Краснопільський районний суд Сумської області
Справа № 2-650/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2010 року смт. Краснопілля

Краснопільський районний суд Сумської області в складі: головуючого - судді Косар А.І.

за участю

секретаря судового засідання Литвин А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Краснопільського районного суду Сумської області смт. Краснопілля цивільну справу позовного провадження

за позовною заявою ОСОБА_1

до управління пенсійного фонду України в Краснопільському районі Сумської області

про нарахування та виплату недоотриманої щомісячної доплати до пенсії як дитині війни

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, подала позов проти відповідача, управління пенсійного фонду України в Краснопільському районі Сумської області (далі по тексту УПФУ в Краснопільському районі Сумської області) у звязку з порушенням ним нарахування та виплати щомісячної доплати до пенсії як дитині війни.

14 червня 2010 року відкрито провадження у даній справі.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що вона належить до соціальної категорії «Дитина війни» та відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 01 січня 2006 року має право на отримання соціальної допомоги в розмірі 30% від мінімального розміру пенсії за віком, а відповідач всупереч Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, яким були визнані неконституційними положення п. 41 Розділу 11 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»», здійснював нарахування та виплату підвищення до пенсії в значно меншому розмірі, а саме у розмірі 10 % від мінімальної пенсії за віком. При прийнятті Закону України «Про державний бюджет України на 2010 рік» дія Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не зупинялася і не скасовувалась.

Просила визнати дії УПФУ в Краснопільському районі Сумської області неправомірними та зобов'язати його нарахувати та виплатити їй, як дитині війни, недосплачену щомісячну державну соціальну допомогу (або доплату до пенсії) з 01 січня 2009 року з урахуванням фактичних виплат у 2009 2010 роках та стягнути судові витрати.

Відповідач надав заперечення на позов, в яких просить суд в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своїх доводів зазначив про необґрунтованість доводів позову щодо застосування до спірних правовідносин ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування , оскільки розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених за цим Законом. На законодавчому регулюванні виплат дітям війни існує прогалина у відсутності механізму вирахування мінімальної пенсії за віком. Постановою Кабінету Міністрів України від 28.06.2008 р. № 530 « Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» передбачено виплати підвищення до пенсії особам, які мають статус дитини війни у наступних розмірах: з 22 травня 48,10 грн., з 1 липня 48,20 грн., з 1 жовтня 49,80 грн. У 2009 -2010 роках виплата підвищення до пенсії особам, які мають статус дитини війни, становить 49,80грн.

Крім того, відповідач вважає свої дії щодо невиплати позивачу доплати до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» правомірними, оскільки фінансування виплат по вказаному закону проводиться із Державного бюджету України, який затверджує Верховна Рада України, а не з бюджету Пенсійного фонду України, який затверджує Кабінет Міністрів України.

Позивач та представник відповідача на судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини справи, на яких грунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, має статус «Дитини війни», що підтверджується пенсійним посвідченням /ас. 6/.

Враховуючи зазначений статус позивача, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач підвищення до пенсії здійснював щомісяця протягом 2009 року та січня квітня 2010 року у розмірі по 49,80 грн. щомісяця., що підтверджується довідкою управління пенсійного фонду /ас. 7/.

Із заперечень УПФУ в Краснопільському районі Сумської області , встановлено, що відповідач не здійснює позивачу зазначених виплат, посилаючись на невизначеність розрахункової величини (мінімальної пенсії за віком) для розрахунку підвищень до пенсії категорії громадян, які мають статус дітей війни.

Виходячи із встановлених обставин справи та досліджених доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»(у редакції від 18.11.2004, чинній у 2009 році) дітям війни пенсії або щомісячне грошове довічне утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 7 Закону України Про соціальний захист дітей війни, фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік»Кабінету Міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні правовідносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України «Про соціальний захист дітей війни» залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

28 травня 2008 року Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», відповідно до пункту 8 якої встановлено, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у твердих розмірах: з 22 травня 48, 10 гривні, з 1 липня 48,20 та з 1 жовтня 49,80 гривні.

Статтею 70 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік», який прийнятий 27.04.2010 року і набирає чинності з дня його опублікування та застосовується з 1 січня 2010 року, Кабінету Міністрів України надано право у 2010 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Крім того , дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у 2009 - 2010 роках також не зупинялась і не скасовувалась.

Отже, нарахування та виплата у 2009 2010 роках дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Звернення до суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

При вирішенні справи має застосовуватись принцип верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, суд вважає, що правовідносини, що виникають в процесі реалізації права на отримання підвищення пенсії основані на принципі юридичної визначеності.

Крім того, згідно п.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та протоколи до неї і практику Європейського Суду, як джерело права.

Відповідно до ст.1 Протоколу №1 до Конвенції: «Кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Таким чином, доводи відповідача, в частині неврегульованості на законодавчому рівні порядку здійснення доплат особам, які мають статус дітей війни не може бути підставою для їх не здійснення або відмови в задоволенні позову та розцінюються судом, як змога уникнути цивільно-правової відповідальності.

Щодо доводів стосовно відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, суд зазначає наступне.

Сторонами по справі не заперечується, що позивач, відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни має право на отримання доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо застосування положення ч.3 ст.28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачкою конституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни.

Також, суд відхиляє доводи відповідача щодо не визначеності на законодавчому рівні питання відносно органу на який покладено обовязок здійснення виплат підвищення до пенсії особам, які мають статус дитини війни.

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення Про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2002 року за №121/2001 і здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України „ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Таким чином, обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивачу, передбаченої ст.6 Закону України „ Про соціальний захист дітей війни покладено на управління пенсійного фонду України в Краснопільському районі Сумської області , за місцем проживання позивача.

Враховуючи, що держава взяла на себе обовязок щодо виплати позивачу 30% доплати до пенсії та поклала виконання цього обовязку на центральний орган виконавчої влади Пенсійний фонд України, який діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, але вони не вчинили жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати, суд вважає, що вони не виконали своїх повноважень без поважних причини.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач свій процесуальний обов`язок виконав в повній мірі, а відповідач, навпаки, не спростував доводи позивача.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що відповідач має нарахувати та виплатити на користь позивача доплату до пенсії, відповідно до статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове пенсійне страхування за період з 01 січня 2009 року по 19 липня 2010 року. з урахуванням фактичних виплат.

При цьому є наявними правові підстави для визнання неправомірними дії Управління пенсійного фонду в Краснопільському районі Сумської області в порушенні права на отримання підвищення до пенсії відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Оскільки рішення суду винесене 19 липня 2010 року, то й перерахунок повинен вчинятися до цієї дати, тому що в межах ЦПК України захисту підлягає порушене право. Встановлення обовязків на майбутнє, без врахування змін чинного законодавства, яке може мати місце, та без наявності спірних відносин є безпідставним.

Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України, з урахуванням положення пункту 34 статті 4 Декрету Кабінету Міністрів України, яким Пенсійний фонд України, його підприємства, установи й організації звільнено від сплати державного мита.

На підставі статей 8, 22, 46, 124, 129 Конституції України, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», ст.ст. 3, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» від 26.12.2008 року, Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Положення «Про Пенсійний Фонд України», затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України від 30.04.2002 року, постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» № 530 від 28 травня 2008 року, Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» від 27.04.2010 року, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 79,81, 88, 209, 212, 214 215, 217, 218 ЦПК України , суд , -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дії управління пенсійного фонду України в Краснопільському районі Сумської області незаконними.

Зобовязати управління пенсійного фонду України в Краснопільському районі Сумської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату до пенсії, відповідно до статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове пенсійне страхування починаючи з 01 січня 2009 року по 19 липня 2010 року, з урахуванням фактичних виплат здійснених в 2009-2010 роках.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з управління пенсійного фонду України в Краснопільському районі Сумської області 120 грн. 00 коп. витрат за інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи.

Компенсувати ОСОБА_1 51 грн. витрат по сплаті судового збору за рахунок держави .

На дане рішення може бути подано заяву про апеляційне оскарження на протязі 10 днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається протягом 20 днів з дня подачі заяви про апеляційне оскарження. Заява та скарга подаються до Сумського апеляційного суду через Краснопільський районний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо таку заяву було подано, але апеляційна скарга подана не була у строк, встановлений ст. 294 ЦПК, рішення суду набирає сили після закінчення цього строку. Якщо було подано апеляційну скаргу і рішення за цією скаргою не скасовано, воно набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А. І. Косар

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 23 липня 2010 року о 16 год.00 хв.