Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2010 року Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Іващенко С.О.

при секретарі Байбак О.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, Фрунзенська районна в м. Харкові рада про поновлення порушеного права користування житловим приміщенням та вселення та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_3, відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, Фрунзенська районна в м. Харкові рада про поновлення порушеного права користування житловим приміщенням та вселення, якою просила відновити її порушене право користування житловим приміщенням, вселивши її у АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначала, що власником однокімнатної ізольованої квартири житловою площею 16.70 кв. м., загальною площею 30.10 кв. м., розташованою за адресою АДРЕСА_2, був її син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. У вказаній квартирі зареєстрована з 2003 року позивачка. У 2008 році син ОСОБА_4 зареєстрував шлюб з відповідачем по справі ОСОБА_2. 02.09.2008 року ОСОБА_4 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть. Одразу ж після смерті сина відповідач по справі, не будучі власником вказаної вище квартири, стала чинити позивачу перешкоди у праві проживання в квартирі. Забравши усі правовстановлюючі документи на квартиру: технічний паспорт, свідоцтво про право власності, змінила замки у квартирі, та не впускає позивача до квартири, внаслідок чого вона змушена проживати у своєї сестри. З цього приводу позивач зверталась до Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, до дільничного інспектора, однак він повідомив, що ламати замки він не буде, щоб позивач зверталась до слюсарів та вселялась до квартири сама, якого не будь впливу з боку органів міліції на відповідача зроблено не було. Позивач неодноразово намагалась вселитись до місця своєї реєстрації, де знаходяться її речі, а саме: пральна машинка, холодильник, телевізор та інше, однак відповідач на неодноразові її прохання, пустити до квартири де позивач постійно проживає та є спадкоємицею за законом не реагує, відповідає відмовою, посилаючись на те, що вона є власником. З наведених вище причин позивач була вимушена звернутись з даним позовом до суду.

Відповідач ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_3, відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яким просила суд визнати ОСОБА_1 втратившою право користування житловою площею в квартирі АДРЕСА_3 та зобовязати відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області анулювати реєстрацію ОСОБА_1 за вищевказаною адресою. В обґрунтування зустрічного позову позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 зазначила, що власником спірної однокімнатної ізольованої квартири АДРЕСА_3 бив її чоловік ОСОБА_4, який помер 31.06.2008 року. 11.03.2010 року Дванадцятою Харківською державною нотаріальною конторою ОСОБА_2 було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 5/12 частини вказаної спірної квартири. Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 зареєструвалась у спірній квартирі лише 17.12.2003 року, однак ніколи там не проживала, про що свідчить відсутність у даній квартирі її спального місця, особистих речей. Також ОСОБА_1 ніколи не приймала участі у в оплаті за житлово комунальні послуги, та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 самостійно здійснювала платежі за квартиру. На підставі наведеного, позивач звернулась із зазначеним зустрічним позовом до ОСОБА_1

У судовому засіданні позивач за основним позовом ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, зустрічний позов ОСОБА_2 не визнала просила у його задоволенні відмовити, пояснивши наступне. Власником спірної квартири був її син ОСОБА_2, який помер 02.09.2008 року. З 2003 року в даній квартирі зареєстрована вона. Після смерті сина, її невістка ОСОБА_2 стала чинити їй перешкоди у проживанні в квартирі, змінила замки та не допускає за місцем реєстрації, мотивуючи це тим, що квартира їй не належить, а належить ОСОБА_2 та її дочці ОСОБА_3, відповідно до заповіту. Через дані обставини вона вимушена проживати у своєї сестри.

У судовому засіданні відповідач за основним позовом ОСОБА_2 позов ОСОБА_1 не визнала, просила в його задоволенні відмовити, свої позовні вимоги за зустрічною позовною заявою підтримала в повному обсязі просила їх задовольнити. Пояснивши, що перешкод у користуванні житловою площею ОСОБА_1 вона не чинила, остання не проживала та не проживає за місцем реєстрації, в квартирі немає її особистих речей, у звязку з чим вона вважає, що ОСОБА_1 втратила право на користування спірною квартирою.

Представник третьої особи за основним позовом Фрунзенської районної в м. Харкові ради у судове засідання не зявився, надав до суду заяву с проханням розглянути дану цивільну справу у його відсутності та винести рішення за наявними в матеріалах справи документами.

Третя особа ОСОБА_3 у судовому засіданні основний позов ОСОБА_1 не визнала, просила в його задоволенні відмовити, зустрічний позов ОСОБА_2 підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Пояснивши, що позивач за основним позовом доводиться їй бабусею, яка хоч і зареєстрована з 2003 року у спірній квартирі, але не проживає там, особистих іі речей в квартир немає.

Представник третьої особи за зустрічним позовом відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області у судове засідання не зявився, надав до суду заяву с проханням розглядати дану цивільну справу у його відсутності та винести рішення на розсуд суду.

Суд, вислухав пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає вимоги первісного позову ОСОБА_1 такими що підлягають задоволенню та вимоги зустрічного позову ОСОБА_5 такими, що задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Як вбачається з довідки про складі сімї та реєстрації, виданої 21.01.2010 року КП «Жилкомсервіс» дільниця № 53, у квартирі № 66 будинку № 11/2 зареєстрована позивач за первісним позовом ОСОБА_1 з 17.12.2003 року та її син ОСОБА_4 з 27.12.1995 року.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 186282 від 02.09.2008 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 4 ХМУЮ, ОСОБА_4, помер 31 серпня 2008 року.

Як вбачається з копії паспорту відповідача за первісним позовом ОСОБА_2, вона зареєстрована за адресою: м. Одеса, пр.. ОСОБА_6, 14АДРЕСА_4.

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 17 червня 1997 року, виданого Харківським міським центром приватизації, спірна квартира АДРЕСА_3 належала на праві приватної власності ОСОБА_4.

Як вбачається з заповіту від 19 травня 2008 року, посвідченого державним нотаріусом дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_7Ч, ОСОБА_4 заповів належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_3 у рівних частинах кожній ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочці ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3.

Судом встановлено, Відповідно до копії свідоцтва про шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 18.07.2008 року було укладено шлюб, після якого прізвище подружжя стало «Грібенко» (свідоцтво про шлюб серії 1-ВЛ № 094733 від 19.08.2008 року, видане Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану ХМУЮ).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 11 березня 2010 року, державним нотаріусом Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори, спадкоємцями зазначеного в заповіті майна, а саме: квартири АДРЕСА_3 після смерті ОСОБА_4 є його дружина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, та донька ОСОБА_3 по 5/12 часток кожній та мати ОСОБА_1 на 1/6 частку згідно ст.. 1241 ЦК України.

Відповідно до ст. 1241 ЦК України, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдовець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом.

Відповідно до копії паспорту позивач за первісним позовом ОСОБА_1 народилась 09 грудня 1927 року.

Згідно п.п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім′ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів.

У судовому засіданні встановлено з пояснень сторін, що між ними склались неприязні відносини, позивач за первісним позовом ОСОБА_1 не має змоги потрапити до місця своєї реєстрації та у квартиру, де вона має частку у праві власності, належних та допустимих доказів того, що відповідачем за первісним позовом ОСОБА_2 не чиняться перешкоди у користуванні та розпорядженні майном ОСОБА_1 суду не надано, натомість у ході судового розгляду встановлено, що позивач ОСОБА_1 не має вільного доступу до спірної квартири.

Відповідно до ст.. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України, № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року, зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року, відповідно до ст. 55 Закону України «Про власність» громадянин не може бути позбавлений права власності на своє майно, крім випадків, передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами.

У ході судового розгляду судом не встановлено законних підстав для позбавлення позивача за первісним позовом ОСОБА_1 права власності 1/6 частину спірної квартири.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 63, 64, 71, 72 Житлового Кодексу України, ст.. 3, 15, 317, 319, 321, ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 61 209, 212-215 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», Постановою Пленуму Верховного Суду України, № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року, зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, Фрунзенська районна в м. Харкові рада про поновлення порушеного права користування житловим приміщенням та вселення - задовольнити.

Поновити порушене право користування житловим приміщенням ОСОБА_1, вселивши її до квартири АДРЕСА_5.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_3, відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання заяви про апеляційне оскарження через Фрунзенський районний суд м.Харкова з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги або шляхом подачі апеляційної скарги у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано, якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження апеляційна скарга не подана після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, у разі подання апеляційної скарги після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: