Приморський районний суд м. Маріуполя
Приморський районний суд м. Маріуполя Донецкої області в складі головуючого судді Пантелєєва Д.Г., при секретарі Широкової Г.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку -
В листопаді 2010 р. позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачів, посилаючись на те, що 02.03.1999 р. за договором купівлі-продажу він купив у відповідачки ОСОБА_3 жилий будинок № 40 по вул. Маркелова в м. Маріуполі. Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 26.12.2008 р. за позивачем визнано право власності на самочинні будівлі, розташовані за зазначеною адресою. При укладанні вказаної угоди позивачеві не було відомо про те, що відповідачка в 1997 році отримала Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку по вул. Маркелова, 40. Тому просив визнати за ним право власності на вказану земельну ділянку, оскільки при переході права власності на житловий будинок у власність його набувача переходить і земельна ділянка. Також позивач просив встановити факт переходу у його право власності на зазначену земельну ділянку.
Позивач ОСОБА_1 та представник відповідача ОСОБА_2 міської ради в судове засідання не з`явилися. Просили розглянути справу за їх відсутністю.
Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання також не з`явилася, будучі повідомленою про час та місце розгляду справи належним чином. Причин неявки суду не представила, тому справу розглянуто у її відсутність на підставі наявних в ній доказів.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи дійшов висновку про задоволення позову на підставі наступних норм закону та встановлених обставин справи.
У відповідності із ч. 1 ст. 30 Земельного Кодексу України (в редакції 1990 р., що діяла на момент укладення угоди купівлі-продажу) при переході права власності на будівлю і споруду, разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.
Статтею 16 Цивільного Кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав і інтересів може бути визнання права.
Як встановлено судом, 02.03.1999 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали договір купівлі-продажу житлового будинку № 40 по вул. Маркелова в м. Маріуполі. Договір нотаріально посвідчений, право власності зареєстровано (а.с. 7, 8). Державним актом на право приватної власності на землю від 12.12.1997 р. підтверджується, що ОСОБА_3 передано у власність земельну ділянку по вул. Маркелова, 40 в м. Маріуполі, площею 0,0890 га, для обслуговування житлового будинку (а.с. 11-12).
Оскільки до позивача перейшло право власності на житловий будинок, то разом з ним у його власність має перейти і земельна ділянка, так як її цільове призначення не змінено, її розміри відповідають ст. 67 ЗК України, та іншого у договорі купівлі-продажу будинку не передбачено.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, ст. 16 ЦК України, ст.ст. 30, 67 ЗК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку задовольнити.
Встановити той факт, що до ОСОБА_1 від ОСОБА_3 перейшло право власності на земельну ділянку в м. Маріуполі по вул. Маркелова, 40, площею 0,0890 га.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, площею 0,0890 га, у межах відповідно плану: від А до Б (домоволодіння № 38-А по вул. Маркелова) 38,50 м., від Б до В (домоволодіння № 53 вул. Жуковського) 22,50 м., від В до Г (домоволодіння № 40-А по вул. Маркелова) 38,50 м., від Г до А (землі міської Ради) 23,75 м., розташовану по вул. Маркелова, 40 у Приморському районі м. Маріуполя, з наступною реєстрацією права власності відповідним державним органом та видачею відповідного документу, що підтверджує таке право власності.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня його проголошення, а особою, у відсутність якої постановлено рішення - в той же строк з дня отримання його копії. Рішення суду набирає законної сили після спливу строку подачі апеляційної скарги. В разі подачі апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набуває законної сили після розгляду справи апеляційним судом.