Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №2-411/2010

Провадження №-

27 жовтня 2010 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючого Малишенко Т О., при секретарі Брагіда A.A., за участі сторін: позивача ОСОБА_1 його представника адвоката ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, її представника Бредюка ВА М

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою МУСІЛЕК СЛАВОЖА до ОСОБА_3 - про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - державний нотаріус Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області, за вимогами якого він просив визнати недійсним договір купівлі - продажу квартири № 20, розташованої в будинку № 6 Добринінського кварталу м ОСОБА_4 області посвідчений державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області 31 серпня 2006 року за реєстровим № 3057 в частині покупця та визнати його ОСОБА_1, право власності на вищевказане житлове приміщення

До попереднього судового засідання позивачем ОСОБА_1, було подано доповнення до позовної заяви про зміну підстав та предмету позову, за яким він просив визнати за ним право власності на 1/2 частку житлового приміщення - квартири № 20, розташованої в будинку №6 м ОСОБА_4 області, вселити його у нього, та зобов'язати ОСОБА_3 С М., надати йому ключі від вхідних дверей у цю квартиру, та стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору та за інформаційно - технічне забезпечення судового розгляду справи. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з осені 2003 по листопад 2009 року він та ОСОБА_3М . постійно підтримували між собою фактичні шлюбні стосунки, вели спільне господарство та мали спільний бюджет тобто жили як чоловік та жінка, але без офіційної реєстрації їх шлюбних відносин. Незважаючи на погіршення стосунків між ними наприкінці листопада 2009 року він продовжував жити у спірній квартирі, до травня 2010 року включно надавав відповідачці фінансову допомогу на закінчення нею навчання та на період її подальшого можливого працевлаштування, що підтверджується наданим суду договором з банком, за яким на картку ОСОБА_3. щомісячно з його рахунку перераховувалося по 200 ЄВРО. Оскільки ОСОБА_3, ніде не працювала він повністю ніс всі витрати по найму та утриманню їх житла, як того, що вони знімали разом до придбання спірної квартири, так і останнього житла; систематично надавав з зароблених ним особисто кошти на утримання самої ОСОБА_3, її навчання у вищому учбовому закладі, харчування їх сім,ї, та інші побутові витрати. Спірне житлове приміщення було придбано за його особисті кошти, які він заробив, та частину з яких в сумі 15 000 доларів США він отримав у борг у свого знайомого ОСОБА_5, якому поступово їх повертає по цей час. Оформлення придбаної квартири на ОСОБА_3, відбулося, оскільки остання впевнила його, що він як громадянин ОСОБА_6 не має права придбавати нерухомість на території України на себе. Так як він повністю довіряв ОСОБА_3, він передав їй необхідну кількість грошових коштів на придбання спірної квартири і договір купівлі - продажу був оформлений на неї. Оскільки це житлове приміщення було у стані, непридатному для нормального використання його за цільовим призначенням, вони зробили в ньому капітальний ремонт з переплануванням, яке по цей час офіційно не узаконено. В цей ремонт ним було вкладено значні грошові кошти, на який він витратив також і 10 000 доларів СІІІА отримані ним у борг у ОСОБА_7, та інші кошти з його заробітку. Він працює в іноземній приватній компанії на Чорнобильській АЕС і, відповідно отримує достатньо значну заробітну плату. Кошти отримані у борг у ОСОБА_7, він повернув в тому ж році, свідченням чого є письмова розписка останнього. Під час проведення ремонтних робіт та по їх закінченню вони разом з ОСОБА_3. вибрали та придбали за його кошти всі меблі та побутову техніку у квартиру, в тому числі ліжко з матрацом, кожаний диван, меблеву стінку - горка, шафу у прихожу кухонні меблі, холодильник, духовку, електроплиту, пральну машину, кофе машину та багато інших побутових речей. За час їх спільного проживання вони постійно були в гостях у знайомих разом з його цивільною дружиною ОСОБА_3, до них також на свята та просто так заходили у гості їх спільні знайомі та друзі, приїжджали родичі відповідачки. Разом з ОСОБА_3, вони біля місяця жили у її матері в м. Славутичі, неодноразово їздили до батька відповідачки у ОСОБА_8 області, разом виїжджали відпочивати до Тунісу, у Крим, на річку Десну, та в інші місця. Так як ОСОБА_3, була повністю на його утриманні придбання вищевказаного майна, ремонт квартири, утримання їх сім,ї, самої ОСОБА_3, всі поїздки, відбувалися за рахунок його особистих коштів або коштів, отриманих ним у борг у своїх знайомих, що повертав та повертає по цей час. Навпаки, він надавав її батьку грошові кошти на придбання останнім нового транспортного засобу, в сумі 2 000 доларів США. Наприкінці квітня 2010 року коли він повернувся з роботи додому, відповідачка не пустила його до квартири, змінивши замки на вхідних дверях. Це змусило його звернутися за допомогою у міліцію, і тільки в присутності дільничного інспектора він зміг забрати з квартири свої ліки та ноутбук. З приводу протиправних дій ОСОБА_3, якими вона позбавила його спільно набутого житла та проживання в ньому, йому була надана відповідь, що це питання має цивільно - правовий характер, і тому повинно вирішуватися в судовому порядку. Що і змусило його звернутися до суду з вищевказаним позовом, так як відповідачка відмовляється добровільно за обопільною згодою вирішити дану проблему, хоча він пропонував їй поділити все набуте ними за час спільного проживання порівну. На підставі вищевказаних обставин та норм матеріального права - ст.ст. 61, 71, 74 Сімейного кодексу України, ст. ст. 356 - 358 ЦК України, позивач вважає, що має право вимагати визнання за ним права власності на 1/2 частку спірного житлового приміщення, вселення у нього, проживання і користування ним.

Представник позивача - адвокат ОСОБА_2, повністю підтримав позовні вимоги свого довірителя та додатково пояснив, що факт спільного проживання ОСОБА_1, та ОСОБА_3М з осені 2003 року по листопад 2009 року включно як чоловіка та жінки, підтримання ним фактичних шлюбних стосунків, ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету повністю підтверджується наданими суду письмовими доказами, показами самої відповідачки в суді, а також показами інших свідків: ОСОБА_9, ОСОБА_10 С О , ОСОБА_5 Є І., ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, що були допитані в суді; приєднаними до справи фотографіями, на яких зафіксовано як відносини між сторонами, так і їх спільне проживання святкування разом різних урочистих подій на протязі вищевказаного часу. В суді безспірно було доведено те, що ОСОБА_3, за весь час її спільного проживання з ОСОБА_1, ніде не працювала, за виключенням перших трьох місяців їх знайомства, знаходилася на повному матеріальному утриманні позивача. За рахунок особистих коштів ОСОБА_1, що він заробляє працюючі в іноземній компанії на Чорнобильській АЕС, а також отримуваних ним у борг у своїх знайомих ОСОБА_15, ОСОБА_7, грошових коштів в сумі 15 000 та 10 000 доларів США вони придбали на ім'я його цивільної дружини ОСОБА_3, спірне житлове приміщення, зробили в ньому капітальний ремонт та перепланування, придбали меблі та побутову техніку Наявність таких коштів у ОСОБА_1, в суді було доведено під час огляду його контракту з місця роботи довідки про його доходи, а також письмовими розписками ОСОБА_7. і ОСОБА_15 Є І., показами останнього в суді. Посилання відповідачки на той факт, що все майно, в тому числі і спірне житлове приміщення, було придбано за зароблені нею особисто кошти та кошти, надані їй у борг ОСОБА_16, ОСОБА_17, та в якості допомоги її батьком ОСОБА_18, вважає необґрунтованими та такими, що не підтверджені відповідними доказами. Написана рукою ОСОБА_3М , розписка про отримання у борг у гр. ОСОБА_16, 20 000 гривень не може бути сприйнята як доказ, оскільки даний факт не був підтверджений показами даної особи в суді за клопотанням відповідачки цей свідок був знятий з допиту. Доказів того, що відповідачка отримувала на придбання спірної квартири 30 000 гривень, а також додаткові грошові кошти на ремонт житла та інше рухоме майно до квартири від свого батька ОСОБА_18, крім показів останнього в суді, іншими доказами не доведено. Суду не надано було письмових доказів на підтвердження наявності та отримання такого розміру доходів її батьком. До показів даної особи в суді треба підійти критично, оскільки він є рідним батьком відповідачки. Самою ОСОБА_3. також не було підтверджено в суді її свідчень з приводу того, що весь час спільного проживання з ОСОБА_1, вона працювала, мала доходи по 3 000 - 4 000 гривень на місяць, надавала свої кошти на утримання житла, вклала їх у придбання спірною житлового приміщення, його ремонт та облаштування меблями і побутовою технікою. Вищенаведені обставини, а також безспірно доведений у суді факт спільного проживання сторін по справі однією сімєю на протязі 2003 - 2009 років, який намагалася заперечувати відповідачка, надаючи в суді суперечливі покази, наявні письмові докази по справі, повністю спростовують твердження ОСОБА_3, про придбання нею за її особисті та отримані у борг і в якості допомоги кошти від інших осіб спірного житлового приміщення, проведення в ньому ремонту, придбання меблів та побутової техніки. Тому він наполягає на доведеності факту проживання сторін у вищевказаний період часу у фактичних шлюбних стосунках, набуття ними спірного житла, проведення в ньому капітального ремонту, придбання у квартиру меблів та побутової техніки за кошти позивача. Посилання представника відповідачки на неможливість застосування до правовідносин сторін ст.74 СК України при розподілі спірного майна чоловіка та жінки, які проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, вважає необґрунтованим, оскільки в суді не було доведено факту знаходження позивача в іншому шлюбі. Крім того, представник позивача вважає, що на правовідносини сторін та статус спірного житла не може бути розповсюджена норма матеріального права ст.74 СК України в редакції, що була введена в дію з 16 січня 2007 року, і вводила додаткові обмеження з посиланням на знаходження чоловіка або жінки, що знаходяться у фактичних шлюбних стосунках, в іншому шлюбі, оскільки це суперечить вимогам ст.58 Конституції України та ст.5 ЦК України, за якими конкретно визначено принцип того, що закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі. На той час, коли сторонами по справі придбавалася спірна квартира, 31 серпня 2006 року, норма матеріального права ст.74 СК України діяла в попередній редакції, яка не передбачала будь - яких обмежень прав жінки та чоловіка, що проживали однією сім'єю, але не перебували у шлюбі між собою, на спільно набуте майно, з посиланням на знаходження когось з них в іншому шлюбі. Враховуючи вищенаведене, підтвердження в суді протиправних дій відповідачки по позбавленню його довірителя можливості проживання та користування спірною квартирою, що є обєктом права спільної сумісної власності просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_3, позовні вимоги не визнала повністю, наполягаючи на тому, що вона дійсно з 2004 року проживала з ОСОБА_1 С , на різних квартирах, в тому числі до травня 2010 року у спірному житловому приміщенні, була з ним у близьких стосунках, але вони не жили як сім,я. За всі ці роки вона постійно неофіційно працювала, маючи від цього доходи по 3 000 - 4 000 гривень на місяць, але підтвердити їх не може. Вона разом з позивачем в рівних частках приймала участь в оплаті орендованого житла, комунальних послуг, разом готували, прали. Не заперечує факту її спільного проживання з ОСОБА_1, у її матері на протязі місяця, відпочинок з ним у Тунісі. Криму та інших місцях, поїздки до її батька у м. Боярка Київської області, передачу в якості подарунка її батьку на ювілей грошових коштів в сумі 1 300 ЄВРО, дарування їй особисто коштовностей та інших речей під час їх спільного проживання; отримання на протязі декількох місяців на її платіжну картку грошових коштів в сумі 200 ЄВРО щомісячно з рахунку позивача В той же час, ОСОБА_3. наполягає на тому, що спірне житлове приміщення, ремонт у квартирі, та все майно, що знаходиться в ній /меблі, побутова техніка/ були придбані за рахунок зароблених нею коштів, а також грошей, отриманих у борг у ОСОБА_16, ОСОБА_17 та майнової допомоги її батька ОСОБА_18 Тому вона вважає, що все майно і квартира є її особистою власністю. На цій підставі просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Представник відповідачки ОСОБА_19, повністю підтримав позицію своєї довірительки, дав аналогічні пояснення, та наполягав на тому, що докази, досліджені в суді не підтверджують факт проживання сторін як жінки та чоловіка без офіційної реєстрації шлюбу, придбання спірного майна за рахунок позивача, яке навпаки було придбано за доходи відповідачки, коштів отриманих нею у борг та від її батька. Крім того, він вважає, що до відносин сторін та визначення статусу спірного житлового приміщення треба застосувати вимоги ст. 74 СК України, які передбачають певні обмеження щодо прав жінки та чоловіка, які проживають у фактичних шлюбних стосунках без офіційної реєстрації шлюбу, але знаходяться в іншому шлюбі, на спільне набуте майно, так як у позивача зареєстрований шлюб у ОСОБА_6. На вищевказаних підставах просить відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши сторони по справі, їх представників, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, інші докази, надані для огляду, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1, які підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до Договору купівлі - продажу, посвідченого 31 серпня 2006 року державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області за реєстровим № 3057, та зареєстрованим 06 вересня 2006 року в Електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно, на ім,я ОСОБА_3, було придбано у власність житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

Факт спільного проживання сторін по справі як чоловіка та жінки, але без офіційної реєстрації шлюбу, з грудня 2003 року по листопад 2009 року, а також подальшого спільного проживання в одній квартирі по квітень 2010 року включно, підтверджується наступними доказами.

Відповідач ОСОБА_3, в суді підтвердила факт знайомства та спільного проживання, знаходження у близьких стосунках, з 2004 по травень 2010 року, наполягаючи на тому, що їх відносини носили епізодичний характер. В той же час відповідачка не заперечувала проживання з ОСОБА_1, на орендованих квартирах в Бєлгородському, Чернігівському та Добринінському кварталі м ОСОБА_10, спільне його утримання, ведення спільного господарства, у її матері на протязі місяця, та в подальшому після придбання у власність в спірному житловому приміщенні. Також вона підтвердила систематичне отримання від позивача подарунків у вигляді коштовностей та інших речей, подарунок від його імені її батьку грошових коштів в сумі 1 300 ЄВРО на його ювілей, іншої фінансової допомоги; їх спільні поїздки на відпочинок до Тунісу, Криму, на Десну та по інших місцях, до її батька у м. Боярка Київської області. ОСОБА_3, також підтвердила факт того, що весною 2010 року вона змінила замки на вхідних дверях у квартиру, маючи наміри обмежити доступ до неї позивача, ключів від яких вона йому не надавала.

Покази відповідачки ОСОБА_3, у сукупності з показами свідків, допитаних у суді, та самого позивача, інші письмові докази, надані суду фотографії, безспірно підтверджують факт спільного проживання сторін по справі як чоловіка та жінки без офіційної реєстрації шлюбу, тобто у фактичних шлюбних відносинах з грудня 2003 року по листопад 2009 року, та подальшого спільного проживання без підтримання таких стосунків в одній квартирі по квітень 2010 року.

Допитаний у суді свідок ОСОБА_11, показав, що біля 5 років тому, коли ОСОБА_3М навчалася у вищому учбовому закладі в м. Києві, вона раза три зупинялася на період сесії в його квартирі. Приїжджала вона з ОСОБА_1, з яким вони проживали разом як близькі люди. Він у його присутності надавав їй кошти на навчання та її утримання в цей час. Після того, як ОСОБА_3, та ОСОБА_1, придбали у власність квартиру, він за їх проханням приїжджав до них з своєю дружиною. Вперше вони жили на орендованій сторонами квартирі, так як у спірному житлі проводився капітальний ремонт з значним переплануванням. Частково цей ремонт вони робили разом з ОСОБА_20, та їх дружинами. Матеріали на ремонт придбавалися за рахунок ОСОБА_1 який в його присутності розраховувався за них у магазині в Чернігові. Після того, він ще двічі був у квартирі АДРЕСА_2, один раз вони вчотирьох він, його дружина, ОСОБА_3, та ОСОБА_1, святкували Новий рік. Це було два роки тому. Останній Новий рік вони святкували також в цій квартирі разом з його дружиною та ОСОБА_1, відповідачки не було. Відносини у сторін були як чоловіка та жінки.

Свідок ОСОБА_14 Т О., показала суду, що вона працює в магазині меблів в м. Чернігові, де декілька років тому сторони по справі замовляли дорогі меблі; ліжко з матрацем, кожаний диван з журнальним столиком, меблеву стінку - горка. Оглянувши надані їй документи на придбання цих товарів, вона підтвердила, що саме ці товари були придбані позивачем та відповідачкою. Коли вона на протязі певного часу спілкувалася з ними обома, вона впевнилася в тому, що це сімейна пара, виходячи з їх відносин між собою та розмов. За придбання вищевказаних меблів повністю розраховувався ОСОБА_1 Документи на придбання цих товарів та доставка оформлялися на ОСОБА_3, оскільки позивач пояснював, що він постійно знаходиться на роботі, а відповідачка вдома, так як ніде не працює. Замовляти ліжко та диван сторони приїжджали разом, а меблеву стінку приїжджав тільки позивач. Під час доставки останнього товару в м. Славутич його приймав сам ОСОБА_1, про що їй розповіли вантажники, з якими в - сам і розраховувався за розвантаження.

Свідок ОСОБА_21, показала, що в 2003 - 2004 роках ОСОБА_1, через свою фірму, орендував у неї котедж у Бєлгородському кварталі м. Славутич. Наприкінці 2003 року разом з ним стала проживати ОСОБА_3, вони були у близьких стосунках, проживали як чоловік та жінка. За домовленістю з ОСОБА_1, вона приходила прибирати у будинку, прати його речі. З того часу, як з ним стала жити відповідачка, позивач відмовився від її послуг по прибиранню та пранню речей. Коли вона приходила перевіряти стан житла, приводити у порядок земельну ділянку біля будинку, вона бачила там ОСОБА_3, яка була в домашньому одязі. Остання готувала там, мали випадки, коли відповідачка запрошувала її до столу та пригощала. До них в котедж приїжджали рідні ОСОБА_3, її сестра та племінник, приходили інші гості. 09 травня 2004 року за запрошенням ОСОБА_1, вона разом з ним, ОСОБА_3. та іншими гостями святкували це свято у вищевказаному котеджі.

Допитаний в суді свідок ОСОБА_10, показав, що з кінця 2005 року в нього на протязі року орендували житло сторони по справі. ОСОБА_3, домовлялася з ним за оренду житла на двох осіб, на ней та її чоловіка. Коли він приходив брати певні свої речі та за розрахунком він бачив у квартирі ОСОБА_1, якого відповідачка представила йому як свого чоловіка.

Свідок ОСОБА_5, показав, що він знайомий по роботі з ОСОБА_1, давно. В 2004 році він познайомився з ОСОБА_3, яка вже на той час жила разом з позивачем у котеджі в Бєлгородському кварталі м. Славутич. З того періоду часу і до весни 2010 року вони постійно жили разом на різних орендованих квартирах, а останній час у придбаній ними у власність квартирі АДРЕСА_3. Він та його дружина неодноразово бували в гостях у позивача та відповідача, останні приходили разом в гості і до них. Знаючи їх взаємовідносини він може сказати, що вони жили у фактичних шлюбних стосунках спільно готували, їх сім'ю втримував ОСОБА_1, який достатньо заробляв ОСОБА_22, не працювала, навпаки, її повністю утримував позивач, оплачував її навчання в м Києві. Під час їх зустрічей в його присутності між сторонами по справі відбувалася неодноразово розмова про необхідність придбання для них як сім'ї постійного житла у власність оскільки все одно оренда коштує дорого. Саме з цією метою до нього в серпні 2006 року звернувся з проханням ОСОБА_1, який просив надати йому у борг грошові кошти в сумі 15 000 доларів США на придбання квартири, так як у нього недостатньо коштів для цієї мети. Він надав ОСОБА_1, ці гроші, і йому відомо, що за рахунок цих коштів та особистих коштів ОСОБА_1, була придбана спірна квартира. Оформили її на ОСОБА_3, про що йому стало відомо пізніше, оскільки остання сказала позивачу про неможливість покупки житла на нього на території України як іноземця. На той час в них були міцні сімейні стосунки і позивач повністю їй довіряв. 3 отриманих у нього в борг коштів ОСОБА_1, віддав йому на даний час тільки 2/3 частини боргу Йому відомо, що позивач ще брав у знайомого в борг 10 000 доларів США, які вклав в капітальний ремонт квартири та її перепланування, результати якого він бачив особисто. Також з інформації, отриманої під час спілкування зі сторонами по справі, він знає про те, що за рахунок саме ОСОБА_1, у квартиру було придбано дорогі меблі, побутова техніка, тобто квартира була повністю облаштована. Весною 2010 року до нього звернувся позивач, який повідомив, що відповідачка змінила замки на дверях у квартиру та не пускає його до неї. Тоді ОСОБА_1, звертався до міліції і тільки з працівником міліції зміг забрати свої ліки та ноутбук для роботи.

Свідок ОСОБА_23, показала суду, що знайома зі сторонами біля 5 років Відповідачка є кумою її дочки, так як хрестила її онука, їй відомо, що ОСОБА_3, та ОСОБА_1, на протязі цих років жили як сім'я, тобто як чоловік та жінка. Про це їй відомо як зі слів її дочки, так і вона бачила сама стосунки між ними. Вона особисто була в них у гостях на найманій квартирі у Добринінському кварталі м ОСОБА_22. Останній раз вони разом, в тому числі і ОСОБА_1, у спірній квартирі святкували день народження ОСОБА_3, це відбувалося 16 листопада 2009 року. Остання ніде не працювала, крім часу біля шести місяців більше трьох років тому. Виходячи з цього та з наявної в неї інформації від сторін по справі все майно придбавалося за рахунок позивача, який постійно працював.

Допитана в суді свідок ОСОБА_13, показала, що з 2006 року у квартиру АДРЕСА_2, яка розташована в тому ж під,їзді, де вона мешкає, заселилися позивач та відповідачка, їй зі сторони було видно, що між ними нормальні сімейні стосунки, вони постійно приїжджали на машині позивача, привозили з собою пакунки з продуктами. Тривалий час вони робили ремонт у своїй квартирі. З весни 2010 року вона перестала бачити ОСОБА_1

З боргової розписки ОСОБА_1, від 28.08.2006 року вбачається, що ним отримано у борг у гр. ОСОБА_5, грошові кошти в сумі 15 000 доларів США на придбання квартири АДРЕСА_4. Отримання у борг з даною метою грошових коштів та їх використання на придбання спірної квартири в суді підтверджено показами свідка ОСОБА_5

Договір за №139, укладений ОСОБА_1, з ПАТ «АКПІБ» 16.09.2009 року та платіжні документи до нього, підтверджують факт щомісячного перерахування на картковий рахунок ОСОБА_24, по травень 2010 року включно по 200 ЄВРО. Даний факт не оспорюється відповідачем ОСОБА_3

Розписка ОСОБА_7, від 26.08.2007 року підтверджує факт отримання даною особою грошових коштів в сумі 10 000 доларів США від ОСОБА_1, які надавалися останньому у борг в лютому 2007 року для проведення ремонту в спірному житловому приміщенні. Враховуючи те, що дана особа не була допитана в суді, суд не може прийняти дану розписку як доказ.

З оглянутих в судовому засіданні контракту з місця роботи позивача та довідки про його доходи за період часу з 2004 по квітень місяць 2010 року вбачається, що він мав значні доходи в іноземній валюті ЄВРО. За умовами контракту позивач не має право розголошувати ці дані третій особі, в зв'язку з чим копії цих документів до матеріалів справи не приєднані.

Надані в якості доказів та приєднані до матеріалів справи фотографії підтверджують факт спільного проживання сторін, їх відносини, спільні виїзди на відпочинок та святкування різних свят на протязі 2004 - 2009 років, в тому числі і на орендованих ними квартирах. Достовірність даних фотографій та посвідчувальних написів на них в суді було підтверджено і самою ОСОБА_3

Надаючи оцінку доказам, які були надані суду відповідачем, суд вважає, що вони не спростовують доведеність встановленого факту проживання ОСОБА_1 Є , та ОСОБА_3, з грудня 2003 року по квітень 2009 року як чоловіка та жінки без офіційної реєстрації шлюбу, набуття ними за цей час за спільні кошти спірного житлового приміщення, проведення в ньому ремонту, та придбання меблів і побутової техніки, оскільки при підтриманні фактичних шлюбних стосунків сімейний бюджет вважається спільним, так само як і майно, придбане за ці кошти, незважаючи від того, чи обидві сторони цих стосунків працювали та отримували дохід.

Суд не знаходить підстав для прийняття як доказів придбання спірного житла за рахунок особистих коштів відповідачки та коштів, отриманих нею у борг у знайомих і в якості допомоги від батька, оскільки ОСОБА_3, не доведено суду відповідними письмовими доказами отримання нею таких коштів як в якості її доходу, так і у борг від гр.ОСОБА_16 О В доходів її батька ОСОБА_18, /заробітку, пенсії, рахунків в банку/. Крім того, відповідачем не надано доказів, якими саме коштами вона розраховувалася з продавцем спірного житлового приміщення.

Надані в суді покази свідка ОСОБА_18, який є рідним батьком ОСОБА_3М , щодо надання ним постійної грошової допомоги відповідачу, в тому числі на її навчання, придбання житла, ремонт в ньому, придбання меблів та побутової техніки суд сприймає критично і не може врахувати як доказ даних обставин, оскільки вони суперечать іншим вищенаведеним доказам по справі, і надані близьким родичем, без будь - якого письмового підтвердження.

Отримання відповідачкою 20 000 гривень у борг за розпискою у ОСОБА_16 О В , суд не може прийняти як доказ, оскільки дана особа не була допитана в суді як свідок та не підтвердила даних обставин. Цей свідок за клопотанням відповідачки був знятий з допиту.

Покази свідків ОСОБА_17, який підтвердив надання у борг відповідачці 7 000 гривень та свідка ОСОБА_25, яка надала у борг ОСОБА_3, 100 доларів США для оплати за оформлення договору купівлі - продажу житла, не підтверджують факта його придбання ОСОБА_3, за рахунок її особистих коштів.

Проаналізувавши у сукупності всі докази по справі, суд прийшов до висновку, що спірне житлове приміщення було придбано за кошти спільного сімейного бюджету ОСОБА_1 С та ОСОБА_3 які на момент його придбання знаходилися у фактичних шлюбних стосунках.

Відповідно до вимог ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Доказів за наявність такого договору між сторонами суду не надано.

За ч.2 ст.74 СК України на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 СК України.

Згідно ч.1 ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь - яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. В разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, відповідно до ст.71 СК України частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

На підставі вищенаведених обставин та норм матеріального права, що діяли на час придбання спірного майна у власність, суд вважає доведеним право власності ОСОБА_1, на 1/2 частину житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_5.

Будь - яких доказів знаходження позивача ОСОБА_1, в іншому шлюбі як на час придбання цієї квартири, так і на час розгляду даної справи, суду не надано.

Вимога закону, щодо обмеження прав одного з субєктів, передбачених ст. 74 СК України, на розподіл спільно набутого майна в разі знаходження жінки або чоловіка, які проживають сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, в частині знаходження „в будь - якому іншому шлюбі» введена в дію з 16 січня 2007 року.

Спірне жиле приміщення було набуто сторонами у спільну сумісну власність за договором купівлі - продажу, посвідченим 31 серпня 2006 року, тобто до введення в дію даного обмеження прав.

Відповідно до ст. 58 Конституції України та ст.5 ЦК України закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної сили в часі, крім випадків, коли воші помякшують або скасовують відповідальність особи.

За вищенаведених обставин та виходячи з норм закону суд не знаходить підстав для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, щодо визнання за ним права власності на 1/2 частку житлового приміщення - квартири № 20, розташованої в будинку № 6 м.Славутич Київської області.

Вчинення відповідачкою перепон у користуванні даним житлом позивачем в суді знайшло своє повне підтвердження як показами самої ОСОБА_3, яка пояснила, що вона дійсно весною 2010 року змінила замки на вхідних дверях вищевказаної квартири, і ключів від неї ОСОБА_1 С не надавала так і іншими доказами - показами свідка ОСОБА_5, відмовним матеріалом Славутицького МВ ГУ МВС України в Київській області по результатах перевірки заяви позивача щодо перешкод у користуванні житлом.

Відповідно до ст.ст. 356, 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. За вимогами ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право згідно ст.386 ЦК України на захист свого права власності, його порушених інтересів.

Враховуючи наявність у ОСОБА_1, права на визнання за ним права власності на 1/2 частку спірного житла та доказів вчинення зі сторони відповідачки ОСОБА_3М , перепон у здійсненні ним свого права власності, користування квартирою та проживанню в ній, суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача про вселення його в судовому порядку та покладення зобов'язання на ОСОБА_3, по наданню йому ключів від вхідних дверей у це житлове приміщення.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому суд прийшов до висновку, що оскільки позовні вимоги позивача задоволені в повному обсязі, то і вимоги в частині стягнення понесених судових витрат позивачем з відповідача, які документально підтверджені підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст.10,11,88,213 - 218 ЦПК України, ст.ст.61.71.74 СК України, ст.ст. 356 358 ЦК України,

вирішив:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати за МУСІЛЕК СЛАВОЖЕМ громадянином ОСОБА_6, НОМЕР_1. виданий 18 травня 2005 року, тимчасова посвідка на тимчасове проживання серії КВ №2253/С-3, видана 15 липня 2010 року Відділом ГІРФО ГУ МВС України в Київській області право власності на ? частку житлового приміщення, розташованого за адресою: м. Славутич, Київської області Добринінський кв-л б. 6 кв.20.

Вселити МУСІЛЕК СЛАВОЖА у житлове приміщення яке знаходиться за адресою м ОСОБА_22, АДРЕСА_6.

Зобовязати ОСОБА_3 надати МУСІЛЕК СЛАВОЖУ ключі від вхідних дверей у житлове приміщення яке знаходиться за адресою АДРЕСА_7.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь МУСІЛЕК СЛАВОЖА понесені ним судові витрати у сумі 399 гривень 76 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Повне рішення виготовлено 01.11.2010 року.

Суддя Т.О.МАЛИШЕНКО