Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 2-40/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2010 року смт. Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області у складі

головуючого судді Нечуй Б.П.

при секретарі Маслаковій І.Ю.

з участю відповідача ОСОБА_1

представників ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лугини Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, Житомирської обласної дирекції ВАТ НАСК «Оранта» про відшкодування майнової та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом в якому, з урахуванням змінених позовних вимог, прийнятим судом під час розгляду справи, просив стягнути із ОСОБА_1 на його користь 3384 грн. на відшкодування шкоди, 1500 грн. моральної шкоди; стягнути з Житомирської обласної дирекції ВАТ НАСК «Оранта» в особі Лугинського відділення 795 грн. страхового відшкодування; витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи покласти на відповідачів.

Зазначені вимоги позивача, які представником позивача ОСОБА_2 підтримані в судовому засіданні, обґрунтовуються посиланням на те, що йому на праві власності належала корова українська чорно-ряба молочна по кличці «Чайка», вагою 450 кг, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Серед жителів села Калинівка Лугинського району, котрі мають в господарстві корів, на початку весни 2009 року була домовленість про черговість випасання худоби в череді та про відповідальність за збереження череди корів.

27 серпня 2009 року близько 7 год. ранку він передав корову для випасу в череді відповідачці ОСОБА_1

В цей же день він дізнався , що на пасовищі під час випасу череди корів відповідачкою, загинула його корова.

Вважає, що його корова загинула внаслідок недбалого виконання обовязків пастуха, тобто відповідачки.

З врахуванням вартості живої ваги великої рогатої худоби на момент загибелі корови, а також з врахуванням ваги померлої тварини, матеріальну шкоду він оцінює в розмірі 3384 грн. (тобто різниця між сумою придбання корови 4884 грн. і сумою виплаченою страховою компанією 705 грн. та 795 грн., які були отримані від Бердичівського мясокомбінату, як виручка за здане м'ясо).

В звязку із втратою корови позивач вважає, що зазнав також моральної шкоди, яку він оцінює у розмірі 1500 грн.

Відповідно до договору страхування майна та тварин, що належать громадянам від 01.04.2009 року укладеного між ним та Житомирською обласною дирекцією ВАТ НАСК «Оранта» в особі Лугинського відділення його корову було застраховано на суму 1500 грн., однак зазначеною страховою компанією було виплачено лише частину страхової суми -705 грн., тобто різницю між зданим мясом та страховою сумою, а не страхову суму повністю.

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що в той день пасла череду корів разом із собаками. Вважає, що її вини в тому, що загинула корова відповідача немає.

Представник Житомирської обласної дирекції ВАТ НАСК «Оранта» позовні вимоги в частині стягнення із Житомирської обласної дирекції ВАТ НАСК «Оранта» 795 грн. страхового відшкодування не визнала, суду пояснила, що зазначену суму коштів позивачу було виплачено через відповідачку ОСОБА_1

Заслухавши пояснення сторін, свідка, та дослідивши інші докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 7 ЦК України цивільні відносини можуть регулюватися звичаєм, зокрема звичаєм ділового обороту.

Звичаєм є правило поведінки, яке не встановлене актами цивільного законодавства, але є усталеним у певній сфері цивільних відносин.

В судовому засіданні було встановлено, що позивач був власником корови породи українська чорно-ряба молочна по кличці «Чайка» 14.03.2000 дати народження, вагою 400 кг. (а.с.20, 32).

Також в судовому засіданні було встановлено, що за усною домовленістю між власниками корів с. Калинівка Лугинського району із року в рік власники корів випасають свою худобу по черзі і несуть за неї відповідальність.

Відповідно до 526 ЦК України зобовязання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом було встановлено, що позивач 27.08.2009 року вигнав випасати свою корову на випас корів громадою села, де по черзі випасала худобу відповідачка ОСОБА_1, яка прийняла в стадо корову позивача та зобовязана була виконати обовязок по випасу та зберіганню корови позивача.

Згідно копії договору (свідоцтва) страхування майна та тварин, що належать громадянам від 01.04.2009 року серія МТ №1882784 (а.с. 35,36) між ВАТ НАСК «Оранта» в особі начальника Лугинського відділення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено зазначений договір. Згідно п. 2.1 розділу ІІ зазначеного договору була застрахована корова позивача чорно-ряба, вік 8 років, вагою 400 кг., страхова сума 1500 грн.

Згідно умов цього договору п. 4.73.3 п.п. 2 страхова компанія проводить виплату у розмірі різниці, між страховою сумою , встановленою Договором страхування на кожну голову, та виручкою, одержаною страхувальником від здачі тварини або мяса.

В судовому засіданні судом було встановлено, що 795 грн. позивач отримав від відповідачки ОСОБА_1, як виручку за здане м'ясо корови, а 705 грн. йому було виплачено страховою компанією.

Зазначене не заперечувала також в судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2

Таким чином, на виконання умов договору ВАТ НАСК «Оранта» відшкодувала позивачу 1500 грн. (705грн. різниця між страховою сумою + 795 грн.- виручка за здане мясо корови).

Із довідки від 22.09.2009 року №793, виданої Коростенським виробничо-торгівельно-заготівельним підприємством, судом встановлено, що станом на 27 серпня 2009 року закупівельна ціна на дорослу худобу середньої вгодованості складала 7,73 грн. (а.с. 27).

Із копії довідки від 24.11.2009 року №403, виданої Калинівською сільською радою, судом встановлено, що загибель тварини (корови) ОСОБА_2 сталася на громадському пасовищі, яке було виділено для громадського випасання худоби 30.03.1995 року Калинівською сільською радою, в урочищі «Біля смуги» (а.с.28).

Копією довідки, виданої Калинівською сільською радою від 16.09.2009 року (а.с.29) стверджується, що ОСОБА_4 являється власником загиблої корови.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» - коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, збитки відшкодовуються в повному обсязі відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, які її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

На підставі вище викладеного, оцінивши всі надані докази, суд приходить до висновку, що вину відповідачки ОСОБА_1 у загибелі корови позивача встановлено, і тому вона повинна відшкодувати заподіяну матеріальну та моральну шкоду.

Матеріальна шкода становить 1592,00 грн.:

-400 кг. (вага загиблої корови) х7,73 грн. (заготівельна ціна на дорослу худобу середньої вартості станом на 27.08.2009 року)=3092,00 грн.

-3092,00грн. 1500 грн.(страхове відшкодування)=1592,00 грн.

Моральну шкоду, врахувавши матеріальний стан відповідачки, а також те, що вона ніде не працює, задовольнити частково.

Згідно ст.. 88 ЦПК України стягнути із відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача 44,20грн. понесених витрат по сплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 208, 209,212, 214,215, 218 ЦПК України, ст.ст. 7, 11, 15, 16, 22, 23, 526, 1166, 1167 ЦК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 1592 грн..00 коп.. майнової шкоди та 500 грн. 00 коп.. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 44 грн..20 коп.. понесених витрат по сплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

Повне рішення суду виготовлено 5 листопада 2010 року.