього народила дитину - ОСОБА_4. Наприкінці 2005 р. заявник з ОСОБА_2 розлучилися та у початку 1996 р. заявник повернулася до м. Рені Одеської області (Україна), де 05.03.1996 р. народила другу дитину - ОСОБА_5, біологічним батьком якої є також ОСОБА_2, але на час народження дитини факт батьківства на його імя не було визнано, та й досі це питання не вирішено. 29.05.1999 р. в с. Кишліца-Прут ОСОБА_2 загинув в автомобільній катастрофі. У зв'язку із складним матеріальним становищем, родичі загиблого ОСОБА_2, не мали можливості відвезти тіло покійного на медичну експертизу для отримання довідки про смерть з лікарні, яку у подальшому можливо було б надати до органів ОСОБА_6 ОСОБА_3. Так, свідоцтво про смерть ОСОБА_2 відсутнє, у звязку з чим його син ОСОБА_4, народжений 05.03.1996 р., не може отримати паспорт громадянина України по досягненні ним повноліття, що чинить перешкоду в його навчанні у Вищому навчальному закладі. Таким чином, в органах РАЦС отримати свідоцтво про смерть ОСОБА_2 неможливо, оскільки на момент смерті ОСОБА_2 не надавалися належні документи, що могли стати підставою для внесення актового запису про смерть із подальшою видачею відповідного свідоцтва, від якого не можуть виникнути особисті права її сина ОСОБА_4 - отримати паспорт громадянина України та почати навчання, а тому заявник звернулася із відповідною заявою до суду та просить встановити вищевказаний факт.

Заслухавши пояснення заявника, показання свідка ОСОБА_7, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та підлягають задоволенню.

Про факт смерті ОСОБА_2 свідчить довідка сільської ради с. Кишліца-Прут Кахульського району ОСОБА_3 від 15.12.2009 р. про те, що ОСОБА_2 помер 29.05.1999 р. та похований на сільському цвинтарі, де йому встановлений надгробний памятник, але

факт його смерті не був зареєстрований а ні в сільській раді с. Кишліца-Прут, а ні в органах ОСОБА_6 ОСОБА_3, оскільки не було надано свідоцтво про смерть.

Як пояснив свідок ОСОБА_7, загиблий був їй рідним братом, знаходився у фактичних шлюбних відношеннях з ОСОБА_1 На час загибелі брата ОСОБА_1 вже мешкала в м. Рені. У брата залишилося двоє дітей, які мешкають зі своєю матір'ю. Сумнівів про те, що діти - ОСОБА_4 та ОСОБА_8, дійсно є рідними синами ОСОБА_2, немає. ОСОБА_2 загинув у дорожньо-транспортній пригоді. З якої причини не затверджений факт смерті брата, вона не знає.

Згідно до ст. 234 ІДПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, у тому числі про смерть особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Вирішити вищевказане питання у позасудовому порядку неможливо, у звязку із тим, що після смерті ОСОБА_2 з невідомих заявнику причин не було видано свідоцтво про смерть. Звернення заявника до суду з вимогами про встановлення зазначеного факту є законним і відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства України. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги заявника підлягають задоволенню, а факт - встановленню, оскільки він має юридичне значення, тобто від нього залежить реалізація спадкового права заявника, а чинним законодавством не передбачено іншого порядку вирішення цього спору.

Керуючись ст.ст. 11, 60, 212, 213, 234-235, 256, 259 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин Р. ОСОБА_3, помер 29 травня 1999 року в с. Кишліца-Прут Кахульського району Р. ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.І. Дудник