КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №2-323/2010
Провадження № 323
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.12.2010 року Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючої судді Кузіної Ж.В.

при секретарі Мирній Ю.Л.

за участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна , суд ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до суду про поділ майна посилаючись на те, що сторони з 05.11.1989 року перебували у зареєстрованому шлюбі,який був розірваний 07.07.2000 року. З осені 2000 року сторони поновили шлюбні стосунки та стали проживати однією сім»єю без реєстрації шлюбу до липня 2007 року. Від шлюбу сторони мають дітей ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. За час спільного проживання сторони придбали майно ,яке підлягає поділу та частина поверненню позивачу. Позивач просив виділити йому майно :

-швейна машинка «Чайка134А»,1993 року випуску, вартістю 200 грн;

-холодильник «Самсунг» 2-х камерний,2006 року випуску,вартістю 1 600грн.;

-піл білий з чорними розводами, вартістю 300 грн.;

-килим 3х4м, придбаний у 2000 році, коричневий, вартістю 300 грн.;

-телевізор кольоровий «Шарп»,2005 року випуску вартістю 2173 грн.;

-тумбочка під телевізор темно-коричневого кольору вартістю 600 грн.;

-сплатити 90 % вартості відеокамери «Панасонік RX 22»,1998 року випуску у розмірі 1620 грн.;

-набір кухонного посуду з нержавіючої сталі вартістю 500 грн.;

-3 відеокасети з записами дітей вартістю 100 грн.;

-Сплатити 90 % вартості рулону лінолему 20м світло-кофейного кольору шириною 1,5м придбаний у 1992 році у розмірі 800 грн.;

-Телевізор кольоровий чорного кольору, бувший у використанні виробник «Грюндік» вартістю 400 грн.;

-Телевізор маленький кольоровий, бувший у використанні , фірми « Норд Майден» Германія, діагоналлю 42 см вартістю 150 грн.;

-Пральну машинку, 1993-1994 року випуску, був у використанні ,придбана у 2006 році вартістю 700 грн.;

-Пилосос «Ровбус» ,2006 року випуску, вартістю 900 грн.;

-ДВД плеєр DV 516S1 «ВВК», вартістю 300 грн.;

-Піаніно «Україна», придбане у 2002 році, вартістю 150 грн.;

-Сервант 3-створчатий з антресоллю, коричневий зі скляними дверцями, придбаний у 1989 році,вартістю 250 грн.;

-Стіл письмовий 2-тумбовий ,бувший у використанні, придбаний у 2001 році, вартістю80 грн.;

-Меблі виготовлені власноруч, а саме кухня, шкаф-купе, вітальня вартістют1062 грн.;

-ОСОБА_3 кутова пластикова, вартістю 1200 грн.;

-Вартість встановлення у 2006 році двох міжкімнатних дверей на суму300 грн.;

-Вартість виконаних у квартирі позивача робіт по встановленню сантехніки на суму 700 грн.;

-Вартість встановлення вікон та відкосів у 2006 році на суму 750 грн.;

-Вікна встановлені в квартирі відповідача зарахувати взаємозаліком за встановлення вікон у квартирі позивача, а всього на суму 15 511 грн.

Відповідачу підлягає виділенню:

-Швейна машинка «Чайка 142М»,електрична, придбана у 2005 році вартістю 250 грн.;

-Килим розміром 5Х3 м, коричневого кольору , придбаний у 2002 році вартістю 350 грн.;

-М»який куточок для кухні коричневого кольору,2002 року випуску, вартістю 600 грн.;

-Стіл кухонний, розсувний, виготовлений із сосни,світло-коричневий, придбаний у 1999 році,вартістю 280 грн.;

-Кухонна плита «Індезіт»,2006 року випуску, вартістю 1529 грн.;

-Телевізор кольоровий бувший у використанні, придбаний у 2005 році, виробник Германія,вартістю 500 грн.;

-Телевізор переносний червоного кольору, 1978 року випуску, вартістю 100 грн.;

-Телевізор «Саба» кольоровий в дерев»яному коричневому корпусі,діагоналлю 68 см, придбаний у 1995 році, вартістю 500 грн.;

-Телевізор кольоровий «берізка»;

-Чайний сервіз на 6 персон;

-Холодильник «норд 214» ,1993 року випуску вартістю 1500 грн.;

-Доріжки зелені килимові розміром 1,8х0,0м вартістю200 грн.;

-Дитячий гарнітур з 2-х сервантів та шафи, світло-коричневого кольору, придбаний у 1990 році вартістю 700 грн.;

-Гарнітур коричневого кольору вартістю 500 грн.;

-6 жалюзей до пластикових вікон встановлених у 2005 році вартістю 200 грн.;

-Музичний центр придбаний у 1999 році вартістю 800 грн.;

-Пральна машинка «Сибір» вартістю 150 грн.;

-Відеоплеєр «Самсунг» придбаний у 2002 році, вартістю 300 грн.;

-Вклад на зберкнижці у ВАТ «Ощадбанк» внесений у 1989 році розміром 1 000 грн.;

-Електрична м»ясорубка придбана у 1992 році вартістю 350 грн.;

-1 комплект постільної білизни світло-коричневого кольору та 15 рушників ,які були придбані в період з 1989 по 2002 роки на суму 1000 грн.;

-Електронні часи «Електроніка» придбані у 1990 році вартістю 200 грн.;

-Стілець офісний чорного кольору придбаний у 2002 році вартістю 250 грн.;

-Двері у квартиру металеві придбані у 2006 році вартістю 1200 грн.;

-3 дверей міжкімнатних з коробами, виготовлені з сосни , встановлені у 2006 році вартістю 3 800 грн.;

-Вартість замінених каналізаційних та водопровідних труб у 2006 році вартістю 800 грн., а всього на загальну суму 17 259 грн.

Розподілити АДРЕСА_1, а саме визнати право спільної сумісної власності за відповідачем, ОСОБА_5 , ОСОБА_4 по 1/3 частині за кожним, кухню, ванну,туалет, коридор залишити у загальному користуванні. За відповідачем визнати право власності на кімнату 11,9м2, за ОСОБА_5 та ОСОБА_4 визнати право власності на кімнату 17,3м2. Зобов»язати відповідача надати ключі від квартири ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та не чинити перешкоди у вільному доступі до квартири.

У судовому засіданні позивач та представники позивача підтримали позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві та просили позов задовольнити. Позивач не заперечував що до майна,яке підлягає виділенню відповідачу ним включене майно,яке належало ще батькам відповідача .

Відповідач та представник відповідача заявлений позов в частині поділу майна не визнали та пояснили, що після розірвання шлюбу сторони проживали окремо. Між сторонами була домовленість У зв»язку зі станом здоров»я відповідача, яка потребувала лікування, між сторонами була домовленість, що діти будуть проживати з позивачем та позивач залишив все майно,яке було у зв»язку з цим потрібне. Відповідач проживає у квартирі своїх батьків, яка у подальшому була приватизована на неї та її дітей. Що стосується майна,яке просить розділити позивач, то більша його частина, а саме : відеокамери,рулону лінолеуму,пральної машинки,килима розміром 5х3 м, стільця офісного. Музичний центр та часи «Електроніка», електрична м»ясорубка у неробочому стані. У квартирі , де проживає відповідач знаходяться речі матері позивача, яка раніше проживала та на даний час збирається проживати у цій квартирі. Також позивачем включені речі придбані на кошти матері відповідача, а саме: холодильник «Самсунг», телевізор «Шарп», кухонна плита «Індезіт», телевізор 1992 року випуску, пральна машинка «Сибір» , постільна білизна та рушники , а також роботи по встановленню міжкімнатних дверей,заміна сантехніки,встановлення вікон та їх вартість, металеві двері, 3 міжкімнатних дверей,заміна каналізаційних та водопровідних труб проводились за кошти її матері, які вона надсилала поштовими переказами на ім.»я відповідача. Позивач вимагає ті речі, які перебувають у нього. Після розірвання шлюбу сторони спільно не проживали, а тому відсутнє майно для розподілу. Просила застосувати строк позовної давності до даної позовної вимоги. Що стосується квартири, то позивач не заперечує, щоб її дочка ОСОБА_4 проживала у спірній квартирі, де зараз проживає син відповідача ОСОБА_6. Заперечує, щоб у цю квартиру приходив позивач зі своєю співмешканкою, який завдає їй тілесних ушкоджень та провокує сварки.

Ухвалою суду від 14 жовтня 2010 року по справі в якості третьої особи залучено орган опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради та ОСОБА_5.

Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, надав суду заяву про розгляд справи в їх відсутність, покладаються на розсуд суду при винесенні рішення та просять врахувати інтереси неповнолітньої ОСОБА_4.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність.

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 листопада 1989 року.

Від шлюбу сторони мають дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, які проживають з позивачем та відповідач на утримання як сина до досягнення ним повноліття так і на дочку,яка не досягла повноліття сплачує аліменти.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави в 07 липня 2000 року шлюб між сторонами розірвано.

Згідно ч.1 ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не

перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснили, що речі, які знаходяться в АДРЕСА_1 були придбані за кошти матері відповідача, а саме меблі, холодильник, газова плитв, телевізор, пластикові вікна. ОСОБА_8 мати відповідача проживає в Російській Федерації, працювала там, отримувала пенсію та передавала кошти відповідачу. Ремонт в квартирі робив батько відповідача. Після розірвання шлюбу сторони спільно не проживали.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що мати відповідача допомагала своїй дочці відповідачу по справі, передавала через нею гроші дочці , по 3 000 -5 000 російських рублів , речі. Їй невідомі обставини, що сторони після розірвання шлюбу проживали спільно, хоча вона постійно спілкувалась з матір»ю відповідача, яка щороку приїжджала та гостила у неї.

Відповідно до ч.1 статті 60, ч.1 ст. 131 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених законом. Сторони зобов»язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі.

У судовому засіданні позивачем та представниками позивача не надано суду доказів, що сторони з 2000 по 2006 рік перебували у фактичних шлюбних відносинах, мали спільний бюджет, проживали за однією адресою, тобто мали всі ознаки сім»ї, щоб давало право на визнання майна придбаного у цей період спільною сумісною власністю та підлягало розподілу у порядку визначеною главою 8 Сімейного кодексу України.

Згідно свідоцтва про право власності на житло видане Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради 12 листопада 2007 року АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності відповідачу , ОСОБА_5, ОСОБА_4 .

Що стосується позовних вимог про визнання за відповідачем, ОСОБА_5, ОСОБА_4 права спільної сумісної власності на АДРЕСА_2 м, Полтави , а саме визнати право спільної сумісної власності виходячи з 1/3 частини житлової площі на кожного та визнати за відповідачем право власності на кімнату 11,9м2, за ОСОБА_5 та ОСОБА_4 визнати право власності на кімнату 17,3м2, кухню, ванну,туалет, коридор залишити у загальному користуванні , то вказані позовні вимоги взагалі не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки в такому випадку будуть змінені частки співвласників, які визначені свідоцтвом про право власності на житло, що буде порушенням їх прав.

Відповідач та ОСОБА_5, ОСОБА_4 згідно свідоцтва про право власності на житло є власниками спірної квартири, їх право власності ніким не оспорюється, а тому відсутні підстави про визнання за ними права власності на цю ж квартиру.

Вимоги про визнання за зазначеними особами права спільної сумісної власності на АДРЕСА_3 м, Полтави суперечать вимогам ст. 368 ЦК України, оскільки спільною сумісною власністю є власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності. У даному випадку частки співвласників визначені свідоцтвом про право власності на житло. Вказане свідоцтво співвласниками не ос порене, у встановленому законом порядку не скасоване.

ОСОБА_5 на час розгляду справи досяг повноліття та як встановлено у судовому засіданні та не заперечувалось сторонами по справі, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5 м, Полтави, ним не було заявлено позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю.

Що стосується позовних вимог про усунення перешкод у користуванні власністю неповнолітньої ОСОБА_4, то відповідач в судовому засіданні не заперечувала, що у її дочки відсутні ключі від квартири, тому вказана позовна вимога підлягає задоволенню.

ОСОБА_4 є співвласником АДРЕСА_3 м, Полтави, а тому згідно норм ст. 319 ЦК України має право користуватись своїм майном. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст.. 319,321 ЦК України, ст.ст. 10,11,60,131, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Зобов»язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди у користуванні АДРЕСА_4 ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4 шляхом надання їй ключів від АДРЕСА_5.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий Ж.В.Кузіна