Березівський районний суд Одеської області
Справа №2 - 358 2010 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2010 року Березівський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді - Дєткова О.Я.,

при секретарі судового засідання Григоренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Березівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Березівського районного споживчого товариства про стягнення боргу за договором позики та визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулася з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 4 грудня 2009 року за договором позики вона передала у власність відповідачеві 2500 грн. Вказану суму грошей відповідач зобов'язався повернути не пізніше 10 січня 2010 року, що підтверджується договором позики і квитанцією до прибуткового касового ордера від 4 грудня 2009 року. На даний час за відсутністю коштів відповідач суму боргу не повертає, але з метою забезпечення виконання договірних зобов'язань передав у заставу належний йому заготівельний пункт, загальною площею 13,8 кв.м, розташований в м.Березівка по вул.Танасчишина, без номера. У звязку з чим просить визнати за нею право власності на вищевказане заставлене майно.

Представник відповідача позов визнав і пояснив, що він дійсно згідно рішення правління Березівського районного споживчого товариства уклав з позивачкою договір позики та отримав у неї гроші в борг в сумі 2500 грн., але повернути їх на даний час не представляється можливим. Крім того, представник також зазначив, що рішенням правління він, крім укладення договору позики, був наділений повноваженнями ще й заставити майно у разі неповернення позиченої суми боргу.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Статтею 1046 ЦК України передбачається, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що 1 грудня 2009 року правління Березівського РСТ прийняло постанову про позику грошових коштів, в пункті 1 якої йдеться, що голові правління споживчого товариства запозичити грошові кошти в сумі 2500 грн., скласти договір позики та закласти в разі неповернення даного займу майно, а саме «Заготпункт», розташований в м.Березівка вул.Танасчишина, б/н, на земельній ділянці, площею 0,003 гектарів, згідно Державного акту на право постійного користування землею, 11-ОД №003059 (а.с.8,22).

4 грудня 2009 року сторони уклали договір позики на строк до повного виконання своїх зобовязань, але остаточний строк повернення суми боргу визначений до 4 січня 2010 року (а.с.5,6).

Проте зобов'язання повернути гроші в сумі 2500 грн. до 4 січня 2010 року, які міститься в договорі позики, відповідачем не виконано.

Рішенням виконавчого комітету Березівської міської ради Одеської області від 23 серпня 2006 року №06-129 відповідачеві на право колективної власності 25 грудня 2006 року видане Свідоцтво про право власності на одне приміщення заготпункту, загальною площею 13,8 кв.м, по вул.Танасчишина, б/н, м.Березівка Одеської області (а.с.14).

Як свідчить з п.5 вищевказаного договору позики, сторона позичальника в разі неповернення в указаний термін готівкових коштів по даній позиці гарантує повернення коштів майном. В залогове майно позичальник визначив заготівельний пункт, розташований за адресою м.Березівка вул.Танасчишина, б/н (а.с.5).

Згідно ст.ст.546, 572 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, притриманням, завдатком, заставою; в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого завставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.10, 60, 212 ЦПК України, ст.ст.546, 572, 1046 ЦК України,

ВИРІШИВ

Визнати за ОСОБА_2 право власності на заготівельний пункт, розташований на земельній ділянці, площею 0,003 гектарів, згідно Державного акту на право постійного користування землею, 11-ОД №003059, в м.Березівка Одеської області по вул.Танасчишина, без номера, який складається з одного приміщення, загальною площею 13,8 кв.м, та належить Березівському районному споживчому товариству на підставі Свідоцтва про право власності від 25 грудня 2006 року.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Березівський районний суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя