Броварський міськрайонний суд Київської області
справа № 2-337/10
РІШЕННЯ

Іменем України

20 січня 2010 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1,
при секретарі ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визначення частки у спільному майні,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2009 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, в якому зазначала, що 12 листопада 2002 року їхня сімя із 5 осіб у складі: батька ОСОБА_4, матері ОСОБА_5, двох сестер ОСОБА_6, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та її, ОСОБА_3, згідно із договором купівлі-продажу квартири придбали у Орендного підприємства Броварипромжитлобуд квартиру № 97, що знаходиться у будинку № 10-А по вулиці Олімпійській у місті Броварах Київської області, в рівних частках кожний. Дана квартира є трикімнатною, жилою площею 40,4 м2, загальною площею 70 м2. Договір купівлі-продажу квартири посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрований у реєстрі за № 2311.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири та його реєстрації у Броварському міжміському бюро технічної документації кожний із пяти власників має право власності на цю квартиру в рівних частках, без визначення конкретних часток кожного.

Будучи співвласником квартири та маючи право власності на 1/5 частку цієї квартири, вона не має на цю частку у квартирі жодних документів, тому як співвласник квартири не може розпоряджатися своєю часткою.

У вересні 2009 року вона звернулася до комунального підприємства Броварської міської ради Броварське БТІ із заявою про виготовлення технічного паспорта на квартиру та видачу їй витягу з Реєстру прав власників на нерухоме майно на частку у зазначеній квартирі, однак у видачі цих документів їй відмовили, оскільки частки кожного із співвласників у квартирі не визначені, а спірна квартира належить їй та відповідачам на праві спільної власності.

Просить визнати за нею, ОСОБА_3, право власності на 1/5 частку квартири АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_9 у судовому засіданні позов підтримали, дали пояснення, аналогічні викладеному вище, просили суд задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_4, який діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що квартира АДРЕСА_1 належить всій сімї, в тому числі і позивачу ОСОБА_3, яка має право на 1/5 частку цієї квартири. Позивач може проживати у даній квартирі, але здавати в оренду свою частку права не має.

Відповідач ОСОБА_6 у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що не заперечує той факт, що її сестра ОСОБА_3 є співвласником трикімнатної квартири АДРЕСА_1, однак вона проти визнання за позивачем права власності на 1/5 частку квартири.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не зявилася, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов ОСОБА_3 не визнає.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

З договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 12 листопада 2002 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрованого у реєстрі за № 2311, видно, що Орендне підприємство Броварипромжитлобуд продало, а ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, від імені яких діють батьки, купили в рівних частках кожний квартиру № 97, що знаходиться у житловому будинку № 10-А по вулиці Олімпійській у місті Броварах Київської області. Дана квартира є трикімнатною, житлова площа якої становить 40,4 м2, загальна площа 70 м2.

Також із договору купівлі-продажу квартири вбачається, що зазначена вище квартира зареєстрована у Броварському міжміському бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_7.

Із технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 видно, що дана квартира розташована на шостому поверсі десятиповерхового будинку та складається із трьох кімнат житловою площею 40,4 м2, у тому числі: 1-а кімната 19,0 м2, 2-а кімната 11,7 м2, 3-я кімната 9,7 м2, кухні, ванної кімнати, вбиральні та лоджії. Загальна площа квартири 70 м2.

Згідно із свідоцтвом про шлюб 18 лютого 2009 року ОСОБА_9 та ОСОБА_11 зареєстрували шлюб, актовий запис № 54. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_9.

Відповідно до свідоцтва про одруження 11 грудня 2002 року ОСОБА_12 та ОСОБА_10 зареєстрували шлюб, актовий запис № 38. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_12.

У ст. 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

У ч. 1 ст. 357 ЦК України передбачено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 та відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу стали власниками трикімнатної квартири АДРЕСА_1 в рівних частках кожний. Таким чином, кожному співвласнику квартири належить по 1/5 частки у цій квартирі.

12 грудня 2002 року Броварське міжміське бюро технічної інвентаризації на підставі цього договору зареєструвало дану квартиру за позивачем та відповідачами, проте частки кожного із них не визначені.

На підставі ст. 41 Конституції України, ст. ст. 328, 355, 357, 368, 392 ЦК України, керуючись ст. ст. 212 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визначити, що ОСОБА_3 на праві власності належить 1/5 частка у квартирі АДРЕСА_2.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у зазначений вище строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Дутчак І.М.