Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 2-378/10
РІШЕННЯ

Іменем України

26.02.2010 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Дубас Т.В.

при секретарі Рудіч М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди та зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_6 міської ради Києво-Святошинського району Київської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю, рішення ОСОБА_6 міської ради Києво-Святошинського району Київської області та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2009 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона є власником житлового будинку №42, який розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Зелена, та земельної ділянки, що знаходиться за цією ж адресою, площею 0,2684 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд 0,1000 га, для ведення особистого підсобного господарства 0,1684 га.

Сусідами ОСОБА_1 є ОСОБА_7, ОСОБА_3, які мешкають за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Зелена, 44/2.

25.09.2008 року позивач виявила, що відсутня частина її паркану. Виявилось, що її межовий паркан перенесли на належну їй земельну ділянку, здійснивши самозахоплення земельної ділянки ОСОБА_1

ОСОБА_1 просила суд зобовязати відповідачів відновити її паркан та перенести межовий знак на відстань у відповідності до абрису виносу меж земельних ділянок в натуру, стягнути з них матеріальні збитки у розмірі 1560,00 грн., повязані з оплатою позивачем послуг ТОВ ЕКЕР з перенесення в натуру меж земельної ділянки, та відшкодування моральної шкоди у розмірі 3000,00 грн.

В процесі розгляду справи позивач доповнила позовні вимоги, просила суд відновити її паркан від вулиці та перенести межовий паркан на відстань 0,78 м у відповідності з виконаним абрисом виносу меж земельних ділянок сторін в натурі, від початку будинку перенести межовий паркан на відстань 0,53 м, в кінці будинку на 0,43 м, стягнути матеріальні збитки у розмірі 1560,00 грн. та відшкодування моральної шкоди у розмірі 3000,00 грн.

У лютому 2009 року позивачі ОСОБА_7 та ОСОБА_3 звернулися до суду із зустрічним позовом до відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_6 міської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, рішення ОСОБА_6 міської ради Києво-Святошинського району Київської області та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Позовні вимоги ОСОБА_7 та ОСОБА_3 мотивували тим, що вони є власниками ? частини житлового будинку №44, який розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Зелена, кожній належить по ? частині.

Позивачі за зустрічним позовом також є власниками земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої за цією ж адресою, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Проте рішенням ОСОБА_6 міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 09.12.2005 року №43/2244 ухвалено передати ОСОБА_8 та ОСОБА_3 у власність земельну ділянку площею 0,1275 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Зелена, 44.

ОСОБА_7 та ОСОБА_3 стверджували, що ОСОБА_1 захопила частину належної їм земельної ділянки площею 0,0275 га.

Крім того, позивачі зазначили, що відповідач за зустрічним позовом завезла на її земельну ділянку велику кількість екскрементів тваринного походження, розвантажила їх на відстані, меншій ніж це дозволено п.3.31 ДБН360-92. Цими діями заподіяно їм матеріальних збитків у розмірі 12000,00 грн., необхідних для спорудження нового колодязя, забрудненого ОСОБА_1

Позивачі за зустрічним позовом просили суд зобовязати ОСОБА_1 відновити межу їхніх земельних ділянок та не перешкоджати їм встановити їхній паркан на попереднє місце, перенести екскременти тваринного походження від належної їм частини будинку, криниці на відстань, передбачену п.3.31 ДБН360-92**, стягнути з ОСОБА_1 матеріальні збитки у розмірі 12000,00 грн. та відшкодування моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн.

В подальшому вони доповнили позовні вимоги, просили суд визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю площею 0,2684 га, виданий на імя ОСОБА_9, та рішення виконавчого комітету ОСОБА_6 міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 17.01.2000 року №6, на підставі якого був виданий державний акт.

Судом до участі у розгляді справи було залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4, ОСОБА_5

В судовому засіданні позивач за первісним позовом та її представник свій позов підтримали, просили суд задоволити його у повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову просили суд відмовити.

Відповідачі за первісним позовом та їхній представник проти позову заперечували, просили суд відмовити у його задоволенні, зустрічний позов підтримали, просили суд задоволити його у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_6 міської ради Києво-Святошинського району Київської області в судове засідання не зявився, відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за відсутності його представника.

В судовому засіданні треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_4 просили вирішити спір згідно вимог чинного законодавства.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, покази свідків дослідивши матеріали справи зібрані у справі, суд приходить до висновку, що первісний та зустрічний позов підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,2684 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд 0,1000 га, для ведення особистого підсобного господарства 0,1684 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Зелена, 42, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії IV-КВ №073984 від 28.12.2002 року (т.1, а.с.8).

Позивач за первісним позовом та ОСОБА_7, ОСОБА_3 є суміжними землекористувачами. Останні є власниками земельної ділянки площею 0,1000 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташованої за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Зелена, 44 (т.1, а.с.96), земельної ділянки площею 0,0242 га, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, розташованої за цією ж адресою.

Судом встановлено, що ОСОБА_7, ОСОБА_3 перенесли межовий паркан між їхньою земельною ділянкою та земельною ділянкою ОСОБА_1 на ділянку останньої, здійснивши самозахоплення земельної ділянки позивача, що засвідчується актом про перенесення в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки належної на праві власності ОСОБА_1, абрисом перенесення в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки (а.с.11), актом комісії ОСОБА_6 міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 14.01.2009 року (т.1, а.с.14).

Тому суд приходить до висновку про необхідність усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні та володінні належною їй земельною ділянкою площею 0,2684 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Зелена, 42, зобовязати ОСОБА_10, ОСОБА_3 не чинити їй перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 0,2684 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Зелена, 42, відновити межу цієї земельної ділянки відповідно до плану її зовнішніх меж, зазначених в державному акті на право приватної власності на землю серії IV-КВ №073984 від 28.12.2002 року, перенести паркан, розпочинаючи з вул. Зеленої у м. Боярці на ширину 0,78 м довжиною 9,70 м (до початку будинку), потім на ширину 0,53 м довжиною 8,70 м (до кінця будинку), потім на ширину 0,43 м довжиною 18,20 м (з кінця будинку), а також стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки у розмірі 1560,00 грн., повязані з оплатою позивачем послуг ТОВ ЕКЕР з перенесення в натуру меж земельної ділянки

Позивачами за зустрічними позовом відповідно до вимог ст.60 Цивільного процесуального кодексу не доведено, що ОСОБА_1 здійснила самозахоплення їхньої земельної ділянки площею 0,0275 га. Більш того, судом встановлено, що ОСОБА_1 користується належною їй земельною ділянкою в межах, визначених державним актом на право приватної власності на землю, який засвідчує право власності на цю земельну ділянку, ОСОБА_7 та ОСОБА_3, підписавши акт на зберігання межових знаків, установлення та погодження меж землекористування, визнали, що у них відсутні претензії при встановленні зовнішньої межі земельної ділянки. Також ОСОБА_7 та ОСОБА_3 не оскаржили рішень ОСОБА_6 міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 14.09.2006 року, на підставі яких були видані їм державні акти на про власності на земельні ділянки, не звернулись до суду з вимогою про скасування цих державних актів, хоча судом згідно положень ст.10 Цивільного процесуального кодексу України було розяснено позивачам за зустрічним позовом це право.

Тому в задоволенні зустрічного позову в частині усунення ОСОБА_8, ОСОБА_3 перешкод в користуванні земельною ділянкою, визнання недійсними державного акта на право приватної власності на землю площею 0,2684 га, виданого на імя ОСОБА_9, та рішення виконавчого комітету ОСОБА_6 міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 17.01.2000 року №6, на підставі якого був виданий державний акт, слід відмовити.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 завезла на належну їй земельну ділянку екскременти тваринного походження, розмістивши їх на відстані 6,5 м від колодязя ОСОБА_2, ОСОБА_3, що суперечить вимогам п.3.31 ДБН360-92**. Вказаний факт засвідчується висновком Києво-Святошинської районної санітарно-епідеміологічної станції від 25.09.2009 року №849.

Отож, суд приходить до висновку про необхідність зобовязати ОСОБА_1 перенести екскременти тваринного походження від належної ? частини житлового будинку №44, який розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Зелена, криниці на відстань, яка дозволена п.3.31 ДБН360-92**. Одночасно суд вважає за необхідне зазначити, що позивачами за зустрічним позовом не доведено, що вода у їхній криниці була забруднена саме екскременти тваринного походження, які належать ОСОБА_1, та що це відбулось внаслідок її винних дій.

Також суд відмовляє у задоволенні первісного та зустрічного позову в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки вони не довели, в чому ж полягає заподіяна моральна шкода, з яких міркувань вони виходили, визначаючи її розмір, не надано доказів, якими це підтверджується.

Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.10, 11, 15, 16, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст.81, 152, 156, 157, 158 Земельної кодексу України, керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою задоволити частково.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у володінні та користуванні належною їй земельною ділянкою площею 0,2684 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Зелена, 42, право власності на яку засвідчується державним актом на право приватної власності на землю серії IV-КВ №073984 від 28.12.2002 року.

Зобовязати ОСОБА_10, ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у володінні та користуванні земельною ділянкою площею 0,2684 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Зелена, 42, відновити межу цієї земельної ділянки відповідно до плану її зовнішніх меж, зазначених в державному акті на право приватної власності на землю серії IV-КВ №073984 від 28.12.2002 року, перенести паркан, розпочинаючи з вул. Зеленої у м. Боярці на ширину 0,78 м довжиною 9,70 м (до початку будинку), потім на ширину 0,53 м довжиною 8,70 м (до кінця будинку), потім на ширину 0,43 м довжиною 18,20 м (з кінця будинку).

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки у розмірі 1560,00 грн., повязані з оплатою ОСОБА_1 послуг ТОВ ЕКЕР з перенесення в натуру меж земельної ділянки.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_6 міської ради Києво-Святошинського району Київської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю, рішення ОСОБА_6 міської ради Києво-Святошинського району Київської області та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою задоволити частково.

Зобовязати ОСОБА_1 перенести екскременти тваринного походження від належної на праві власності ОСОБА_8, ОСОБА_3 ? частини житлового будинку №44, який розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Зелена, криниці на відстань, яка дозволена п.3.31 ДБН360-92**.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги або шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Суддя Дубас Т.В.