КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №2-692/2010
Провадження № 692
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.08.2010 року Київський районний суд м. Полтави у складі :

головуючого судді Кузіної Ж.В.

при секретарі Дзюбенко Р.Д.

за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, представника відповідачів ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіального управління Держгірпромнагляду по Полтавській області, Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничного нагляду про відшкодування моральної та матеріальної шкоди , суд ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної та матеріальної шкоди посилаючись на те, що 30.03.2007 року позивач був звільнений з посади заступника начальника територіального управління Держгірпромнагляду по Полтавській області. Рішенням Харківського апеляційного суду від 02.06.2008 року позивача поновлено на вказаній посаді . Протягом вказаного періоду позивач не мав достатніх коштів для утримання своєї родини , позбавив сім»ю вести звичний спосіб життя. Відповідач тривалий час не виконував рішення суду щодо поновлення позивача на роботі, що є приниженням позивача. Крім того, справи за його позовами тривалий час розглядались судам, що є повсякчасним нанесенням моральної шкоди. Позивач втратив престижну роботу, що позбавляє його можливості застосування свого досвіду, що є приниженням честі , гідності та ділової репутації. постійно вчинялись дії для невиконання вимог рішення суду . Після поновлення його на посаді, відповідачем почались застосовуватись неправомірні дії для примусу звільнення за власним бажанням, що призвело до стресових станів та позивач вимушений був проходити лікування, у зв»язку з такими діями позивач був змушений звільнитися 01.12.2008 року .Відповідач звертався до суду для стягнення з позивача коштів визначених Харківським апеляційним адміністративним судом , що також завдало значної моральної шкоди позивачу. Позивач неодноразово відзначався вищестоящими органами подяками, грамотами, занесений до Золотої книги органів Держнаглядохоронпраці, а порушення відповідачем норм КЗпП України відносно нього, невиконання судового рішення вплинуло на його авторитет. Моральну шкоду оцінює в 150 000 грн. Також позивач був змушений неодноразово їздити до Харкова для отримання судових рішень , виконавчого листа, а в послідуючому пред»явлення виконавчого листа до примусового виконання, ніс затрати на поштове відправлення касаційних скарг. У зв»язку з погіршенням стану здоров»я , ніс витрати на придбання лікарських препаратів, тому розмір матеріальної шкоди складає 1 997 грн. 35 коп.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги пославшись на викладені в позовній заяві обставини та просив позов задовольнити, стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 150 000 грн. та матеріальну шкоду у розмірі 1 997 грн. 35 коп.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала та пояснила, що відповідачем неодноразово направлялось до суду клопотання про призупинення виконання рішення Харківського апеляційного адмінсуду, оскільки судом неправильно було обрахований середньомісячний заробіток. Позивачу з квітня 2007р по березень 2008р. виплачувалась допомога міським центром зайнятості, у серпні-вересні 2008р. виплачений середньомісячний заробіток, у листопаді 2009р. за затримку виконання судового рішення, тому є безпідставне посилання позивачу на відсутність коштів. Позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди , витрат на придбання ліків, оплата проїзду є необґрунтованими , оскільки позивачем не надано суду доказів , що його захворювання пов»язані зі звільненням з роботи , відсутній причинний зв»язок між звільненням та і захворюванням. Позовні вимоги виходять за межі строку позовної давності, передбаченої ст.. 233 КЗпП України .Просила відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідачів ГУ ДКУ в Полтавській області, Державного казначейства України позовні вимоги не визнала та пояснила , що жодними діями , вказані відповідачі позивачу шкоди не було завдано, прав не порушено. Вважає, що розмір моральної шкоди значно завищений.

Відповідач - Державний комітет України з промислової безпеки, охорони праці та гірничного нагляду в судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду повідомлений належно. Клопотань про відкладення не надходило.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, причина няевки невідома.

Тому суд, враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст. 169 ЦПК України для можливого відкладення розгляду справи, вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, що в судове засідання не зявились.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Так, в судому засіданні встановлено, що постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.06.2008 року позивач поновлений на посаді заступник аначальника Територіального управління Держгірпромнагляду в Полтавській області в Полтавській області з 01 квітня 2007 року. Рішення набрало законної сили.

Згідно ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ст. 2 Закону України « Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Відповідно до Закону України "Про державну виконавчу службу"примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділів державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції, районних, міських (міст обласного значення), районних в містах відділів державної виконавчої служби відповідних

управлінь юстиції (далі - державні виконавці).

Позивач у судовому засіданні підтвердив, що з метою виконання судового рішення він звернувся до виконавчої служби та подав для примусового виконання виконавчий лист щодо поновлення його на роботі.

Згідно ст..5 Закону України « Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Статтею 77 зазначеного закону передбачено порядок виконання ріщення щодо

поновлення на роботі , а саме рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або

переведеного працівника виконується негайно. Виконання рішення вважається завершеним з моменту фактичного допущення зазначеного працівника до виконання попередніх обов'язків на підставі відповідного акта органу, що прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника. У разі невиконання власником або уповноваженим ним органом

(посадовою особою) рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника державний виконавець застосовує до них штрафні санкції та інші заходи, передбачені цим Законом.

У зв»язку з тривалим невиконанням судового рішення позивач не був позбавлений права на звернення зі скаргою на дії ДВС щодо невиконання рішення суду, в розумінні ст. 85 вказаного закону.

Також ст. 87 Закону України « Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконані лише боржником, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу в розмірі від двох до десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на боржника - юридичну особу - від двадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та призначає новий строк для

виконання.

Таким чином, контроль за виконанням судового рішення покладений на відповідний орган ДВС , який у зв»язку з невиконанням відповідачем судового рішення мав право накласти на відповідача штраф чи притягнути до відповідальності у встановлений законом порядку.

Крім того, у порушення кримінальної справи за фактом умисного невиконання постанови Харківського адміністративного суду від 02.06.2008 року відносно службових осіб територіального управління Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничного нагляду по Полтавській області відмовлено за відсутності в їх діях ознак злочинів, передбаченого ст.. 382 КК України.

Вказана постанова набрала законної сили та суду не надано доказів, що позивач не погодившись з цією постановою оскаржив її в судовому порядку.

Позивач з квітня 2007 року по квітень 2008 року перебував на обліку в Полтавському міському центрі зайнятості, де отримував допомогу, з березня по травень 2008 року перебував у трудових відносинах з ВАТ «Полтавхіммаш», де йому виплачувалась заробітна плату, з 12.03.2008 року по 06.06.2008 р. перебував у трудових відносинах з відповідачем, а після звільнення з 02.12.2008 року працює на посаді генерального управляючого з охорони праці ВАТ «Полтавхіммаш» і по даний період, де йому також виплачувалась заробітна плата . Також на виконання рішення суду з відповідача на користь позивача стягнуто та виплачено середньомісячний заробіток, тому посилання позивача щодо позбавлення його коштів у зазначений період є неприйнятними.

Порушене право позивача щодо поновлення його на займаній посаді було відновлено судовим рішенням Харківського апеляційного адміністративного суду, а тому судом не можуть бути прийняті до уваги посилання позивача на спричинення йому моральної шкоди шляхом втрати престижної роботи, оскільки в цій частині його право поновлено та в послідуючому він звільнився з зазначеної посади за власним бажанням.

Щодо порушень, які мали місце зі слів позивача після поновлення його на займаній посаді та призвели до його звільнення , то позивач не позбавлений права звернутись до суду з позовом для захисту свого порушеного права.

Що стосується витрат на поїздки до м. Харкова для отримання судових рішень та виконавчого листа, звернення виконавчого листа до примусового виконання, поштові затрати на відправлення касаційних скарг, то вказані позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки їх відшкодування в даному судовому провадженні не передбачені діючими законодавством.

На даний час позивач перебуває у трудових відносинах з ВАТ «Полтавхіммаш», працює на посаді генерального управляючого з охорони праці та має можливість застосовувати свій досвід та знання в роботі.

Як встановлено в судовому засіданні, в провадженні судів знаходився ряд справ за позовом ОСОБА_1 , а тому стягнення з відповідача моральної шкоди у зв»язку з розглядом судом цих справ є безпідставними та такими , що не підлягають задоволенню.

Знаходження позивача на лікарняних листках, придбання лікарських препаратів як підставу для стягнення з відповідача моральної шкоди не можуть бути прийняті судом, оскільки суду не надано доказів, що діями відповідача позивачу завдана шкода,яка знаходиться у причинному зв»язку з втратою працездатності та придбанням з цих підстав лікарських препаратів.

За таких обставин позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 23 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 10,11,60,209,212, 213-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а апеляційну скаргу протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуюча Ж.В.Кузіна