Апеляційний суд Івано-Франківської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2010р. м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Беркій О.Ю.,

суддів Мелінишин Г.П., Проскурніцького П.І., секретаря Сідорука А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Балинцівської сільської ради, Коломийського міжрайонного бюро технічної інвентаризації, ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи Перша Снятинська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус ОСОБА_4 про визнання недійсним рішень, свідоцтв про право власності, договору купівлі-продажу, визнання права власності та права користування земельною ділянкою, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 на рішення Снятинського районного суду від 27 жовтня 2009 року,-

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_6, відповідача ОСОБА_3,

В с т а н о в и л а:

Рішенням Снятинського районного суду від 27 жовтня 2009 року в позові ОСОБА_1 до Балинцівської сільської ради, Коломийського міжрайонного бюро технічної інвентаризації, ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи Перша Снятинська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус ОСОБА_4 про визнання недійсним рішень, свідоцтв про право власності, договору купівлі-продажу, визнання права власності та права користування земельною ділянкою відмовлено.

На дане рішення представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, у якій посилається на те, що судом неправильно застосовано норми матеріального права та допущено невідповідність висновків суду обставинам справи. Так, зазначає, що

_____________________________________________________________________________

Справа № 22-ц-36/2010р. Головуючий у 1 інстанції Потятинник Ю.Р.

Категорія 37 Доповідач Беркій О.Ю.

судом не взято до уваги, що на час видачі свідоцтва на право власності в господарстві проживала тільки ОСОБА_7 М, а ОСОБА_7 хоча і була зареєстрована в господарстві, однак проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 і працювала там нянею, а тому висновок, що частка ОСОБА_8 не була виділена і ОСОБА_7 була членом колгоспного двору є невірним.

Судом невірно зроблено висновок, що нею пропущено строк прийняття спадщини, оскільки в день смерті ОСОБА_8 вона прийняла спадщину, доглядала за будинком, мала від нього ключі до кінця 2007 року і до 2008 року обробляла земельну ділянку.

Судом не звернуто уваги на фальшивість рішення №4 від 27 лютого 1996 року, оскільки 11 листопада 1987 року виконкомом Снятинської райради було видано свідоцтво на право власності на будинок і дане свідоцтво не анульовано і не визнано недійсним.

Незважаючи на це після смерті ОСОБА_8 сільвиконкомом проведено поділ спільної власності в рівних частинах. Згідно відповіді держархіву Снятинської РДА протокол та дане рішення відсутнє. Факт фальсифікації свідчить і те, що сільською радою видано свідоцтво на право власності на цілий будинок ОСОБА_7, а не на ?.

Судом не зясовано, хто і з якого часу користувався земельною ділянкою після смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_7

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 ОСОБА_6 доводи апеляційної скарги підтримав по вищенаведених мотивах.

Відповідач ОСОБА_3 апеляційну скаргу заперечив, посилаючись на її безпідставність.

Відповідач ОСОБА_2, представники Балинцівської сільської ради, Коломийського МБТІ, Снятинської державної нотаріальної контори та приватний нотаріус ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, хоча про час та місце судового розгляду належним чином були повідомлені.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Судом встановлено, що господарство по вул. Ірчана, 5 в с. Балинці Снятинського району було колгоспним двором, членами якого були сестри ОСОБА_8 та ОСОБА_7 Після смерті ОСОБА_8 в 1989 році, яка була головою двору, в господарстві залишилася ОСОБА_7, яка станом на 15 квітня 1991 року була зареєстрована в даному господарстві і була членом двору. Після смерті ОСОБА_7 15 квітня 1997 року, на підставі її заповіту від 25 червня 1996 року ОСОБА_2 було оформлено свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 30 серпня 2006 року та зареєстровано право власності в Коломийському МБТІ. 6 лютого 2008 року за договором купівлі-продажу ОСОБА_2 відчужив будинковолодіння ОСОБА_3.

Зазначені обставини підтверджуються поясненнями сторін, виписками з погосподарських книг Балинцівської сільської ради за 1983-1990р.р. та 1996-2000 р.р., довідками Балинцівської сільської ради, матеріалами інвентарної справи на будинковолодіння та іншими доказами.

За таких обставин суд дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_7 була членом колгоспного двору ОСОБА_8 і після її смерті спадщина в цьому дворі не відкривалась, оскільки ОСОБА_7 залишилась в ньому останнім членом.

Тому необгрунтованими є доводи скарги про те, що ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1, який був неповнолітнім на час смерті ОСОБА_8, прийняла спадщину за заповітом, оскільки на той час загальні положення про спадкування застосовувалися тільки тоді, якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишалось.

Вирішуючи спір, суд правильно взяв до уваги ст. 563 Цивільного кодексу в редакції 1963 року, оскільки майно двору належало на праві сумісної власності його членам ОСОБА_8 та ОСОБА_7 (ст. 120 Цивільного кодексу). Коли ж ОСОБА_8 померла, ОСОБА_7 на тих же підставах продовжувала володіти і користуватись цим майном. Після її смерті ОСОБА_2 у встановленому порядку отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом згаданого майна.

Доводи апелянта в скарзі на те, що ОСОБА_7 не набула права власності на майно колгоспного двору, оскільки в господарстві не проживала, не працювала в агрофірмі Нива, а здійснювала догляд за дітьми і постійно проживала в Коломийському районі не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються даними погосподарських книг,пенсійною справою ОСОБА_7 та довідкою сільської ради про факт її реєстрації в колгоспному дворі станом на 15 квітня 1991 року. Крім того, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 і на час виникнення спірних правовідносин була непрацездатною.

Посилання апелянта на фальсифікацію рішення Балинцівської сільської ради від 27 лютого 1996 року за №4 спростовується матеріалами інвентарної справи на будинковолодіння, де наявний оригінал даного рішення, на підставі якого було видано свідоцтво на право власності на будинковолодіння та зареєстровано право власності в Коломийському МБТІ.

Колегія суддів вважає, що зазначення судом в мотивувальній частині рішення про пропуск позивачем строку позовної давності не може бути достатньою підставою для скасування правильного по суті рішення.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Снятинського районного суду від 27 жовтня 2009 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з часу набрання нею законної сили.

Головуюча О.Ю. Беркій

Судді: Г.П. Мелінишин

ОСОБА_9