АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Обідіної О.І.

Суддів: Дорош А.І. , Дряниці Ю.В.

при секретарі Киві А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Білицької селищної ради Кобеляцького району Полтавської області на рішення Кобеляцького районного суду від 29 вересня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Білицької селищної ради про поновленні на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

колегія суддів , заслухавши доповідь судді - доповідача Обідіної О.І.

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Кобеляцького районного суду від 29 вересня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Визнано не чинним розпорядження Білицької селищної ради Кобеляцького району № 02-06/28 від 27 травня 2010 року в частині звільнення з роботи охоронця ОСОБА_3 .

Поновлено ОСОБА_3 на роботі на посаді охоронника Білицької селищної ради Кобеляцького району з 27 травня 2010 року.

Стягнуто з Білицької селищної ради Кобеляцького району на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в період з 27.05.2010 р. по 29.09.2010 р. включно в загальній сумі 2169 грн. 36 коп. .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення в частині поновлення на роботі та в частині стягнення заробітної плати за один місяць в суму 540 грн.07 коп. допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі Білицький селищний голова ОСОБА_4 , посилаючись на невірно встановлені обставини по справі , що призвело , на його

думку , до неправильного вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 309 ч.1 п.3, 4 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права…

По справі встановлено, що позивач прийнятий на роботу на посаду охоронника Білицької селищної ради згідно розпорядження від 30. 04.2009 року.

Відповідно до посадової Інструкції охоронника Білицької селищної ради останній зобов»язаний під час чергування через кожні дві години обходити будівлі селищної ради та її територію.

05.05.2009 р. між позивачем як охоронником та адміністрацією селищної ради укладено договір про повну матеріальну відповідальність.

Під час чергування в ніч з 06.05.2010 р. на 07.05.2010 р. позивач був відсутній на робочому місці більше трьох годин.

Факт відсутності на робочому місці був зафіксований актом від 07.05.2010 р., згідно якого 07.05.2010 р. о 2 год. 10 хв. охоронець ОСОБА_3 не був виявлений на робочому місці, замість нього в приміщенні знаходилась його дружина ОСОБА_5 ОСОБА_2 з»явився біля будівлі селищної ради лише близько 5 год.

Вказані обставини були зазначені і в поясненнях ОСОБА_5

Відповідно до акту від 07.05.2010 р. ОСОБА_3 відмовився від надання будь-яких пояснень з приводу відсутності на робочому місці в ніч з 6 на 7 травня 2010 р.

Рішенням профспілкового комітету працівників виконавчого комітету Білицької селищної ради надано згоду на звільнення охоронця ОСОБА_3 у зв»язку з порушенням трудової дисципліни.

Розпорядженням Білицького селищного голови ОСОБА_4 від 27.05.2010 р. ОСОБА_3 звільнено з роботи охоронця на підставі п.4 ст.40 КЗпП України.

В ході розгляду справи позивачем не було надано жодного доказу про поважність причин своєї відсутності на робочому місці під час чергування з 06.05.2010 р. на 07.05.2010 р.

Суд першої інстанції встановивши, що позивач дійсно допустив порушення трудової дисципліни у вигляді відсутності на роботі більше трьох годин без поважних причин , прийшов до висновку , що вказане дисциплінарне стягнення є надмірно суворим і приймаючи до уваги, попередню роботу працівника та його позитивну характеристику , визнав не чинним розпорядження селищного голови в частині звільнення позивача.

З вказаними висновками частково не погоджується колегія суддів з наступних підстав.

Так, статтею 149 КЗпП України визначено порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема встановлено, що при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника.

Разом з цим, як вбачається із змісту судового рішення , в ході розгляду справи судом не встановлено обставин, які свідчили про недотримання відповідачем передбаченого ст. 149 КЗпП України порядку застосування дисциплінарного стягнення. Натомість, місцевий суд , застосовуючи загальні засади справедливості, розсудливості та співмірності прийшов до власного висновку про надмірну суворість застосування такого стягнення , на підставі чого визнав не чинним наказ відповідача про звільнення працівника ОСОБА_3

Вказаний висновок суд першої інстанції не ґрунтується на законі, яким обов»язок по застосуванню того чи іншого виду стягнення покладено на роботодавця - на власника або на уповноваженого ним орган.

Крім того, законом не передбачено визнання наказу про звільнення не чинним, а у випадках незаконного звільнення працівника таке рішення може бути визнано незаконним .

Враховуючи, що позивачем було допущено порушення трудової дисципліни у вигляді відсутності на робочому місці більше трьох годин , належних та допустимих доказів поважності причин проступку позивачем не надано , обставин, які б свідчили про недотримання відповідачем приписів ст. 149 КЗпП України, по справі не встановлено, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. 303,309 ч.1 п.4, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Білицького селищного голови ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 29 вересня 2010 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів.

С У Д Д І : З оригіналом згідно Суддя Обідіна О.І.