Справа № 2-59/1-10
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2010 р.

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючої судді Астахової О.О.,

при секретарях: Сиволап О.Ю., Савченко Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Україна житло-сервіс, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві про визнання права власності, зняття з реєстраційного обліку та зупинення нарахування щомісячних платежів, -

в с т а н о в и в :

Позивач та її представник звернулись до суду з позовом про зняття з реєстраційного обліку квартири АДРЕСА_1 Б в м. Києві ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Зупинити нарахування щомісячних платежів за обслуговування будинку, комунальні та інші послуги співвласникам квартири № 44, буд. 1 Б по пр-ту Воззєднання в м. Києві ОСОБА_2, ОСОБА_3 Визнати право власності 1/5 частини квартири АДРЕСА_2 Б в м. Києві за ОСОБА_1 та розяснити право користування.

Обґрунтовуючи вимоги тим, що позивач зареєстрована та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 Б в м. Києві з 1980 року. Разом з нею у вказаній квартирі також зареєстровані відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 В 1992 році відповідачі виїхали до ОСОБА_6 федерації, Вологодської області, Урюпінський район, станиця Михайлівська на постійне місце проживання та на даний час являються громадянами ОСОБА_6 Федерації. В грудні 1999 року ОСОБА_2 разом зі своєю сім»єю в складі ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_5 та позивач, прийняли участь у приватизації квартири АДРЕСА_2 Б в м. Києві, після чого сім»я ОСОБА_5 повернулась до ОСОБА_6 федерації на постійне місце проживання. В зв»язку з не проживанням відповідачів у вказаній квартирі позивач вважає, що останні підлягають зняттю з реєстраційного обліку квартири АДРЕСА_2 Б в м. Києві. Крім того, враховуючи, що нарахування щомісячних платежів за комунальні послуги здійснюється з розрахунку зареєстрованих в квартирі осіб, де відповідачі фактично не проживають, ОСОБА_1 та її представник просять зупинити їх нарахування. Також, враховуючи те, що на думку позивача та її представника в свідоцтві про право власності на житло № 2543 від 15 грудня 1999 не визначено часток кожного із співвласників, просять суд визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/5 частини квартири АДРЕСА_2 Б в м. Києві, роз»яснивши позивачу право користування.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31.08.2010 року залучено в якості третіх осіб ОСОБА_5, ОСОБА_4 та Відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві.

У судовому засіданні позивач та її представник неодноразово змінювали та уточнювали позовні вимоги, за останніми уточненнями просили суд зняти з реєстраційного обліку квартири АДРЕСА_2 Б в м. Києві ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та зберегти за відсутніми право власності на частину приватизованого майна - кімнату 14,80 кв.м.. Зупинити нарахування щомісячних платежів за обслуговування будинку, комунальні та інші послуги на співвласників квартири № 44, буд. 1 Б по пр-ту Воззєднання в м. Києві ОСОБА_2, ОСОБА_3 Визначити з спільної сумісної власності 1/5 частини в приватизованій двокімнатній квартирі АДРЕСА_1 Б в м. Києві кімнату 9, 80 кв. м. в часткову власність ОСОБА_1 Постановити рішення про сплату житлово-комунальних послуг ОСОБА_1 за кімнату 9, 80 кв. м., шляхом відкриття окремого особистого рахунку, відповідно до технологічного паспорту квартири.

При наданні пояснень в судовому засіданні представник позивача пояснив, що звертаючись до суду з позовною вимогою про визначення з спільної сумісної власності 1/5 частини в приватизованій двокімнатній квартирі АДРЕСА_1 Б в м. Києві кімнату 9, 80 кв. м. в часткову власність ОСОБА_1, просить суд про виділ в натурі зазначеної кімнати у вказаній квартирі позивачеві. З урахуванням даних уточнень позивач та її представник просили позов задовольнити, виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.

Представник третьої особи ТОВ «Україна житло-сервіс» в судовому засіданні проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечував.

Представник третьої особи Відділу ГІРФО Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві в судове засідання не зявився, до суду надав заяву, в якій просить провести судове засідання без його участі.

Відповідачі та треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_5 у судове засідання не зявились, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання та останнім відомим суду місцем проживання, про причини неявки суд не повідомили. Документів, що підтверджують поважність причин їх відсутності, клопотань про відкладення судового засідання, заяв з проханням розглядати справу у їх відсутність, або заперечень проти позову суду не надано.

Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обстави, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 224,225 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника третьої особи ТОВ «Україна житло-сервіс», допитавши свідка ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.ст. 355, 357 ЦК України спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Судом встановлено, що відповідно до даних свідоцтва про право власності на житло від 15 грудня 1999 року виданого Відділом приватизації комунального житлового фонду Дарницької райдержадміністрації, квартира АДРЕСА_2 Б в м. Києві належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та членам її сім»ї ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_5 в рівних долях. (а.с.12).

За таких обставин суд не приймає до уваги доводи представника позивача, що розмір кожного з співвласників не визначено, та приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання права власності на 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 Б в м. Києві за ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, крім того власність позивача ніким не оспорюються.

За даними технічної характеристики квартири від 2009 року, квартира АДРЕСА_2 Б в м. Києві складається з двох кімнат загальною площею 38,00 кв.м., жилою площею 24,60 кв. м., у тому числі одна кімната 14,80 кв.м., друга 9,80 кв. м., кухні площею 7,30 кв.м., ванної кімнати 2,10 кв. м., вбиральні 1,00 кв. м., коридор 3,00 кв.м.

Відповідно до ст.. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Таким чином позовні вимоги в частині виділу в натурі 1/5 частини квартири АДРЕСА_2 Б в м. Києві, шляхом надання у користування ОСОБА_1 кімнати площею 9, 80 кв. м. та відкриття окремого особового рахунку на дану кімнату не підлягають задоволенню, оскільки як було встановлено судом співвласниками квартири АДРЕСА_1 Б в м. Києві, являються п»ять осіб, яким належить в рівних долях право власності на дану квартиру, отже по 1/5 частині кожному. Враховуючи що житлова площа квартири становить 24,60 кв.м., а частка ОСОБА_1 в спільному майні 1/5, то при здійсненні перерахунку на квадратні метри, позивач має право на виділ 4,92 кв.м. жилої площі в спірній квартирі, (24,60:5), що майже в два рази менше від площі кімнати, про виділ якої у її користування та відкриття окремого особового рахунку просить позивач.

Як вбачається з довідки форми № 3 від 04.09.2009 року № 769 в квартирі АДРЕСА_3 Б в м. Києві зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5

Згідно актів затверджених начальником ЖРЕО № 417 від 15.10.2009 року та 15.01.2010 року, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_1 Б в м. Києві не проживають з 1992 року, квартирну плату не сплачують, речей в місцях загального користування не має, проживають в ОСОБА_6 Федерації, Волгоградській області, Урюпінського району, станиця Михайлівна. (а.с.17,18).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показала, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_1 Б в м. Києві не проживають з 1992 року, та мають постійне місце проживання на території ОСОБА_6 Федерації.

Отже, у суду не виникає сумніву, що відповідачі не проживають в зазначеній квартирі, а тому спору з приводу порядку володіння, користування майном, що є спільною частковою власністю між співвласниками судом не встановлено, доказів які б свідчили про наявність такого спору між сторонами, суду не надано.

Що стосується позовних вимог про зняття з реєстраційного обліку квартири АДРЕСА_2 Б в м. Києві співвласників даної квартири ОСОБА_2, ОСОБА_3 та зберегти за відсутніми право власності на частину приватизованого майна - кімнату 14,80 кв.м., то вони також не підлягають до задоволення.

Згідно відповіді ВГІРФО Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві № 48/415684 від 17.09.2010 року заяв від ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про зняття їх з реєстраційного обліку до ЖРЕО не надходило.

Відповідно до положень ст. 155 Житлового кодексу України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

За змістом ст.. ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб

Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Отже, суд не приймає до уваги доводи представника позивача, що відсутність відповідачів в квартирі, в якій вони являються співвласниками, є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку даної квартири.

Позовні вимоги про зупинення нарахування щомісячних платежів за обслуговування будинку, комунальні та інші послуги на співвласників квартири № 44, буд. 1 Б по пр-ту Воззєднання в м. Києві ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ухвалення рішення про сплату житлово-комунальних послуг ОСОБА_1 за кімнату 9, 80 кв. м., також не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.02.2000 року між ЖЕКом 902 в особі керівника ОСОБА_8 та ОСОБА_1 укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території по квартирі АДРЕСА_4.

З наданих позивачем рахунків на оплату житлово - комунальних послуг по квартирі АДРЕСА_2 Б в м. Києві (а.с.66-71) вбачається, що оплата по нарахованим платежам здійснюється в повному обсязі та станом на червень місяць 2010 року заборгованість по квартирній платі та комунальним послугам по квартирі АДРЕСА_1 Б в м. Києві відсутня.

Згідно ст.. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов»язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов»язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов»язаннями із спільним майном.

Відповідно до ст.. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивач не звертається до суду з вимогами про стягнення з співвласників квартири АДРЕСА_2 Б в м. Києві плати за житлово - комунальні послуги по даній квартирі, відповідно до тієї частки, якою вони володіють.

Крім того, висуваючи позовні вимоги про зупинення нарахування щомісячних платежів за обслуговування будинку, комунальні та інші послуги до співвласників квартири № 44, буд. 1 Б по пр-ту Воззєднання в м. Києві - ОСОБА_2, ОСОБА_3, позивач фактично пред»являє їх не до тієї особи, яка має відповідати за позовом. В судовому засіданні також встановлено, що позивач не зверталась до ТОВ «Україна житло-сервіс, що є балансоутримувачем будинку по пр-ту Воззєднання 1 Б в м. Києві або до ЖРЕО, який обслуговує даний будинок, з заявами не здійснювати нарахування щомісячних платежів за комунальні послуги по квартирі АДРЕСА_1 Б в м. Києві на тимчасово відсутніх мешканців.

За таких обставин, суд не знаходить позовні вимоги обґрунтованими і приходить до висновку, що в позові необхідно відмовити в повному обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись, ст.ст. 10, 11, 58 - 61, 88, 208, 209, 212-215, 218, 223-228, 233, 294 ЦПК України, ст. ст. 316-319, 321, 355 -358, 360, ЦК України, ст. 155, ЖК України, суд, -

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Україна житло-сервіс, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві про визнання права власності, зняття з реєстраційного обліку та зупинення нарахування щомісячних платежів відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя