Ленінський районний суд м.Дніпропетровська
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
15 жовтня 2010 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Шавули В.С.,
при секретарі Коваленко А.А.;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави, -
-235,57 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом;
-11,17 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором.
В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 24 травня 2007 року між сторонами укладено договір застави автотранспорту № 2007-ПМ-54, згідно умов якого відповідач надав в заставу належне йому майно, а саме: автомобіль Мерседес Спрінтер (модель: 310 DПЕ, рік випуску: 1999, тип ТЗ Автобус-D, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_3.
В судовому засіданні представник позивача за довіреністю - ОСОБА_2, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідач - ОСОБА_1, в судове засідання не з'явився. Про час, день та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Причини неявки у судове засідання не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу дострокового повернення грошових коштів у зв'язку із порушенням його виконання.
Суд вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.
Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
При цьому, якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.
В забезпечення виконання умов кредитного договору між сторонами було укладено договір застави автотранспорту № 2007-ПМ-54 від 24 травня 2007 року, згідно умов якого відповідач надав в заставу належне йому майно, а саме: автомобіль Мерседес Спрінтер (модель: 310 DПЕ, рік випуску: 1999, тип ТЗ Автобус-D, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1) (а.с. 10-12).
Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
За змістом ст.589 ЦК України, п.15.8.1 договору застави, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави, за рахунок якого має право задовольнити свої вимоги у повному обсязі, який визначається на момент фактичного задоволення.
Як передбачено ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяжувач має право продати предмет забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем або на публічних торгах.
Таким чином, оскільки відповідач порушив умови кредитного договору, добровільно не сплатив заборгованість за кредитним договором забезпеченим заставою, суд вважає за необхідне звернути стягнення на майно, а саме: автомобіль Мерседес Спрінтер (модель: 310 DПЕ, рік випуску: 1999, тип ТЗ Автобус-D, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1), шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання Заставодержателем договору купівлі-продажу Предмету застави від імені Заставодавця.
На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 1700,00 грн. та витрат на інформаційно - технічне забезпечення у розмірі 250,00 грн.
На підставі викладеного і керуючись ст. 20 Закону України «Про заставу», п.2 ч.1 ст.26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст. ст. 526, 589, 590, 615, 625 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 11, 57-60, 88, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави - задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Вступна та резолютивна частини рішення оголошені в судовому засіданні 15 жовтня 2010 року.

Повністю рішення складено 18 жовтня 2010 року.

Суддя В.С. Шавула