Бердянський міськрайонний суд Запорізької області
Справа №2-2760/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2010 року М.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області в складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Панченко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу з урахуванням індексу споживчих цін. 3% річних,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу, вказуючи, що 22.04.2009 року він та відповідач уклали договір позики, який оформили розпискою. Відповідач брав не себе зовобовязання повернути борг у сумі 75000 грн. до 12.05.2009 року. Повернути грошові кошти ОСОБА_2 відмовляється, тому він змушений вирішувати спір в судовому порядку. Просив стягнути 75000 грн. боргу за договором позики з урахуванням індексу інфляції, 10298,25 грн. три проценти річних. Позивач неодноразово уточнював позовні вимоги. В останньому уточнюючому позові від 12.11.2010 року ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача 75000 грн. боргу, 12174,75 грн. боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, 3322 грн. 59 коп. 3% річних від простроченої суми.

У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав і просив їх задовольнити.

Представник відповідача заборгованість по договору позики визнала. Проти задоволення позовних вимог в іншій частині заперечувала і пояснила суду, що ОСОБА_2 передав позивачу автомобіль як залогове майно і він знаходиться у нього на зберіганні. Спочатку ОСОБА_1 хотів забрати автомобіль в рахунок боргу, але потім відмовився. ОСОБА_2 знайшов покупця на автомобіль, але позивач утримує автомобіль і не дає його продати, що не дозволяє повернути борг, тому підстави для стягнення 3% річних відсутні. Просила надати відстрочку виконання зобовязання до 30.03.2010 року.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно розписки від 22.04.2009 року ОСОБА_2 взяв у ОСОБА_1 позику в сумі 75000 грн. і зобов'язався повернути на протязі двадцяти днів (а.с.6).

Укладений між сторонами договір позики відповідає передбаченій ст. 1047 ЦК України простій письмовій формі і підтверджується долученою до матеріалів справи розпискою від 22.04.2009 року (а.с.6). Передбачений договором термін виконання зобов'язання закінчився, проте відповідач ухиляється від взятого на себе зобов'язання по поверненню суми позики.

Згідно ст. 1049 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись своєчасно і належним чином.

Приймаючи до уваги, що відповідач не виконує взятих на себе зобов'язань, тому з нього підлягає стягненню 75000 грн. боргу за договором позики.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором, тому посилання відповідача та його представника на ту обставину, що позивач відмовився прийняти в рахунок оплати автомобіль не може бути прийнята до уваги. Крім того, відповідачем та його представником не надано суду допустимих доказів, які би підтверджували, що автомобіль являвся предметом застави за договором позики.

Стаття 1050 ЦК України передбачає, що якщо позичасльник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Відповідач ОСОБА_2 прострочив виконання грошового зобов'язання за договором позики від 22.04.2009 року, тому з нього підлягає стягненню сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Індекс споживчих цін (індекс інфляції) за період з травня 2009 року по вересень 2010 року складає 112,8 виходячи з наступного розрахунку

(100,5х 101,1/100x99,9/100x99,8/100х100,8/100х 100,9/100x101,1/100x100,9/100х 101,8/100х 101,9/100х 100,9/100x99,7/100x99,4/100x99,6/100x99,8/100х10 1.2/100x102,9/100).

Сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції буде становити 9600 грн. (75000 грн.х12,8 індекс інфляції/100-84600 грн. розмір суми боргу з урахуванням індексу інфляції - 75000 сума основного боргу = 9600 грн.)

Крім того, на підставі ст. 625 ЦК України з відповідача підлягає стягненню 3% річних від простроченого боргу в сумі 3322 грн. відповідно до заявлених позовних вимог та розрахунку (а.с.50).

Заперечення представника відповідача про те, що 3% річних від простроченого боргу не підлягають стягненню, оскільки позивач утримує автомобіль не можуть бути взяті до уваги. Знаходження автомобіля у позивача ніяким чином не звязано з Договором позики, оскільки автомобіль МАЗ 5337, 1998 року випуску, що належить ОСОБА_3 предметом застави за договором позики не являється, його власником є не відповідач по справі, а інша особа.

Пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про те, що автомобіль налеть ОСОБА_6 не можуть бути прийняті до уваги на підставі ст. 59 ЦПК України, оскільки доказом належності автомобіля певній особі є свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, яке в даному випадку оформлено на іншу особу.

Стаття 217 ЦПК України передбачає, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Клопотання представника відповідача про відстрочку виконання зобовязання до 30.03.2010 року не підлягає задоволенню оскільки, відповідачем та його представником не надано суду доказів які би підтверджували існування обставин, що можуть утруднити виконання рішення суду.

На підставі ст.ст. 79,88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судові витрати в сумі 879,22 грн. по оплаті судового збору, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.59,79,88,209,212-215,217 ЦПК України, ст.ст. 625,1047,1049,1050 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 75 000 грн. боргу, 9600 грн. інфляційних витрат, 3% річних від простроченої суми в сумі 3322 грн. 59 коп. а також судовий збір у сумі 879 грн. 22 коп., 120 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

Суддя