Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
Справа № 2-8173/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2010 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

головуючого судді Мазниці А.А.

При секретарі Ковальській Т.Г.

За участю:

Позивача ОСОБА_1

Відповідача ОСОБА_2

Третьої особи ОСОБА_3

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про виселення, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2009 року позивачка звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеною позовною заявою. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що є власником 40/100 частин домоволодіння № 19 по вул. Городній у м. Дніпропетровську, які складають окреме жиле приміщення квартиру № 2 за тою ж адресою. У згаданому жилому приміщенні зареєстровані та проживають її син ОСОБА_3 та неповнолітній онук ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 Крім зазначених осіб з 1998 р. у домоволодінні без її дозволу проживає відповідачка ОСОБА_2, з якою син позивачки підтримує фактичні шлюбні відносини. Оскільки відповідачка постійно свариться з позивачкою, застосовує до неї фізичне насильство, погрожує вбивством, створюючи тим самим нестерпні умови для проживання, позивачка просила суд усунути їй перешкоди у користуванні та розпорядженні домоволодінням, виселивши відповідачку без надання іншого жилого приміщення.

У судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала, на їх задоволенні наполягала.

Відповідачка проти позову заперечувала, посилаючись на те, що підтримує фактичні шлюбні стосунки з ОСОБА_3 та у 1998 р. вселилася до спірного жилого приміщення, в якому проживає останній, з дозволу його матері ОСОБА_1, і з цього часу всі вони проживають разом та ведуть спільне господарство. Будь-яких протиправних дій відносно позивачки вона не вчиняла, подання позову пояснюється ревнощами останньої, оскільки у відповідачки склалися дуже добрі стосунки з її сином та онуком.

Третя особа ОСОБА_3, залучений до участі у справі під час її розгляду, проти позову заперечував, пояснення відповідачки підтвердив.

Вислухавши пояснення осіб, що брали участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1 належать на праві власності та зареєстровані за нею 40/100 частин домоволодіння № 19 по вул. Городній у м. Дніпропетровську, що складають окреме жиле приміщення - кв. № 2 за тою ж адресою (а.с. 12-18).

Окрім позивачки у ньому зареєстроване місце проживання її сина ОСОБА_3 та її онука, неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 Крім того, з 2008 р. проживає разом з ними та підтримує фактичні шлюбні стосунки з ОСОБА_3 відповідачка ОСОБА_2, що зареєстрованого місця проживання на території України не має.

Вищенаведені обставини справи сторонами були визнані та не оспорювалися. Посилання позивачки на протиправні дії відповідачки щодо неї не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки заперечувалися іншими особами, що брали участь у справі, а також є голослівними та не підтверджені будь-яким доказами.

Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд доходить висновку про те, що вони є житловими та врегульовані положеннями ст. ст. 64, 156 ЖК України.

Як вбачається з фактичних обставин справи, відповідачка ОСОБА_2 вселилася до спірного жилого приміщення з дозволу позивачки, на протязі тривалого часу проживала разом з нею та третьою особою одною сімєю та вела з ними спільне господарство. Такий висновок суду випливає з пояснень відповідачки, пояснень третьої особи ОСОБА_3, змісту постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 03.11.2009 р. (а.с. 11), а також з пояснень самої позивачки, що у позові послалася на вселення відповідачки без її згоди, втім у судовому засіданні зазначила, що на протязі не менше, ніж шести місяців спільного проживання її відносини з ОСОБА_2 буди добрими, після чого зіпсувалися, а також не заперечувала, що остання готувала їжу, якою всі вони спільно харчувалися, прала, прибирала спірне жиле приміщення та займалася іншими господарськими справами в інтересах всієї сімї.

Виходячи з наведеного відповідачка є членом сімї позивачки у розумінні ст. 64 ЖК України, а отже згідно ст. 156 ЖК України набула самостійне право користування спірним жилим приміщенням, яке не припиняється у звязку з припиненням сімейних відносин між сторонами, та може бути виселена лише з спеціальних підстав, визначених законом, яких у спірних правовідносинах не вбачається, позивачка на них не посилається, їх наявність не обґрунтовує та не підтверджує доказами.

Посилання позивачки на положення ст. 98 ЖК України не можуть бути прийняті до уваги, оскільки виходячи зі змісту спірних правовідносин відповідачка була вселена до жилого приміщення не як тимчасовий мешканець, а як член сімї позивачки та третьої особи.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої постановлене рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 64, 98, 156, 157 ЖК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 169, 212 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги , якщо таку скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, що брали участь у справі, втім не були присутні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя А.А. Мазниця