Справа №22ц-1092/10р Категорія 37
Головуючий у 1 інстанції Салій В.В. Доповідач: Мікуш Ю.Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року 07 червня колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого

Суддів

при секретарі:

ОСОБА_1

ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4

з участю сторін, адвоката ОСОБА_5 на стороні ОСОБА_6, представника ОСОБА_7 на стороні апелянтів

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_8, ОСОБА_9 на рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 28 грудня 2009

встановила:

Оскаржуваним рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 28 грудня 2009 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_10 про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_11 (правонаступник ОСОБА_6В.) до ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно.

Позов ОСОБА_11 (правонаступник ОСОБА_6В.) задоволити частково. Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_11 після смерті сина ОСОБА_12, який помер 29 листопада 1997 року. В інших позовних вимогах відмовлено.

Позов ОСОБА_10 до ОСОБА_13 про поділ будинку, усунення перешкод користування власністю та відшкодування упущеної вигоди задоволити частково. Провести розподіл магазину „Затишок, що знаходиться в м.Жидачеві по вул. Шашкевича, 12 згідно висновку № 3656 будівельно-технічної експертизи від 05 червня 2006 року, а саме:

-ОСОБА_13 виділити приміщення площею 51,05 кв.м. та приміщення площею 12,4 кв.м. - всього приміщення площею 63,45 кв.м.

-ОСОБА_10 виділити приміщення площею 47,25 кв.м приміщення площею 16,6 кв.м. - всього приміщення площею 63,45 кв.м. В інших позовних вимогах відмовити.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Г.Т.

В апеляційній скарзі зазначають, що вважають оскаржуване рішення суду незаконним в частині встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_8 В А

після смерті сина ОСОБА_12, який помер 29 листопада 1997 року, відмови відшкодування упущеної вигоди за вчинення перешкод у користуванні спільним майном.

Вважають, що в суду не було жодних доказів, які б давали правові підстави вважати ОСОБА_11 таким, що прийняв спадщину після смерті свого сина ОСОБА_14, померлого в 1997 p. І

Доводи, зазначені позивачем ОСОБА_11 в позовній заяві від 26.11.2003 р. про відмову нотаріуса прийняти від нього заяву на прийняття спадщини є голослівними та суперечать листу державного нотаріуса з( 20.05.1998 р. за № 313-314, що знаходиться у матеріалах спадкової справи № 164.

Судом не взято до уваги їх пояснення про те, що всі ощадні книжки, що належали померлому її чоловікові ОСОБА_12, були повернені їй особисто покійною його матірю ОСОБА_15 Що стосується інших речей ( килим, ліжка та інше майно), то ці речі ще за час спільного життя і при житті її чоловіка було подаровано його племінниці ОСОБА_16

Судом при розгляді справи порушені також норми цивільно- процесуального законодавства, а саме: після смерті ОСОБА_11 в серпні 2008 року, суд не зупинив розгляд справи до вступу правонаступників, а після 6- місяців в порушення вимог ст.204 ЦПК України ухвалою суду не відновив провадження у справі.

Вважає безпідставною відмову суду у закритті провадження у справі після смерті ОСОБА_11, який не прийняв при житті спадщини після смерті свого сина ОСОБА_14, померлого в 1997 р.

Судом не взято до уваги її вимог щодо відшкодування упущеної вигоди, мотивуючи формальністю договору по оренді не житлового приміщення від квітня 2006 року з ПП ОСОБА_17 Крім того, суд, отримавши довідку з Жидачівської ДПІ з даними про дохід підприємця ОСОБА_6 від торговельної діяльності, який відображається сукупно по всіх належних їй торгових обєктах (три обєкти торгівлі), відмовив у стягненні упущеної вигоди.

Безпідставним було об'єднання судом справ щодо спадщини та щодо стягнення упущеної вигоди, оскільки ці позови не є однорідними, ЧИМ порушено вимоги ст. 126 ч.1 ЦПК України.

Просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_11 після смерті сина ОСОБА_12, померлого 29.Х1.1997 року та закрити в цій частині провадження по справі.

Рішення суду в частині відмови у стягненні упущеної вигоди скасувавати та задоволити їх позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на підтримання апеляційної скарги та виступ їх представника ОСОБА_7, заперечення з приводу апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 303 ч.1 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Матеріалами справи встановлено, що 29 листопада 1997 року помер ОСОБА_12, який проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1.

В Жидачівську державну нотаріальну контору за прийняттям спадіщини із заявами звернулися дружина померлого ОСОБА_10 та їхні двоєдітей: ОСОБА_8, ОСОБА_18 (матеріали спадкової справи 41 т.2 справи).

Заявники на прийняття спадщини ОСОБА_10, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зазначили у своїх заявах, що крім них спадкоємцями померлого ОСОБА_12 є його батьки: батько ОСОБА_11 та мати ОСОБА_15 Виходячи із вище зазначеного, державний нотаріус Жидачівської ДНК ОСОБА_15 направила ОСОБА_11 та ОСОБА_15 листа за № 313-314 від 20.05.2008 р. у якому розяснила їх право на звернення із заявою у ДНК за оформленням спадщини після смерті сина ОСОБА_12, померлого 29.11.1997 року у відповідності до ст. 529 ЦК в ред. 1963 р. Відповіді-звернення із заявою у держнотконтору за оформленням спадщини від ОСОБА_11 та ОСОБА_15 не поступало.

Лише в 2003 році позивач ОСОБА_11 звернувся в суд з позовом про встановлення факту прийняття ним спадщини, визнання права власності на спадкове майно.

Відповідно до ст. 549 ЦК України в ред. 1963 р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Задовільняючи позовні вимоги ОСОБА_11 (правонаступник ОСОБА_6В.), суд виходив з того, що позивач ОСОБА_11 фактично прийняв спадщину, поскільки у нього знаходилися речі померлого, ощадна книжка, килим, ліжка померлого ОСОБА_12

З такими висновками суду погодитись не можна.

В суді апеляційної інстанції встановлено, що килим та ліжка належали при житті подружжю ОСОБА_12 та ОСОБА_10

Після проведення ремонту та зміни хатньої обстановки в м.Жидачів вул. Шашкевича 99/12 в 1994-1995 p.p. вище зазначені речі були передані на зберігання матері ОСОБА_10, а в 2001 році подаровані чоловіковій племінниці ОСОБА_16 Отже, в період з 29 листопада 1007 р. по 29 травня 1998 p., тобто в шестимісячний строк після смерті ОСОБА_12 його батько, позивач по справі ОСОБА_11 - правонаступник ОСОБА_6 зазначених речей не мав, ними не користувався, а відтак останнього не можна вважати таким, що прийняв спадщину. Щодо ощадної книжки-рахунку № 07700012, філії № 6313 Жидачівського ВОБ, то згідно пояснень відповідачів така дійсно знаходилась у матері померлого ОСОБА_10В, - ОСОБА_15 та загубилася. Однак, після її смерті у 1998 році, книжку повернула її дочка ОСОБА_13, передавши дружині померлого ОСОБА_10

Колегія суддів розцінює даний факт як такий, що батьки ОСОБА_11 та ОСОБА_19 не претендували на спадщину після смерті сина ОСОБА_12, померлого 29.11.1997 року.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що причиною звернення до суду ОСОБА_11 лише в 2003 р. стало погіршення стосунків між його дочкою ОСОБА_13 та невісткою померлого сина ОСОБА_10

Виходячи із вище зазначеного, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду в частині встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_11 після смерті сина ОСОБА_12, померлого 29 листопада 1997 р. слід скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_11 (правонаступник ОСОБА_6В.).

Підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є відповідно до ст. 309ч.1п.1 ЦПК України неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи.

Щодо вирішення спору в частині позовних вимог ОСОБА_10 до ОСОБА_13 про стягнення упущеної вигоди, та відмови в цій частині позовних вимрг, то колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду в цій частині підлягає до скасування з направленням справи на новий судовий розгляд суду першої інстанції.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачка ОСОБА_10 та відповідачка ОСОБА_13 являються фізичними особами - підприємцями (а.с.275 ч.2, 132 ч.2), спір щодо стягнення упущеної вигоди стосується та випливає із їх господарської діяльності, а тому суду слід було б ще раз перевірити зазначені обставини та визначити питання підсудності щодо заявлених вимог.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.2, 309ч.1п.1, 314 ч.2, 316 ЦПК України, - колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_9 задоволити частково.

Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 28 грудня 2009 року в частині спору про спадщину скасувати та ухвалити в цій частині нове рашення, яким в позові ОСОБА_11 (правонаступник ОСОБА_6В.) до ОСОБА_10, ОСОБА_10 О Т., ОСОБА_20 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно ОСОБА_11 (правонаступник ОСОБА_21В.) після смерті сина ОСОБА_11 Т померлого 29 листопада 1997 р. відмовити.

Рішення в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_10 до ОСОБА_13В про стягнення упущеної вигоди скасувати та справу в цій частині направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене до Верховного Суду України на протязі 2-х місяців.

Головуючий:

Судді: