Справа №2-2398/09 22.04.2010 22.04.2010 22.04.2010
Провадження №22-ц-540/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2010 року м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого Данилової О.О.,

суддів Лівінського І.В., Шаманської Н.О.,

при секретарі Голубкіній О.О.,

за участю позивачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

представника ДП «Лакталіс-Україна»

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 грудня 2009 року по цивільній справі за позовом

ОСОБА_1

до дочірнього підприємства « Лакталіс - Україна»

про оскарження дисциплінарних стягнень та зміни умов праці

У С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2009 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ДП «Лакталіс-Україна» про захист трудових прав.

Позивачка зазначала, що з листопада 2006 року працює на посаді менеджера по транспорту ДП «Лакталіс-Україна» з робочим місцем у м.Миколаєві . Наказами № 91 від 13 жовтня 2008 року та № 92 від 14 жовтня 2008 року їй оголошені догани за порушення правил внутрішнього трудового розпорядку (прогул та запізнення на роботу), а наказом № 96 від 21 листопада 2008 року - змінено істотні умови праці, а саме з 27 січня 2009 року встановлено неповний робочий день ( 4 год.).

Посилаючись на те, що притягнення її до дисциплінарної відповідальності проведено з порушенням встановленого порядку, з наказами вона ознайомилась лише у лютому 2009 року, а зміна умов праці не мала жодних підстав, ОСОБА_1 просила скасувати накази № 91 від 13 жовтня 2008 року, наказ № 92 від 14 жовтня 2008 року, наказ № 96 від 21 листопада 2008 року, зобов'язати відповідача нарахувати та сплатити різницю у заробітній платі з 9 лютого 2009 року та відшкодувати судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 грудня 2009 року позов задоволено частково. Накази № 91 від 13 жовтня 2008 року, № 92 від 14 жовтня 2008 року, № 96 від 21 листопада 2008 року визнано недійсними. На ДП «Лакталіс-Україна» покладено обов'язок нарахувати та виплатити позивачці різницю у заробітній платі у зв'язку зі змінами істотних умов праці. З відповідача стягнуто 1000 грн. витрат на правову допомогу.

В апеляційній скарзі представник ДП «Лакталіс-Україна» просив рішення скасувати, а в позові ОСОБА_1 відмовити. Апелянт посилався на безпідставність висновку суду про порушення порядку притягнення до дисциплінарної відповідальності та порядку проведення змін в організації виробництва, а також незаконне покладення обовязку виплатити різницю у заробітній платі.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 працювала на посаді менеджера по транспорту ДП «Лакталіс-Україна» департаменту логістики (м. Миколаїв) з листопада 2006 року. Наказом №91 від 13 жовтня 2008 року їй оголошено догану за прогул без поважних причин 19 вересня 2008 року ( а.с.4), а наказом № 92 від 14 жовтня 2008 року догану за запізнення на роботу 7 жовтня 2008 року на 1 годину та 8 жовтня того ж року на 45 хвилин (а.с.5).

Вирішуючи питання про законність притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності, суд виходив з того, що за характером роботи менеджер по транспорту координує транспортування продукції підприємства, яке здійснюється протягом доби поза межами чітко визначеного робочого часу ( з 9 до 18 год.). Такий характер роботи дає підстави для гнучкого графіку роботи та саморегулювання початку і закінчення робочого дня, як то передбачено п.5.6 Правил внутрішнього трудового розпорядку для керівників та спеціалістів, працівників ДП «Лакталіс-Україна» ( а.с.114-122).

Ці факти підтверджуються і листами фіксації пропускної системи підприємства ЗАТ «Лакталіс-Миколаїв» за вересень та жовтень 2008 року, з яких вбачається, що у період вересня-жовтня 2008 року ОСОБА_1 працювала за гнучким графіком, зокрема починала робочий день залежно від часу закінчення попереднього робочого дня та закінчувала роботу по необхідності.

Так, за листом фіксації пропускної системи 19 вересня 2008 року ОСОБА_1 перебувала на території підприємства з 18-29 год. до 19-08 год., з 19-17год. до 20-11 год., та з 23-41 год. до 0-04 год. 20 вересня 2008 року. Напередодні вона закінчила роботу о 23-57 год.

Лист фіксації пропускної системи за жовтень 2008 року також свідчить про саморегулювання початку та закінчення робочого часу ОСОБА_1 як 7 та 8 жовтня 2008 року, так і в інші дні.

Такий графік підтверджується і заявою позивачки від 5 вересня 2008 року до профспілкового органу ( а.с.110).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за прогул 19 вересня 2008 року та запізнення на роботу 7 та 8 жовтня 2008 року, а також порушення порядку, передбаченого ст.149 КЗпП, а тому обґрунтовано визнав накази № 91 від 13 жовтня 2008 року та № 92 від 14 жовтня 2008 року незаконними.

Підстав для скасування судового рішення в цій частині позовних вимог колегія суддів не вбачає.

Разом з тим, суд визнав незаконним і наказ №96 від 21 листопада 2008 року про зміну ОСОБА_1 істотних умов праці з 27 січня 2009 року.

Підставою такого висновку суд першої інстанції зазначив те, що ДП «Лакталіс-Україна» не приймав нормативних актів та рішень про запровадження змін в організацію виробництва та праці та не попереджав про це позивачку.

Проте, з таким висновком суду та застосуванням норм трудового законодавства погодитись не можна.

Відповідно до вимог ч.3 ст.32 КЗпП зміна умов праці без погодження працівника, в тому числі і встановлення неповного робочого часу, допускається лише у випадках змін в організації виробництва і праці.

Зміни в організації виробництва та праці дають власнику підстави для встановлення неповного робочого часу як для всього підприємства та окремих структурних підрозділів, так і для конкретних працівників.

Змінами в організації виробництва є введення іншої форми організації праці, впровадження нової техніки та технології виробництва, освоєння нових методів праці та інш.( п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів»), а також скорочення штату чи чисельності працівників підприємства, як то прямо зазначено в п.1 ст.40 КЗпП. Цей перелік не є вичерпним.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі аналітичних досліджень результатів роботи ДП «Лакталіс-Україна» за перше півріччя 2008 року керівництво компанії запровадило системні зміни в організації роботи підрозділів логістики, а також структури цієї служби в усіх регіонах України. В межах цих заходів ліквідовані регіональні склади в деяких містах, скорочені посади відповідних працівників, також скорочені посади адміністративного персоналу, в тому числі і по Департаменту логістики (регіональний директор з логістики, керівник з логістики в м.Києві інш.), зменшена чисельність штатних одиниць департаменту в інших містах, процес управління транспортними потоками централізовано та ці функції передано керівнику підрозділу м. Дніпропетровська. Загальна чисельність департаменту логістики зменшилась з червня 2008 року по квітень 2009 року на 321 штатну одиницю.

Ці факти підтверджені службовою запискою від 11 серпня 2008 року директора з логістики (а.с.28), довідкою&nbsp;від 24 квітня 2009 року ( а.с.29), наказами №1192/4 від 1.09.08 року про переведення ОСОБА_5, №279 від 22.08.08 року, №287 від 2.09.08 року, № 296,297 від 9.09.08 року, № 303 від 11.09.08 року, № 309 від 16.09.08 року, №318 від 20.09. 08 року, № 320 від 22.0908 року та інш. про скорочення певних посад працівників підприємства.

Скорочення чисельності та штату ДП «Лакталіс-Україна» підтверджується і звітами з праці за період липня 2008- січня 2009 років та станом на січень 2010 року (а.с.39-45) та витягами зі штатного розкладу станом на 3.11.2008 року та 5 травня 2009 року, за якими чисельність працівників у м.Миколаєві скоротилась на 23 штатних одиниці( а.с.95, 96).

Отже, така система дій керівництва, як централізація управління виробничими процесами, зміна структури служби логістики, а також скорочення чисельності та штату працівників цих підрозділів, які оформлені наказами та іншими нормативними документами, і є заходами по зміні організації виробництва та праці в ДП «Лакталіс-Україна» у період з серпня 2008 року по травень 2009 року.

Прийняття окремого локального чи загального наказу про зміни в організації виробництва та праці, як необхідної та обовязкової умови для подальших змін умов праці, трудове законодавство не передбачає.

Такі зміни відповідно до вимог ч.3 ст.32 КЗпП є підставою для змін умов праці окремих працівників.

Проведення заходів по зміні організації виробництва та праці, а також зміна умов праці окремих працівників є виключною компетенцією власника, і їх доцільність судом не досліджується.

Внаслідок централізації управління транспортом у містах Миколаєві і Павлограді та передачі цих функцій до відділу транспортної логістики м.Днепропетровська призвели до суттєвого зменшення обсягу роботи менеджера по транспорту у м.Миколаєві ОСОБА_6

З метою уникнути скорочення цієї посади, про що було зазначено у службовій записці директора з логістики ( а.с.28), та наступного звільнення позивачки з роботи, відповідач лише змінив умови праці менеджеру по транспорту та менеджеру з логістики в м.Миколаєві ( а.с.8).

Таким чином, колегія суддів вважає доведеним, що відповідач мав підстави, передбачені ч.3 ст.32 КЗпП, для зміни умов праці, в тому числі і встановлення неповного робочого дня ОСОБА_6, про що попередив її не менш ніж за два місяці наказом №96 від 21 листопада 2008 року ( а.с.8).

Не встановлено судом і порушень відповідачем порядку зміни істотних умов праці.

Так, про встановлення неповного робочого дня з 27 січня 2009 року ОСОБА_6 попереджена 21 листопада 2008 року. Фактично умови праці змінено після виходу позивачки на роботу з 9 лютого 2009 року.

Відсутні і порушення вимог статті 252 КЗпП щодо гарантій працівників, обраних до профспілкових органів, бо відповідач не має профспілкової організації, а позивачка була членом профспілки іншого самостійного підприємства - «Лакталіс-Миколаїв».

Отже, колегія суддів не вбачає підстав для визнання незаконним наказу №96 від 21 листопада 2008 року та встановлення їй неповного робочого дня з лютого 2009 року, а також підстав для виплати різниці у заробітній платі.

Оскільки суд першої інстанції невірно застосував правила ч.3 ст.32 КЗпП щодо зміни умов праці, рішення суду в частині визнання незаконним наказу №96 від 21 листопада 2008 року та зобов'язань щодо виплат різниці у заробітній платі підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні цих вимог.

З урахуванням правил ст.88 ЦПК України витрати ОСОБА_6 на правовому допомогу підлягають відшкодування частково.

Керуючись ст.ст. 309,316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ДП «Лакталіс-Україна» задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 17 грудня 2009 року в частині визнання недійсним наказу генерального директора №96 від 21 листопада 2008 року та покладення обовязку на ДП «Лакталіс-Україна» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю між фактично нарахованою заробітною платою за період роботи з 9 лютого 2009 року та встановленим їй розміром заробітної плати до введення в дію наказу № 96 від 21 листопада 2008 року за весь період його дії скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні вимог ОСОБА_1 про визнання незаконним наказу генерального директора № 96 від 21 листопада 2008 року та зобов'язання ДП «Лакталіс-Україна» нарахувати та виплатити різницю між фактично нарахованою заробітною платою за період роботи з 9 лютого 2009 року та встановленим їй розміром заробітної плати до введення в дію наказу № 96 від 21 листопада 2008 року відмовити .

Рішення суду в частині стягнення витрат на правову допомогу змінити, зменшивши стягнення з ДП «Лакталіс-Україна» на користь ОСОБА_1 з 1000 грн. до 500 грн.

В іншій частині судове рішення залишити без зміни.

Рішення набуває законної сили ;з моменту проголошення, але протягом двох місяців з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України.

Головуючий:

Судді: