Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
Справа № 2-4914/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

08 вересня 2010 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Маймур Ф.Ф.

при секретарі - Чоха К.О.

за участю : позивача ОСОБА_1,

третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди заподіяної внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В :

13 липня 2009 року ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди заподіяної внаслідок ДТП (а.с. 2-6).

02 грудня 2009 року ухвалою суду до участі у справі в якості третьої особи було притягнуто ОСОБА_2 (а.с. 24).

Позивач у позовній заяві та у судовому засіданні посилалась на те, що 03 серпня 2006 року ОСОБА_3, керуючи автомобілем «ВАЗ-2105» (д/н НОМЕР_1), скоїв зіткнення, внаслідок якого пошкодив автомобіль «Шевроле» (д/н НОМЕР_2), яким керувала позивач, чим завдав останній тілесних ушкоджень, моральних страждань, добровільно відповідач заподіяну шкоду не відшкодував, тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП у розмірі 15 000 грн. та 58,90 грн. у рахунок відшкодування судових витрат.

Позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та на їх задоволені наполягала.

ОСОБА_2 особа ОСОБА_2, вважав, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди заподіяної внаслідок ДТП обґрунтовані.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся судом належним чином за адресою реєстрації (а.с. 41), враховуючи вищезазначені обставини суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до ОСОБА_4 8 Розділу ІІІ ЦПК України (а.с. 14-17, 21-22, 26, 29, 35-39, 41, 45-47).

Вислухавши пояснення позивача, думку третьої особи, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

У судовому засіданні встановлено, що в ніч з 03 на 04 серпня 2006 року на перехресті вулиці Феодосійська та пр. Гагаріна відбулося зіткнення автомобіля «Шевроле» (д/н НОМЕР_2) під керуванням ОСОБА_1, який належить ОСОБА_2, та автомобіля «ВАЗ-2105» (д/н НОМЕР_1) під керуванням ОСОБА_3, який належить ОСОБА_4, що підтверджується копією відповідної довідки (а.с. 7).

Встановлено, що 10.08.2006 року було проведено медичне обстеження ОСОБА_1, яким було встановлено наявність легких тілесних пошкоджень, які могли бути завдані за обставин, вказаних ОСОБА_1, що підтверджується відповідним висновком фахівця № 3803 (а.с. 12).

Також у судовому засіданні встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 знаходилась на 36 тижні вагітності, про що зазначено у висновку фахівця № 3803, а також у акті огляду від 04.08.2006 року (а.с. 12-13).

Встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2010 року було задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 (власника пошкодженого автомобіля НОМЕР_3) до ОСОБА_3 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди за фактом даної дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується копією вказаного рішення (а.с. 50-52).

Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані нормами Цивільного Кодексу України.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року зазначено, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем джерела підвищеної небезпеки.

Вирішуючи позовні вимоги позивача до відповідача стосовно завданої моральної шкоди в розмірі 15 000 грн., яка полягає у перенесених душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв'язку із тілесними ушкодженнями, завданими внаслідок вказаної транспортної пригоди. Таким чином, враховуючи ступінь душевних страждань позивача, перебування її на 36 тижні вагітності, суд вважає можливим позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача у рахунок відшкодування моральної шкоди 7 000 грн., а у задоволенні іншої частини позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди позивачу - відмовити.

Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 88 ЦПК України і приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, а саме: 8,50 грн. державне мито, 50,40 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215, 226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Стягнути з ОСОБА_3 (49000, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (49000, м. Дніпропетровськ, узвіз Тольятті, буд. 6) у рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 03 серпня 2006 року 7 000 грн. (сім тисяч грн. 00 коп.), у рахунок повернення судових витрат 58,90 грн. (пятдесят вісім грн. 90 коп.), а разом 7 058,90 грн. (сім тисяч пятдесят вісім грн. 90 коп.)

ОСОБА_1 у задоволенні іншої частини позовних вимог до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди заподіяної внаслідок ДТП відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Ф.Ф. Маймур