АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 1090 Головуючий суддя І інстанції Якименко
Провадження № Суддя доповідач Ситнік О.М.
Справа №22-ц-1090/2010 рік Головуючий 1 інстанції: Якименко Л.О.
Категорія: земельні Доповідач: Ситнік О.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2010 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого. Судді Овсяннікової А.І.,

Суддів Ситнік О.М., Довгаль Г.П.,

За участі секретаря Черниш К.В.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області про визнання права користування земельною ділянкою та визнання переважного права на отримання земельної ділянки у власність.

За апеляційною скаргою ОСОБА_1

На ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 3 грудня 2009 року, -

ВСТАНОВИЛА:

До суду з позовом звернувся ОСОБА_1, який вказував, іцо у 2004 році він уклав договір оренди земельної ділянки площею 0,14 га, до цього на підставі рішення виконкому Черкасько-Лозівської сільради Дергачівського району Харківської області за №43 від 14 березня 2000 року з ним було укладено договір оренди земельної ділянки, яка призначалася для використання під город та раніше належала КСП „Харківська птахофабрика. У 2007 році, після закінчення строку договору оренди він звернувся до виконкому Черкасько-Лозівської сільради із заявою про продовження дії договору оренди та оформлення права власності на вказану земельну ділянку. Однак жодної відповіді не отримав. Разом з тим, зявилися сторонні особи, які стверджували, що мають правовстановчі документи на земельні ділянки, у тому числі і на орендовану ним. Вважав, що його права, як орендаря земельної ділянки порушено і просив визнати за ним право користування земельною ділянкою на умовах оренди відповідно до договору від 2004 року площею 0,14 га, яка відноситься до земельної ділянки - городів, що належали колишньому КСП „Харківська птахоферма. Визнати за ним переважне право на отримання вказаної земельної ділянки у власність.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 16 листопада 2009 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху у звязку з тим, що пославшись на ст. 119 ЗК України як на підставу набуття права власності на земельну ділянку, разом із тим у прохальній частині позову таке посилання відсутнє. Крім того, позивач просить витребувати докази у відповідача, однак заява про витребування доказів повинна відповідати вимогам ст.137 ЦПК України. Також позивач не навів підстав для звільнення від доказування. Також ним не надано доказів про сплату орендної плати. Вважав, що позивач невірно сплатив судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, оскільки мова іде про набуття права власності на земельну ділянку, а акт оцінки землі відсутній. Судом надано строк до 30 листопада 2009 року для усунення вказаних недоліків.(а.с.4).

В уточнені позовній заяві, поданій ЗО листопада 2009 року, ОСОБА_1 вказував на ті ж обставини, які були приводом для його звернення до суду, зазначав, що 15 років він добросовісно, відкрито і безперервно володів спірною земельною земельною як орендар має переважне право на поновлення договору оренди. Так як на його звернення про продовження дії договору оренди земельної ділянки відповіді не отримав вважав, що його право порушене. Вказував, що ним заявлено дві вимоги немайнового характеру: про визнання права користування земельною ділянкою на умовах оренди та визнання переважного права на отримання земельної ділянки у власність. (а.с.6-8).

Ухвалою судді Дергачівського районного суду Харківської області від 3 грудня 2009 року позовна заява ОСОБА_1 визнана неподаною та такою, що підлягала поверненню позивачеві у звязку з невиконанням вимог суду щодо усунення недоліків позовної заяви. При цьому суддя вважав, що позивачем допущено таке невиконня ухвали суду: у випадку оскарження бездіяльності, дій чи рішень органів місцем самоврядування або органів державної влади в наданні земельної ділянки у користування то такі рішенням можуть бути оскаржені у порядку КАС України.

Не погоджуючись із висновками суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу у якій просив ухвалу суду скасувати, а справу повернути до того ж суду на новий розгляд у звязку із порушенням судом норм процесуального законодавства.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся із позовом у якому ставив дві вимоги: про визнання за ним права користування земельною ділянкою яка використовувалася ним як город та визнати за ним, як за орендарем переважне право на тримання вказаної земельної ділянки у власність.

У ухвалі про залишення позовної заяви без руху, суддею вказано дві підстави: це уточнення позовних вимог, бо вважали, що відмова органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування має оскаржуватися у порядку адміністративного судочинства, передбаченого КАС України та зазначення у самій позовній заяві про необхідність витребування доказів, що на думку судді, має бути викладене у окремій заяві. Також вказано, що судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи мають бути сплачені, виходячи із оцінки земельної ділянки, яка підтверджена актом оцінки землі. Ухвала містить посилання на відсутність доказів про сплату позивачем орендної плати.

Разом із тим, у ухвалі про визнання позовної заяви неподаною та повернення її позивачу, вказано про те, що прохання позивача є неконкретним, не зазначено місце розташування земельної ділянки, її номер інші дані, не надано проекту відведення земельної ділянки.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції допущено порушення вимог ст. 119 ЦПК України та відступлення від принципу диспозитивності цивільного процесу.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Тобто, ОСОБА_1, виходячи із вказаних вимог цивільного процесуальна законодавства, визначив предмет спору і зазначив докази, якими, на його думку, підтверджуються його вимоги.

Чинним цивільним процесуальним законодавством не передбачено права суду вимагати від позивача визначити предмет спору, який має бути саме за думкою суду та надавати відповідні докази, оскільки як визначення предмету спору, так і надання доказів повністю залежить від розсуду позивача.

Посилання суду першої інстанції на можливість розгляду спору у порядку

адміністративного судочинства також не може бути визнано правомірним, оскільки

вирішуючи питання у сфері земельних правовідносин, і орган державної влади, і орган

місцевого самоврядування, реалізує свої повноваження як власник землі. У даному

випадку позовні вимоги стосуються не порушення органом місцевого самоврядування

порядку розгляду звернення особи, а права особи на користування земельною ділянкою.

Також не можна згодитися із висновком суду першої інстанції, що визнання права користування на умовах оренди земельно ділянкою має оплачуватися судовим збором із розрахунку, встановленого для майнових спорів, виходячи із грошової оцінки земельної ділянки, оскільки позивач мав на увазі укладення договору оренди, про що зазначив у позовній заяві та у уточненій позовній заяві.

За таких підстав ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа -

поверненню до суду першої інстанції зі стадії прийняття позовної заяви.

Керуючись ст.ст.ЗОЗ, 304. п.4 ч.2 ст.307, п.З ч.І ст.313, 313-315, 317 ЦПК України, колегія

суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 3 грудня 2009 року скасувати, а справу повернути до того ж суду зі стадії прийняття позовної заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя

Судді