Апеляційний суд Кіровоградської області
Справа № 22- 7581 2010 р. Головуючий у 1 Інстанції -Галаган О.В.
Категорія 20 Доповідач - Дуковський О.Л.
РІШЕННЯ

Іменем України 24листопада 2010 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

Головуючої - Єгорової С.М.

Суддів -Дуковського О.Л., Савченко С.О.

При секретарі - Демешко Л.В.

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 червня 2010 року.

Заслухавши доповідача, позивачку та її представника, вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2009 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Акціонерного будівельного товариства закритого типу «Інгул-Фінтраст», ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та визнання права власності на квартиру.

В обгрунтування позову зазначила, що в жовтні 1992 року вона була прийнята на роботу в АБО «Інгул», а в жовтні 1994 року переведена на роботу до його правонаступника АБТ ЗТ «Інгул-Фінтраст». В грудні 1997 року підприємством їй була представлена для проживання квартира № 17 в гуртожитку сімейного типу по вул. Металургів 32 в м. Кіровограді, а 20.08.1998 року вона отримала спеціальний ордер на займане житло, виданий на підставі спільного рішення адміністрації та профкому підприємства, в якому проживає і зареєстрована по даний час.

24 вересня 2001 року АБТ ЗТ «Інгул-Фінтраст» подарувало їй, з нотаріальним оформленням квартиру № 3 в цьому ж будинку, але реального заселення в дану квартиру не відбулося, оскільки на законних підставах там проживала інша особа, а питання про її виселення, чи втрату права користування житлом ніким не ставилося. В зв'язку з цим судовим рішенням договір дарування було визнано недійсним.

Власник будинку - відповідач АБТ ЗТ «Інгул-Фінтраст» вважаючи, що з метою покращення житлових умов вона перейде мешкати у квартиру № 3 та

1

звільнить квартиру № 17, уклав з фізичною особою ОСОБА_1 угоду про купівлю-продаж квартири № 17, нотаріальне оформлення якої відбулося 22.11.2001 року. Дану угоду позивачка просить визнати недійсною, так як іншого житла окрім кв. № 17 не має, добросовісно оплачує всі комунальні послуги за займане житло і проживає там на законних підставах, з чим погоджуються і АБТ ЗТ «Інгул-Фінтраст»

Дослідивши зібрані по справі докази суд позов задовольнив частково.

Визнав недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 укладений 22.11.2001 року між АБТ ЗТ «Інгул-Фінтраст» і ОСОБА_1, а в іншій частині позову відмовив.

Послався на те, що договір укладений з порушенням чинного законодавства, так як на момент відчудження житла воно не було вільним і на законних підставах його займала позивачка. Відмова в задоволенні позову в частині визнання права власності на житло обгрунтована відсутністю для цього правових підстав.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду в частині задоволення позовних вимог, та про ухвалення нового рішення в справі про відмову в позові в повному обсязі.

В ній зазначається, що суд не дослідив всіх обставин по справі, дослідженням дав неправильну оцінку, невірно застосувавши норми матеріального права.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню. Правовідносини, що оскаржуються, виникли у 2001 році і регулюються цивільним кодексом УРСР в редакції від 01.01.1964 року, Законом України «Про власність» від 15.04.1991 року та Житловим кодексом Української РСР від 21.12.1983 року.

Судом правильно встановлені обставини спірних правовідносин сторін, але їм дана неправильна юридична оцінка і до них неправильно застосовані норми матеріального права.

Задовольняючи позов в частині визнання договору недійсним суд виходив з того, що власник не міг розпоряджатися своїм майном, оскільки воно було обтяжене правами 3-ї особи, а ордер виданий на ім'я позивачки в судовому порядку недійсним не визнавався.

З цим погодитись не можна.

З урахуванням положень ст. ст. 55,124 Конституції України та відповідно до ст. З ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим кодексом звернутися до суду, за захистом свого порушеного права.

Власник кв. № 17 відповідач ОСОБА_1 з позовом про визнання недійсним ордеру виданому позивачці на займане житло не звертався. Перехід права власності на житло від одного власника до другого не позбавляє позивачку житлових прав передбачених ЖК України. ОСОБА_1 придбав квартиру № 17 на законних підставах. Позивачкою не доведено

2

того, що форма чи зміст угоди купівлі-продажу квартири суперечить вимогам чинного законодавства.

Ухваливши рішення про задоволення позову суд упередив порушення житлових прав ОСОБА_2 в майбутньому, не взявши до уваги тієї обставини, що предметом позову можуть бути вже порушені права, свободи чи інтереси громадян.

Слід також зазначити, що сторони угоди купівлі-продажу квартири її не оспорюють, погоджуються з її правовими наслідками, а ордер виданий позивачці на підставі спільного рішення адміністрації та профкому АБТ ЗТ «Інгул-Фінтраст» за своїм правовим значенням не відповідає вимогам передбаченим ст. 58 ЖК України. Таким чином договір від 22.11.2001 року укладений з дотриманням вимог ст. ст. 41, 42, 224 ЦК Української РСР. За даних обставин колегія суддів вважає, що ОСОБА_2 необхідно відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-316, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 4 червня 2010 року в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу АДРЕСА_2, укладеного 22.11.2001 року між Акціонерним будівельним товариством закритого типу «Інгул-Фінтраст» та ОСОБА_1 - скасувати і в цій частині в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

З