АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №22-ц-1699/2010р. Головуючий 1-ї інстанції Бабенко Ю.П.
Категорія: стягнення сум Доповідач: Довгаль Г.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2010 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Овсяннікової А.І.

суддів Коровіна С.Г., Довгаль Г.П.

при секретарі Москаленко Є.А.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу Харківського комунального підприємства „Міськелектротранс на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 січня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Харківського комунального підприємства „Міськелектротранс, третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2007 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Харківського комунального підприємства „Міськелектротранс (далі ХПК „Міськелектротранс), третьої особи ОСОБА_2, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в сумі 1 280грн.42коп, моральну шкоду в розмірі 100 000грн., 300грн. за надання їй правової допомоги.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач посилається на те, що 14 грудня 2005 року водієм тролейбуса ОСОБА_3, власником автотранспортного засобу яким є відповідач - ХКП „Міськелектротранс, внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху України, було спричинено на неї наїзд, в результаті чого вона отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження. Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13.07.2007року кримінальну справу у відношенні водія ОСОБА_3 закрито на підставі пункту „б ст.1 Закону України „Про амністію від 19.04.2007року та їй запропоновано звернутися з цивільним позовом в порядку цивільного судочинства. У добровільному порядку відшкодувати завдану шкоду відповідач відмовляється, тому вона змушена звернутися до суду за примусовим стягненням.

В судовому засіданні суду першої інстанції представник позивача ОСОБА_4 заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнав, вказуючи на те, що в даному випадку відшкодовувати шкоду повинен безпосередньо водій тролейбуса ОСОБА_2, оскільки встановлена його вина, а не підприємство.

Третя особа ОСОБА_2 надав суду заяву про розгляд справи по суті у його відсутності.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 січня 2010 року позов задоволено частково. Стягнуто з Харківського комунального підприємства „Міськелектротранс на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду 221грн.21коп., моральну шкоду 5 000грн., судові витрати 300грн., а усього 5 551грн.21коп., та на користь держави судовий збір в сумі 51грн. і 30грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі представник Харківського комунального підприємства „Міськелектротранс ОСОБА_5 просить рішення суду в частині стягнення з відповідача моральної шкоди скасувати і ухвалити нове рішення, яким відшкодування моральної шкоди покласти на ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм матеріального права, а саме на ст.1167 ЦК України, мотивуючи тим, що в даному випадку моральна шкода завдана позивачці винними діями водія, а тому, на його думку, він повинен її відшкодувати.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені надані сторонами докази, їм дана належна правова оцінка, правильно визначено природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює та на підставі встановленого ухвалене рішення, яке відповідає вимогам ст.ст. 10, 60, 212, 214, 215 ЦПК України.

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з КП „Міськелетротранс на користь ОСОБА_1 матеріальну та моральну шкоду, суд обґрунтовано виходив з того, що 14.12.2005року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), в результаті якої водій тролейбуса ЗІУ-9 бортовий №243, що належить на праві володіння депо №3 КП „Міськелектротранс, перед початком руху автотранспортного засобу на тролейбусній зупинці, розташованої в районі станції метро „Пролетарська по пр-кту Московському Харкові, не впевнившись у безпеки своїх дій, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_1, спричинив їй тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Із постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 липня 2007 року вбачається, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія тролейбуса ОСОБА_3, який допустив порушення п.п.1,5; 10.1 Правил дорожнього руху України. Кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч.1 ст.286 КК України провадженням закрита у звязку із застосуванням до нього п. „б ст.1 Закону України про амністію від 19.04.2007року.

Згідно наданої медичної документації, у звязку з травмами, які були отримані внаслідок ДТП, ОСОБА_1 знаходилася на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділення 25-ї міської клінічної лікарні м. Харкова з 14.12.2005р. по 20.01.2006р., а в подальшому під наглядом лікарів поліклініки №18. У цей час позивачкою за особисті кошти для поновлення стану здоровя придбалися ліки та інші медичні препарати, вартість яких судом визначена, виходячи із даних медичної картки, листків призначення і квитанцій про сплату.

Відповідно до положень ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання, або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівникам під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.

Таким чином, суд першої інстанції у відповідності з вище приведеними нормами матеріального права обґрунтовано стягнув з відповідача КП „Міськелетротранс на користь позивача моральну шкоду.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що третя особа ОСОБА_2 повинен відшкодувати моральну шкоду, т.я безпосередньо встановлена вина водія тролейбуса у скоєнні ДТП, колегією суддів не приймаються, оскільки в даному випадку відшкодовувати моральну шкоду повинен відповідач КП „Міськелетротранс, який є власником автотранспортного засобу.

У ч.1 ст.23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Зокрема, згідно п.1) ст.2 цієї статті моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом та іншим ушкодженням здоровя.

Колегія судів погоджується з розміром моральної шкоди, оскільки його визначено з урахуванням розяснень, які містяться у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року „Про практику в справах про відшкодування моральної шкоди (немайнової шкоди), (зі змінами внесеними постановою від 25 травня 2001 року №5), про те, що розмір відшкодування моральної (немайнової шкоди) суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи той факт, що позивачу були спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження, внаслідок чого стан її здоровя значно погіршався і вона змушена була довгий час лікуватися, тому розмір стягнутої моральної шкоди в сумі 5 000грн. є цілком справедливим.

В іншій частині рішення суду не оскаржується і судовою колегією не переглядається.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 307ч.1п.1, 308, 313, 314ч.1п.1, ст.315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Харківського комунального підприємства „Міськелектротранс ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 січня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий

Судді -