Справа № 2-0443-2010 рік
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2010 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

при секретарі Сорокіної А.С.

за участю представника позивача ОСОБА_1

за участю представника відповідача

Автопідприємство санітарного транспорту ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 підприємства «Автопідприємство санітарного транспорту» Дніпропетровської міської ради, Закритого акціонерного товариства «Європейський страховий ОСОБА_2» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2009 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з КП „Автопідприємства санітарного транспорту на її користь матеріальну шкоду в сумі 26 044 грн. 34 коп. та моральну шкоду в сумі 15 000 грн. та правову допомогу в сумі 3 000 грн. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала на те, що ОСОБА_5 15 жовтня 2006 року о 17 год. 30 хв., керуючи на підставі маршрутного листа автомобілем „УАЗ-3962, номерний знак НОМЕР_1, який належить КП „Автопідприємство санітарного транспорту, по вул. Н. Леніна зі сторони Центрального моста у напрямку вул. Літейної в м. Дніпропетровську, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожньою розміткою і дорожнім знаком 5.35.1 ПДР України, не прийняв мір до зниження швидкості та скоїв наїзд на ОСОБА_3, яка переходила пішохідний перехід, чим спричинив їй тілесні ушкодження, у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, лінійного перелому потиличної кістки з права, забою головного мозку другого ступеня в лівій лобній долі мозку, субарахноідального крововилиття, забійної рани теменно-потиличної області з права, синець повік, носової кровотечі, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя. Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.01.2007 року ОСОБА_6 було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. З 15.10.2006 року по 01.11.2006 рік вона знаходилася на лікуванні в Дніпропетровській обласній клінічній лікарні ім. Мечнікова. З 08.06.2007 року по 25.06.2007 рік перебувала на лікуванні в неврологічному відділенні Дніпропетровської міської лікарні № 5 з діагнозом остаточні явища тяжкої черепно-мозкової травми. З 31.01.2007 року Медико-соціальною комісією Кіровського району м. Дніпропетровська їй було встановлено другу групу інвалідності та рекомендовано лікуватися у неврологічному відділенні та у окуліста. З 30.11.2007 року по 19.12.2007 рік та з 14.10.2008 року по 31.10.2008 рік проходила лікування в неврологічному відділенні Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності. Лікування продовжує до теперішнього часу, сума витрачених нею коштів на лікування складає 26 044 грн. 34 коп. Відповідачем їй також спричинені моральні страждання, які полягають у тому, що із повноцінної і здорової людини вона внаслідок злочину перетворилася у хвору, яка потребує постійного лікування і нагляду лікаря та додаткових зусиль для організації свого життя та постійних грошових витрат на лікування. Будучи інвалідом, вона відчуває себе неповноцінною людиною, оскільки не може жити повноцінним життям через постійні виснажливі головні болі, відсутність обоняння та вкусу, порушення зору і координації руху. Вона після травми не може нормально спілкуватися з людьми, тому що їй потрібен деякий час на підбір слів і усвідомлення сказаного. Через часті запаморочення голови вона боїться виходити на вулицю без супроводу, при цьому ходить похитуючись. Таким чином, позивачка вимушена звернутися до суду для захисту своїх порушених прав.

В попередньому засіданні третю особу Закрите акціонерне товариство «Європейський страховий ОСОБА_2» було переведено зі статусу третьої особи в статус співвідповідача.

У судовому засіданні представник позивачки уточнив позовні вимоги та просив суд стягнути на користь позивачки солідарно з відповідачів матеріальну шкоду в сумі 27 742 грн. 69 коп. та моральну шкоду в сумі 15 000 грн. та з КП „Автопідприємство санітарного транспорту Дніпропетровської міської ради витрати на правову допомогу в сумі 3 000 грн., посилаючись на підстави зазначені в позовній заяві.

Представник відповідача КП „Автопідприємство санітарного транспорту в судовому засіданні позовні вимоги в частині стягнення з них на користь позивачки суми моральної шкоди визнав частково в розмірі 4 000 грн., а також вказав на те, що 15.10.2006 року сталася страхова подія, внаслідок якої третій особі ОСОБА_3 спричинені тяжкі тілесні ушкодження, ця подія сталася за участю забезпеченого транспортного засобу „УАЗ-3962, номерний знак НОМЕР_1 і внаслідок якої настала цивільно-правова відповідальність Автопідприємства, відповідальність якого застрахована згідно з Договором № 14-03/2006 ГО від 14.03.2006 року, Поліс ВА/1028906. Таким чином, ЗАТ „Європейський страховий альянс повинен сплатити страхове відшкодування у розмірі 27 742 грн. 69 коп. постраждалій особі.

Представник відповідача ЗАТ «Європейський страховий ОСОБА_2» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, четвертий раз надав телеграму про відкладення розгляду справи у звязку з хворобою представника (а.с. 127, 141, 159, 166), але підтверджуючих документів суду не надав. Судом, причина неявки представника, була визнана неповажною. Також раніше 08.09.2009 року до суду представником ЗАТ «Європейський страховий ОСОБА_2» надавалися пояснення по справі (а.с. 74).

Вислухавши представника позивачки, представника відповідача КП „Автопідприємство санітарного транспорту та вчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України - вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Як передбачає ч. 1 ст. 1172 ЦК України - юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до абз. 3 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України - фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

У судовому засіданні встановлено, що згідно Вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.01.2007 року ОСОБА_6 було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, де зазначено, ОСОБА_5 15 жовтня 2006 року о 17 год. 30 хв., керуючи, на підставі маршрутного листа, автомобілем „УАЗ-3962, номерний знак НОМЕР_1, який належить КП „Автопідприємство санітарного транспорту, по вул. Н. Леніна зі сторони Центрального моста у напрямку вул. Літейної в м. Дніпропетровську, наближаючись до нерегульованому пішохідному переходу, позначеному дорожньою розміткою і дорожнім знаком 5.35.1 ПДР України, не прийняв мір до зниження швидкості та скоїв наїзд на ОСОБА_3, яка переходила пішохідний перехід, чим спричинив їй тілесні ушкодження, у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, лінійного перелому потиличної кістки з права, забою головного мозку другого ступеня в лівій лобній долі мозку, субарахноідального крововилиття, забійної рани теменно-потиличної області з права, синець повік, носової кровотечі, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя. З 15.10.2006 року по 01.11.2006 рік ОСОБА_3 знаходилася на лікуванні в Дніпропетровській обласній клінічній лікарні ім. Мечнікова, що підтверджується Виписним епікризом з історії хвороби № Э 13116. З 08.06.2007 року по 25.06.2007 рік перебувала на лікуванні в неврологічному відділенні Дніпропетровської міської лікарні № 5 з діагнозом остаточні явища тяжкої черепно-мозкової травми. З 31.01.2007 року Медико-соціальною комісією Кіровського району м. Дніпропетровська ОСОБА_3 було встановлено другу групу інвалідності та рекомендовано лікуватися у неврологічному відділенні та у окуліста. З 30.11.2007 року по 19.12.2007 рік та з 14.10.2008 року по 31.10.2008 рік проходила лікування в неврологічному відділенні Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності, що підтверджується виписними епікризами № 6463 та 5488.

Згідно ч. 1 ст. 979 ЦК України - за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 9 Закону України від 07.03.1996 року № 85/96-ВР «Про страхування» - розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхова сума може бути встановлена по окремому страховому випадку, групі страхових випадків, договору страхування у цілому.

У відповідності до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Як вбачається з матеріалів справи 14.03.2006 року між АСТ ЗТ „Дніпроінмед від імені та за дорученням ЗАТ „Європейський страховий альянс та Міським комунальним підприємством „Автопідприємство санітарного транспорту був укладений договір страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 14-03/2006 ГО, згідно якого страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Ліміт відповідальності за шкоду заподіяну життю і здоровю (на одного потерпілого) складає 51 000 грн. Строк дії договору один рік з 15.03.2006 року до 14.03.2007 року. ОСОБА_3 під час лікування були витрачені кошти на ліки та на оздоровлення в сумі 27 742 грн. 69 коп., що підтверджується квитанціями (а.с. 10-21, 29, 30, 33, 34, 35, 109,). Крім того, представником позивачки було надано до справи доказ звернення з заявою до відповідача ЗАТ „Європейський страховий альянс про настання страхового випадку та відшкодування страхових виплат (а.с. 131-135). Таким чином, необхідно стягнути з ЗАТ „Європейський страховий альянс на користь позивачки 27 742 грн. 69 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої ушкодженням здоровю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України - моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Оскільки, судом встановлено, що внаслідок ДТП позивачці було завдано шкоду здоровю, в результаті чого їй завдана моральна шкода, яка виразилася у важких психологічних стражданнях щодо погіршення її здоровя, вона знаходиться у стресовому стані, отримала травми, потребує постійного лікування і нагляду лікаря, додаткових зусиль для організації свого життя та постійних грошових витрат на лікування. Будучи інвалідом, вона відчуває себе неповноцінною людиною, оскільки не може жити повноцінним життям через постійні виснажливі головні болі, відсутність обоняння та вкусу, порушення зору і координації руху. Вона після травми не може нормально спілкуватися з людьми, тому що їй потрібен деякий час на підбір слів і усвідомлення сказаного. Тому, з урахуванням вимог розумності та справедливості, враховуючи характер порушення прав позивачки та глибину її душевних страждань, суд приходить до висновку, що необхідно частково задовольнити вимоги позивачки та стягнути з ЗАТ „Європейський страховий альянс в рахунок відшкодування моральної шкоди 2 500 грн. та з ОСОБА_4 підприємства «Автопідприємство санітарного транспорту» Дніпропетровської міської ради 7 500 грн.

Щ стосується вимог позивачки щодо стягнення з ОСОБА_4 підприємства «Автопідприємство санітарного транспорту» Дніпропетровської міської ради на її користь витрат на правову допомогу в сумі 3 000 грн., то вони не підлягають задоволенню, оскільки позивачкою та її представником не надано доказів стосовно сплати зазначеної суми за надання правової допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 79, ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача ЗАТ „Європейський страховий альянс в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 277 грн. 43 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 100 грн. та з відповідача ОСОБА_4 підприємства «Автопідприємство санітарного транспорту» Дніпропетровської міської ради в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 08 грн. 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 20 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судових витрат по справі при звернені до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 979, 1168, 1172, 1195 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 10, 57-61, 79, 81, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 підприємства «Автопідприємство санітарного транспорту» Дніпропетровської міської ради, Закритого акціонерного товариства «Європейський страховий ОСОБА_2» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства «Європейський страховий ОСОБА_2» на користь ОСОБА_3 суму матеріальної шкоди у розмірі 27 742 грн. 69 коп., суму моральної шкоди у розмірі 2 500 грн., а всього 30 242 грн. 69 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 підприємства «Автопідприємство санітарного транспорту» Дніпропетровської міської ради на користь ОСОБА_3 суму моральної шкоди в розмірі 7 500 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства «Європейський страховий ОСОБА_2» судовий збір в дохід держави в сумі 277 грн. 43 коп., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 100 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 підприємства «Автопідприємство санітарного транспорту» Дніпропетровської міської ради судовий збір в дохід держави в сумі 8 грн. 50 коп., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 20 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя Т. О. Дубіжанська