Комсомольський міський суд Полтавської області
Справа № 2-1545/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2010 року Комсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді при секретарі ОСОБА_1 ОСОБА_2
з участю: позивачаОСОБА_3
відповідачаОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Комсомольську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до суду із згаданим позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_4 на його користь борг в сумі 110698 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10 жовтня 2007 року ОСОБА_3 передав ОСОБА_4 в рахунок придбання автомобіля «Рено Мастер», номерний знак НОМЕР_1, чотирнадцять тисяч доларів США, що підтверджується відповідною розпискою. ОСОБА_4 на імя позивача було видано генеральну довіреність на право користування та розпорядження згаданим автомобілем, але перереєстрації автомобіля у власність ОСОБА_3 проведено не було. У 2010 році на згаданий автомобіль було накладено арешт та вилучено його державними виконавцями в звязку із виконанням рішення суду про стягнення боргів з ОСОБА_4 на користь третіх осіб. Тому позивач вважає, що відповідачка зобовязана повернути йому отримані нею 14000 доларів США.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 наполягав на задоволенні позову, посилаючись на те, що неодноразово пропонував ОСОБА_4 перереєструвати згаданий автомобіль на його імя, але вона від перереєстрації відмовилася.

Відповідачка ОСОБА_4 проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що позивач фактично є власником автомобіля «Рено Мастер», але з його вини він не скористався виданою на його імя довіреністю і не переоформив автомобіль у свою власність, тому, на думку ОСОБА_4, у неї не виникає обовязку на повернення отриманих за автомобіль коштів.

Розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає позов ОСОБА_3 обґрунтованим і підлягаючим до задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 визнала, що 10 жовтня 2007 року отримала від ОСОБА_3 в рахунок придбання автомобіля «Рено Мастер», номерний знак НОМЕР_1, чотирнадцять тисяч доларів США та видала йому довіреність на згаданий автомобіль. Також ОСОБА_4 підтвердила, що цей автомобіль вибув із користування позивача у звязку із накладенням на нього арешту та вилученням Державною виконавчою службою для його подальшої реалізації в рахунок погашення боргів ОСОБА_4 перед третіми особами, стягнутими за судовим рішенням. Згадані обставини в судовому засіданні підтвердив і позивач ОСОБА_3, тому відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України ці обставини не підлягала доказуванню.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 суд не приймає до уваги доводів відповідача ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_3 фактично є власником згаданого автомобіля та її прохання встановити цей факт судовим рішенням, так як відповідно до ст.ст.237-239, 244, 245 ЦК України довіреність це документ, який визначає обсяг та зміст повноважень, наданих тим, кого представляють, своєму представнику. Видача довіреності на транспортний засіб, що був в експлуатації та має свої особливості цивільного обороту, які були встановлені Правилами торгівлі транспортними засобами і номерними агрегатами, що були затверджені наказом Міністерства зовнішніх економічних звязків і торгівлі України №168 від 8 грудня 1995 року, без укладення договору купівлі-продажу не можна вважати договором, що укладений у відповідності із законом і допускає перехід права власності до третіх осіб.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 10 жовтня 2007 року видала ОСОБА_3 довіреність на автомобіль «Рено Мастер», номерний знак НОМЕР_1. Того ж дня, згідно розписки ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_5 в рахунок продажу автомобіля готівкові кошти в розмірі 14000 доларів США, але в подальшому право власності на автомобіль на позивача оформлено не було.

За таких обставин, суд вважає, що з видачею довіреності до позивача не переходить право власності на автомобіль, а тому ці дії не є належним виконанням боргових зобовязань. Власником вказаного автомобіля як була так і залишається на день розгляду справи ОСОБА_4, що підтверджується довідкою Комсомольського ВРЕР (а.с.19).

З огляду на викладене, отримані відповідачем 14000 доларів США підлягають стягненню на користь позивача.

Судом встановлено, що станом на 28 вересня 2010 року офіційний курс долара США встановлений Національним банком України складає 791,35 грн. за 100 доларів США (а.с.27.) Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню сума боргу в розмірі 110789 грн. (14000 х 791,35 : 100).

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати у вигляді державного мита в розмірі 110,70 грн. та витрат на інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи 120 грн., необхідно покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.526 ЦК України, ст.213 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 борг в розмірі 110789 грн. та судові витрати у розмірі 230,70 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Комсомольський міський суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: підпис ОСОБА_1

З оригіналом вірно.

Суддя: В.В. Крикливий