Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
№ 2- 216
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2010 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі Ткаченко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди і витрат,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 05 червня 2006 року звернулися до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення матеріальної і моральної шкоди, витрат. Позивачі в своєму позові та в судовому засіданні посилалися на те, що вони є власниками квартири АДРЕСА_1. Тривалий час з 2002 року відповідач через свою недбалість заливає водою їх квартиру, про що складалися акти житлової організації, були і звернення до суду. 15 серпня 2005 року і 17 липня 2006 року відбулися чергові залиття їх квартири водою, причиною такого залиття стала недбалість того ж мешканця вище розташованої квартири (на той час відповідач) 11 цього ж будинку, який допустив залиття частини квартири позивачів, вказана обставина підтверджується актами житлової обслуговуючої організації. Цими залиттями квартири їм завдана матеріальна і моральна шкода. В добровільному порядку цього разу відповідач не бажає відшкодувати завдану шкоду. Просили стягнути на їх користь з відповідача завдану матеріальну шкоду матеріальну шкоду 3148 грн. 80 коп. по 1574 грн. 40 коп. кожному з позивачів, витрати на судовий збір 59 грн. 50 коп., на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 30 грн. і поштові витрати на оголошення в газеті 252 грн., всього витрати 341 грн. 50 коп. по 170 грн. 75 коп. кожному та моральну шкоду 20000 грн. по 10000 грн. кожному, а всього стягнути з відповідача на їх користь кожному по 3245 грн. 15 коп., задовольнивши позов в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши, що вина відповідача в залитті квартири позивачів не встановлена. Доказів на підтвердження шкоди немає, неправомірних дій стосовно позивачів не допускав відповідач. Моральної шкоди не завдавав, позовні вимоги безпідставні і просив в їх задоволенні відмовити в повному обсязі.

Вислухавши пояснення позивачів та представника відповідача, оцінивши надані та добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими частковому задоволенню.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 02 березня 2000 року позивач ОСОБА_1 з дружиною ОСОБА_2 придбали і мають у власності квартиру АДРЕСА_2, де вони зареєстровані і мешкають. Квартира № 11 (вище розташована безпосередньо над квартирою позивачів) цього будинку належала на праві власності відповідачу ОСОБА_3, де він мешкала до її продажу 03 серпня 2006 року.

15 серпня 2005 року і 17 липня 2006 року сталося залиття квартири позивачів водою. Викликаний представник КЖЕП 47 Жовтневого району м. Дніпропетровська обстежив житло позивачів, виявив дійсність залиття. Потім квартира позивачів обстежувалася комісією і було встановлено, що в результаті залиття були пошкоджені стеля, підлога та частково стіни (кахель та ін.) кухні та кімнат заявників, особисті речі, про що у встановленому порядку було складено акти від 16 серпня 2005 року і 17 липня 2006 року.

В судовому засіданні з вищевказаного і пояснень позивачів знайшла своє підтвердження та обставина, що вказане залиття квартири позивачів сталося з квартири відповідача в наслідок його недбалого ставлення до водопостачання, обєктивного спростування цього суду не надано.

Своїми неправомірними діями відповідач ОСОБА_3 порушила майнові права позивачів і завдав їм майнову шкоду, яка згідно з наданими чеками та квитанціями стосовно кошторисної вартості будівельних матеріалів і будівельно-відновлювальних робіт по квартирі позивачів складає 3148 грн. 80 коп..

Статтею 1166 ЦК України встановлено право особи на відшкодування у повному обсязі майнової шкоди, завданої неправомірними діями особистому немайновому праву. Цією ж статтею на особу, яка завдала шкоди покладено обов'язок відшкодувати її у повному обсязі.

Ст. 1167 ЦПК України містить підстави відповідальності за завдану моральну шкоду: моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті; моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи,а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Неправомірними діями вказаного відповідача також було завдано позивачам моральної шкоди, суд вважає підлягаючими частковому задоволенню і вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 3000 грн. з цього ж відповідача на користь позивачів, оскільки останнім дійсно завдано моральної шкоди: нервові хвилювання, моральні страждання, стресові ситуації, хвороба, безпідставне затягування питання про відшкодування шкоди і розгляд справи додатково спричинило нервові хвилювання, позивачі конче потребують матеріальної підтримки на законних підставах, але отримати не можуть в звязку з неправомірними діями вказаного відповідача, порушується звичний порядок життя сімї позивачів. Усвідомлення того факту, що через нього (позивача) його близькі та рідні вимушені змінити уклад свого життя, вживати додаткових зусиль і позбавлені через відповідача нормального відпочинку постійно пригнічувало і продовжує пригнічувати позивача; безсоння від болю та від хвилювань в результаті викликало не лише фізичну але й душевну біль, та завдало глибокої душевної травми; відношення відповідача до скоєного ним, який не тільки не робить ні чого для відшкодування завданої шкоди, але й не визнає своєї вини у скоєному і на протязі вже тривалого часу намагається виставити позивачів у вигляді осіб, що говорять неправду також завдає болю.

Не може суд прийняти до уваги заперечення представника відповідача проти позовних вимог, оскільки вони спростовуються вищенаведеним і нічим обєктивно не підтверджуються.

При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в ході судового засідання і підлягають задоволенню: слід стягнути з відповідача на користь позивачів матеріальну шкоду 3148 грн. 80 коп. по 1574 грн. 40 коп. кожному позивачу, витрати на судовий збір 59 грн. 50 коп., на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 30 грн. і поштові витрати на оголошення в газеті 252 грн., всього витрати 341 грн. 50 коп. по 170 грн. 75 коп. кожному позивачу та моральну шкоду 3000 грн. по 1500 грн. кожному позивачу, а всього стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 3245 грн. 15 коп. і на користь ОСОБА_2 3245 грн. 15 коп., в задоволенні решти позовних вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити.

Таким чином, позовні вимоги обгрунтовані і підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 19, 55, 124 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 23, 1166, 1167 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 11, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 і ОСОБА_2 матеріальну шкоду 3148 грн. 80 коп. по 1574 грн. 40 коп. кожному: ОСОБА_1 і ОСОБА_2, витрати на судовий збір 59 грн. 50 коп., на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 30 грн. і поштові витрати на оголошення в газеті 252 грн., всього витрати 341 грн. 50 коп. по 170 грн. 75 коп. кожному: ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та моральну шкоду 3000 грн. по 1500 грн. кожному: ОСОБА_1 і ОСОБА_2, а всього стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 3245 грн. 15 коп. і на користь ОСОБА_2 3245 грн. 15 коп.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження або в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя -