Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
№ 2- 475
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2010 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі Ткаченко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом академії митної служби України до ОСОБА_1 і відкритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Орадон» про відшкодування матеріальної шкоди та витрат,

ВСТАНОВИВ:

Академія митної служби України 01 вересня 2008 року звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 і ВАТ «Страхова компанія «Орадон» про відшкодування матеріальної шкоди та витрат. Позивач в своєму позові, а його представник в судовому засіданні посилався на те, що 20 лютого 2008 року з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої йому завдано значну матеріальну шкоду, понесено витрати. Позивач тривалий час був без своєї машини, поніс витрати утримання автомобіля та життєздатність. В добровільному порядку відповідачі не погоджуються виплачувати будь-яку шкоду, вважає такі дії відповідачів неправильними і просив стягнути солідарно з них матеріальну шкоду 17652 грн. 60 коп., витрати на експертне дослідження 500 грн. і судові витрати 211 грн. 53 коп., а всього 18364 грн. 13 коп., задовольнивши позов у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не визнав, пояснивши, що дійсно 20 лютого 2008 року була дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої винним визнано його, складено протокол про адміністративне правопорушення і покарання він відбув, позивачу дійсно завдана шкода, але шкоду повинна відшкодовувати страхова організація, оскільки в нього є страховий поліс, тому позовні вимоги до нього не доведені і безпідставні, просив в задоволенні позову до нього про заявлену шкоду відмовити.

Представник відповідача ВАТ «Страхова компанія «Орадон» в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності представника вказаного відповідача згідно ст. 169 ЦПК України.

Вислухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

В судовому засіданні встановлено, що 20 лютого 2008 року близько 08.00 години на вул. Баха м. Дніпропетровська рухався автомобіль ОСОБА_2, державний номер НОМЕР_1, який належить відповідачу ОСОБА_3, під керуванням водія цього відповідача ОСОБА_3. Під час руху цього автомобіля у вказаному місці він, виїжджаючи з другорядної дороги на головну пр. Гагаріна м. Дніпропетровська не надав переваги в русі автомобілю Мазда Е 2200, державний номер 094 62 АВІ, під керуванням водія ОСОБА_4. Дана дорожньо-транспортна пригода виникла з вини водія ОСОБА_1, який порушив п. 16.1 Правил дорожнього руху України. При цьому порушення цим відповідачем правил дорожнього руху України знаходилось у прямому причинно-слідчому звязку із наслідками у вигляді пошкодження автомобіля позивача.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 березня 2008 року відповідача ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні вказаної ДТП 20 лютого 2008 року внаслідок порушення ним п. 16.1 Правил дорожнього руху України і притягнуто його до адміністративної відповідальності по ст. 124 КУпАПП в вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на три місяці. Таким чином, постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 березня 2008 року встановлено факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення і відповідно винність останнього в завданні шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду в справі про адміністратвине правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Постанова Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 березня 2008 року набрала законної сили і виконана, а тому є достатньо підстав для звільнення позивача від доказування даного позову в частині питань чи мали місце дії відповідача, а саме дії, що містять в собі склад порушення, наявність причинно-слідчого звязку між винними діями, повязаними з порушенням вимог Правил дорожнього руху України, відповідача і завданням шкоди позивачу. Вказаними протиправними діями відповідача позивачу було завдано матеріальної шкоди.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, ..., що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.... Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Таким чином неправомірними діями відповідача, повязаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу) позивачу було завдано ушкодження здоровя, майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому звязку зі вказаними діями відповідача і підлягають повному відшкодуванню за рахунок винної особи.

В судовому засіданні встановлено, що ушкодженням автомобіля позивача винними діями відповідача позивачу було завдано матеріальної шкоди. Матеріальна шкода, повязана з необхідністю ремонту пошкодженого автомобіля позивача, складає 17652 грн. 60 коп., позивачем були понесені витрати на експертне дослідження 500 грн. і судові витрати 211 грн. 53 коп., а всього 18364 грн. 13 коп..

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач заперечує будь-які домовленості і зобовязання стосовно відповідача по незаконним (з точки зору відповідача) діям відносно нього по автомобілю, предмета спору, а відповідач цього не довів, твердження відповідача про наявність будь-яких інших зобовязань або завищені ціни ремонту автомобілю стосовно позовних вимог є припущенням.

Відповідач ВАТ СК «Орадон» повинно було виплатити страхове відшкодування позивачу згідно страхового полісу, але воно відмовилося це робити, є наявний спір і не відшкодована реальна матеріальна шкода, завдана позивачу неправомірними діями відповідача.

Не може суд прийняти до уваги заперечення відповідачів проти позову повністю, оскільки воно спростовується вищенаведеним і нічим обєктивно не підтверджується.

При таких обставинах суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 і ВАТ «Страхова компанія «Орадон» на користь позивача академії митної служби України матеріальну шкоду 17652 грн. 60 коп., витрати на експертне дослідження 500 грн. і судові витрати 211 грн. 53 коп., а всього 18364 грн. 13 коп..

Таким чином, позовна заява знайшла своє підтвердження в ході судового засідання і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 19, 55, 124 Конституції України, ст. ст. 22, 23, 1166, 1177, 1187, 1206 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 і відкритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Орадон» на користь академії митної служби України матеріальну шкоду 17652 грн. 60 коп., витрати на експертне дослідження 500 грн. і судові витрати 211 грн. 53 коп., а всього 18364 грн. 13 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження або в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя -