Справа № 2-722/10/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2010 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого-судді - Шмадченко СІ.,

при секретарі - Бурдіній Н.М..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства закритого типу "Харківська бісквітна фабрика", 3-я особа: ОСОБА_2 про поновлення на роботі, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Акціонерного товариства закритого типу "Харківська бісквітна фабрика" про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В обгрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона працювала комірником на підприємстві "Харківська бісквітна фабрика". 14.07.2009 року вона прийшла на роботу о 7.00 годині і пішла з роботи о 15.15 год. після закінчення робочого часу. 15.07.2009 року вона захворіла і на роботу не виходила, а 24.07.2009 року їй стало відомо, що її звільнили з роботи 14.07.2009 р. на підставі рішення Товариського суду згідно п.8 ст.40 КЗпП України, в зв'язку з вчинення за місцем роботи крадіжки.

Позивачка вважає звільнення незаконним, оскільки відсутні передбачені законом підстави для розірвання трудового договору, бо вона не була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 51 КУпАП і не може вважатися такою, що вчинила дрібну крадіжку.

Доповнивши свої позовні вимоги, позивачка просила суд поновити її на посаді комірника побутового цеху. Стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, 10 000 грн. компенсацію моральної шкоди за незаконне звільнення, що перешкоджає їй у пошуку іншої роботи та розповсюдження недостовірної інформації. Крім того, позивачка просить зобов'язати відповідача розмістити на прохідній підприємства у місці доступу для огляду оголошення про вибачення перед нею за розповсюдження недостовірної інформації стосовно вчинення крадіжки та спростування цієї інформації.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити.

Представники відповідача та третьої особи позовні вимоги позивачки не визнали, посилалися на те, що 14.07.2009 року ОСОБА_1 була затримана на прохідній підприємства при намірі вивезти кондитерські вибори, які вона сховала у білизні. По даному факту працівниками невідомчої охорони, був складений акт про затримку. Генеральним директором підприємства ОСОБА_2 було направлено подання відносно позивачки на розгляд товариського суду. ОСОБА_1 була присутня на суді та визнала факт крадіжки кондитерських виробів. Товариський суд виніс рішення яким поставив перед адміністрацією підприємства питання про звільнення ОСОБА_1 з посади комірника побутового цеху за п.8 ст.40 КЗпП України, за крадіжку матеріальних цінностей власника. Внаслідок чого керівником підприємства було прийнято рішення про звільнення ОСОБА_1 з роботи. Скоєне адміністративне правопорушення ОСОБА_1 розглядалося Товариським судом підприємства у відповідності з п.5 ст.7 Положення про Товариські суди Української РСР.

Заслухавши сторони, дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд відмовляє позивачки у позові, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з вересня 1999 року працювала у Акціонерному товаристві закритого типу "Харківська бісквітна фабрика" на посаді комірника побутового цеху. 10.09.1999 року з нею відповідач уклав договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.

14.07.2009 р. о 9.50 год. ОСОБА_1В на прохідній підприємства була затримана працівниками невідомчої охорони, які серед білизни, яку вона вивозила на автобусі за територію фабрики у пральню, знайшли продукцію фабрики (сендвічі "Софі", вафлі молочно-абрикосові, торт "Каприз" шоколадний, печиво "Коровка", печиво "Презент" з гірким шоколадом). За цим фактом був складений акт тимчасового затримання порушника від 14.07.2009 р.(а.с. 19)

14.07.2009 р. на підставі акту затримання до Товариського суду було подано подання генерального директора ОСОБА_2 для розгляду і прийняття мір громадського впливу до комірника побутового цеху ОСОБА_1 (а.с.22)

14.07.2009 р. на засіданні Товариського суду було розглянуте подання генерального директора за участю ОСОБА_1, яка визнала факт крадіжки.

Товариським судом встановлено, що ОСОБА_1 скоїла крадіжку продукції фабрики на суму 41,25 грн. Суд вирішив поставити перед адміністрацією підприємства питання про звільнення її з роботи на підставі п.8 ст.40 КЗпП України, за розкрадання майна власника.(а.с.23-27).

14 липня 2009 року ОСОБА_1 звільнена з посади комірника побутового цеху АТЗТ "Харківська бісквітна фабрика" згідно п.8 ст.40 КЗпП України, що підтверджується наказом № 183-п генерального директора підприємства ОСОБА_2 від 14.07.2009 р. (а.с.27)

Суд вважає безпідставним посилання позивачки на те, що вона не була визнана винною у адміністративному правопорушенні, що матеріали про адміністративне правопорушення товариським судом не розглядаються, а повинні розглядатися органом до компетенції якого входить накладення адміністративного стягнення, оскільки Указом Президії Верховної ради Української РСР № 1852-1Х від 23 березня 1977 року з останніми змінами від 18 березня 1991 року № 838-ХП було затверджене Положення про товариські суди Української РСР.

18.11.2004 року головуючим зборів трудового колективу ОСОБА_3 затверджено Положення про товариський суд на АТЗТ "Харківська бісквітна фабрика".

Згідно ст..7 п.5 " Положення про товариські суди", товариський суд уповноважений розглядати справи про дрібне хуліганство, дрібне розкрадання державного або громадського майна, дрібну спекуляцію. На підставі ст.Лб цього Положення товариський суд уповноважений застосовувати до винної особи заходи громадського впливу.

Відповідно до п.8 ст.40 КЗпП України трудовий договір може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у разі вчинення за місцем роботи розкрадання ( в тому числі дрібного) майна власника, встановленого вироком суду, що набрав законної сили, чи постановою органу, до компетенції якого входить накладення адміністративного стягнення або застосування заходів громадського впливу.

Товариський суд за скоєння ОСОБА_1 дрібної крадіжки застосував до неї один із заходів впливу, яким порушив перед адміністрацією підприємства питання про звільнення її з роботи на підставі п.8 ст.40 КЗпП України, за розкрадання майна власника.

Рішення Товариського суду ОСОБА_1 у встановлений 10 денний строк не оскаржила. Згідно акту від 14.07.2009 р. складеного зав.генерального директора по персоналу ОСОБА_4, зав. тарним складом ОСОБА_5, ст.. інспектором відділу кадрів ОСОБА_6 ОСОБА_1 після закінчення засідання товариського суду було запропоновано ознайомиться з наказом про звільнення, отримати трудову книжку та остаточний розрахунок. ОСОБА_1 до відділу кадрів для ознайомлення з наказом і отримання документів не з'явилася, (а.с.29)

Суд вважає, що товариський суд на підприємстві діяв у відповідності зі ст..7 п.5, ст.16 "Положення про товариські суди", тому підстав для поновлення позивачки на посаді комірника побутового цеху не вбачає.

Відмовляючи позивачки у позові про поновлення на роботі, суд також відмовляє позивачки в частині позовних вимог про відшкодуванні моральної шкоди та розміщення на прохідній підприємства оголошення про вибачення за розповсюдження недостовірної інформації стосовно вчинення ОСОБА_1 крадіжки.

На підставі викладеного, керуючись ст.хт.10,11,60, 212-215 ЦПК України, ст..4О п.8 КЗпП України, ст..7 п.5, ст.16 "Положення про товариські суди", суд

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до Акціонерного товариства закритого типу "Харківська бісквітна фабрика", 3-я особа: ОСОБА_2 про поновлення на роботі відмовити.

Рішення може бути оскаржене в судову палату з цивільних справ апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Суддя