Апеляційний суд Чернівецької області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2010 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Яремка В.В.

суддів: Заводян К.І., Половінкіної Н.Ю.

секретар Брензило В.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 вересня 2009 року в цивільній справі за позовом міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за теплову енергію,

встановила:

У липні 2009 року позивач звернувся до суду з названим позовом.

Зазначав, що відповідачі, які проживають у квартирі № 69 в будинку № 9-а/б по вул. Комарова в м. Чернівці з опалювальною площею 25, 78 кв. м., є споживачами теплової енергії.

Міське комунальне підприємство «Чернівцітеплокомуненерго» ( далі підприємство) є правонаступником ОДКП «Чернівцітепломережа», яким з відповідачами був укладений договір про надання послуг з теплопостачання.

За період з 1 жовтня 2007 року по 30 червня 2009 року вони заборгували підприємству 1205 грн. 89 коп.

Позивач просив в рахунок погашення заборгованості за теплову енергію стягнути з відповідачів зазначену суму.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 вересня 2009 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, а справу направити на новий розгляд.

Посилається на неповне зясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

По справі встановлено, що відповідачі є споживачами теплової енергії за місцем проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1/б в м. Чернівці.

Цього сторони не оспорюють.

Між підприємством та відповідачкою ОСОБА_3 11 квітня 2007 року був укладений договір про надання послуг з теплопостачання (а.с. 7).

Згідно розрахунків (а.с.8) відповідачі мають заборгованість по сплаті наданих послуг з теплопостачання за період з 1 жовтня 2007 року по 30 червня 2009 року в сумі 1205 грн. 89 коп.

Враховуючи наведене, а також те, що відповідачі від системи центрального теплопостачання не відєднувалися, суд першої інстанції підставно задовольнив позов.

Доводи апелянтів про неповне зясування обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення норм матеріального права є необґрунтованими.

Так, відповідач ОСОБА_2 стверджує, що сторони не перебувають у договірних відносинах.

Проте такі доводи спростовуються вже згаданим договором від 11 квітня 2007 року та розрахунком заборгованості з 1 жовтня 2007 року по 30 червня 2009 року, фактом отримання відповідачами послуг з теплопостачання.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Обов'язок власника квартири укласти договір на надання послуг та оплачувати надані послуг з теплопостачання передбачено також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року.

Отже, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов'язок, а не право сторін.

Заперечуючи проти позову, відповідачі посилалися на те, що послуги з теплопостачання їм надавалися неналежно, оскільки у квартирі в період опалювальних сезонів температура була нижчою від нормативної.

Проте такі їх доводи не підтверджені належними доказами.

Так, згідно п. 23 Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року,

_____________________________________________________________________________

Справа 22 ц - 84 2010 Головуючий у 1 інстанції

Категорія 19/24 ОСОБА_4

доповідач Яремко В.В.

належними доказами на підтвердження порушень кількісних і якісних показників послуг тощо є акт-претензія, яка складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їх підписами. У разі неприбуття представника виконавця у визначений договором строк або необґрунтованої відмови від підписання такий акт-претензія вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі.

Відповідачі як на докази неналежності наданих їм послуг посилалися на власні записи, а також на акти, які складені з недодержанням форми та процедури, а тому вони не є належними доказами у справі.

Що ж до наявних у справі актів, то вони позивачем були враховані при нарахуванні суми заборгованості.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено на підставі повного зясування обставни справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 вересня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий

Судді: