Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
Справа № 2-5080/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2010 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Башмакова Є.А.,

при секретарі Куляба Ю.А. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО», третя особа Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення страхового відшкодування за договором страхування наземного транспорту, -

В С Т А Н О В И В :

31 серпня ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третя особа Закрите акціонерне товариство страхова компанія «Інгосстрах», про стягнення страхового відшкодування за договором страхування наземного транспорту.

У судовому засіданні ухвалою суду було замінено первісного відповідача - Закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» належним відповідачем - Товариством з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО», а також до участі у справі в якості третьої особи було притягнуто Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк».

Позивач у позовній заяві та у судовому засіданні посилалась на те, що відповідно до умов договору страхування наземного транспортного засобу № DNV0AK3014 від 26 квітня 2005 року, укладеного між нею та відповідачем, був застрахований автотранспортний засіб - Volkswagen Transporter 2.5 TDI», д/н НОМЕР_1, який належить їй на праві власності. 08 вересня 2006 року ОСОБА_2, який знаходився з нею у подружніх стосунках, керуючи вказаним автомобілем, скоїв дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок чого зазначеному транспортному засобу були заподіяні пошкодження, що є страховим випадком, проте, зобовязання щодо виплати страхового відшкодування за згаданим договором страховиком відповідачем були виконані не в повному обсязі, у звязку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість, предявлена у справі до стягнення.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та на їх задоволені наполягала.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з тих підстав, що СК «КРЕДО» обґрунтовано визначила розмір страхового відшкодування позивачу, і згідно з умовами договору страхування наземного транспорту здійснила виплату визначеного страхового відшкодування, тому просив відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи у судовому засіданні позов не визнала, просила суд у задоволенні вимог позивача відмовити в повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Судом встановлено, що між позивачем та Товариством з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО» було укладено договір страхування наземного транспорту № DNV0AK3014 від 26 квітня 2005 року, згідно з умовами якого страховик у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування страхувальнику або вигодонабувачеві, а страхувальник зобовязується своєчасно сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови даного договору, відповідно до якого позивач є страхувальником, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» є вигодонабувачем, а Товариство з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО» є страховиком, що підтверджується копією зазначеного договору та додатку до нього, наявних в матеріалах справи.

Судом зясовано, що 08 вересня 2006 року на автошляху сполученням сел. Саксагань сел. Чумаки Пятихатського району Дніпропетровської області стався страховий випадок, а саме мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_2, який керував застрахованим автомобілем на підставі запису у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу про нього як про особу, яка має право керувати цим транспортним засобом, застрахованому автомобілю були заподіяні механічні пошкодження, в результаті скоєння водієм зіткнення з деревом. У відповідності до п. 14.1.2 договору страхування негайно після ДТП позивач повідомила та викликала на місце події представників органів внутрішніх справ працівників ДАІ, які склали відповідну довідку та встановили факт отримання транспортним засобом механічних пошкоджень, дані обставини підтверджуються наявною у матеріалах справи довідкою.

У п. 14.5 договору страхування зазначено, що розмір завданих збитків визначається після огляду транспортного засобу та на підставі експертної оцінки розміру збитку.

З метою визначення розміру завданих збитків відповідач - «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО» звернулась до експерта ПП ОСОБА_3 Як вбачається із складеного звіту № 1447-06П від 30.10.2006 року, при визначенні розміру шкоди експерт прийняв до уваги пошкодження, зазначені у заяві на виплату страхового відшкодування від 08 вересня 2006 року та у акті огляду транспортного засобу від 08 вересня 2009 року, складеному у присутності позивача та підписаному ним без заперечень, а також фотознімки транспортного засобу, копії яких містяться в матеріалів справи.

Розрахунок завданої шкоди проводився експертом на підставі діючої на момент проведення експертизи Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 року № 142/5/2092.

У судовому засіданні встановлено, що у висновку звіту № 1447-06П, складеному експертом 30 жовтня 2006 року загальна вартість відновлюваного ремонту автомобіля з урахуванням фізичного зносу склала 13541,20 грн.

Судом також встановлено, що у відповідності до п. п. 14.9, 14.11, 14.12 договору страхування відшкодування збитків провадиться з урахуванням фізичного зносу частин, деталей та приладдя, пропорційно відношенню страхової суми до дійсної вартості автомобіля за мінусом франшизи.

Відповідно, сума страхового відшкодування склала: 13541,20 грн. * 100% - 1686,35 грн. (безумовна франшиза) = 11854,85 грн.

У судовому засіданні встановлено, що позивачу було виплачено страхове відшкодування у розмірі 11854,85 грн., дані обставини підтверджуються копією меморіального ордеру № 1 від 01.12.2006 року та поясненнями сторін.

У судовому засіданні було також зясовано, що у липні 2009 року позивач звернулася до субєкта оціночної діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_4 для проведення оцінки вартості шкоди, завданої при ДТП, застрахованому автомобілю. Згідно висновку звіту субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_4 від 23 липня 2009 року станом на 17 липня 2009 року вартість шкоди, завданої застрахованому транспортному засобу, склала 56967,31 грн., яка (без врахування фактично виплаченої суми страхового відшкодування) була предявлена позивачем у справі до стягнення.

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу (ЦК) України, Законом України «Про страхування», умовами укладеного між сторонами договору страхування наземного транспорту № DNV0AK3014 від 26 квітня 2005 року.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначену у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася, і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

У відповідності до умов п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, що також презюмуються із положеннями ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобовязаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові, а в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

У ч. 1 ст. 530 ЦК України вказано, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Ст. 610 ЦК України встановлює, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У пункті 14.3 договору страхування наземного транспорту № DNV0AK3014 від 26 квітня 2005 року зазначається, що з метою визначення розміру збитку, страхувальник одночасно з поданням документів, зазначених у п. 14.2 цього договору, зобовязаний надати страховику в особі страхового агента транспортний засіб для проведення незалежної експертизи пошкоджень, яка здійснюється за рахунок страховика. Після складення дефектного акта (акта огляду) та фотографування пошкоджене ний транспортний засіб може бути направлено для ремонту на станцію технічного обслуговування, узгоджену з представником страхового агента.

До участі в експертизі страховий агент запрошує страхувальника та особу, відповідальну за заподіяний збиток, відсутність останніх та їх представників при проведенні експертизи, а також їх відмова узгодити її висновки не є підставою для визнання експертизи недійсною.

Отже, у відповідності до п. п. 14.3, 14.5 договору страхування розмір завданих збитків визначається на підставі експертної оцінки, яка здійснюється за рахунок страховика і розмір завданих збитків визначається страховим агентом самостійно.

Згідно п. 14.9 вказаного договору страхування відшкодування збитків провадиться на день настання страхового випадку з вирахуванням фізичного зносу частин, деталей і приладдя, що підлягають заміні.

Пунктом 14.4 договору страхування передбачено право страхувальника за власний рахунок замовити проведення іншої експертизи у разі йог незгоди з висновками експерта, яким позивач скористався.

Однак, звіт 23 липня 2009 року, що був підготовлений за замовленням позивача визначає вартість шкоди, заподіяної транспортному засобу станом на 17 липня 2009 року, а не на день настання страхового випадку 08 вересня 2006 року, що є порушенням положень пункту 14.9 договору страхування, тому вказаний звіт не є належним доказом у справі, та не може бути прийнятий судом до уваги.

Крім того, розмір завданої шкоди визначений у звіті з урахуванням втрати товарної вартості транспортного засобу та його експлуатаційних якостей, в свою чергу, умовами договору страхування, а саме п. 14.6.4 останнього не передбачено відшкодування робіт з відновлення витрачених експлуатаційних можливостей та товарного виду транспортного засобу.

Ст. ст. 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

У відповідності до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, оцінюючи досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, виходячи з того, що позивачем не надано належних доказів та не доведена обґрунтованість своїх позовних вимог, приймаючи до уваги ті обставини, що розмір завданої шкоди підтверджений відповідним висновком експерта та складає 11854,85 грн., а також, враховуючи, що відповідачем обґрунтовано визначено розмір страхового відшкодування позивачу та згідно з умовами договору страхування виплату страхового відшкодування було здійснено в повному обсязі, суд вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що спростовується вищенаведеними обставинами, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525, 526, ч. 1 ст. 530, ст.ст. 610, 979 ЦК України, ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування», ст.ст.10, 60, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО», третя особа Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення страхового відшкодування за договором страхування наземного транспорту відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя : Є.А. Башмаков