Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2010 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі : головуючого судді - Шелестова К.О.

при секретарі - Шнейдеріс А.С.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

06 грудня 2010 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Позивач у позовній заяві та представник позивача у судовому засіданні посилались на те, що позивач з відповідачем перебувають у шлюбі з 07 грудня 2002 року, від шлюбу дітей не мають, спільне життя з відповідачем не склалося, втрачено почуття кохання та поваги один до одного, між ними було припинено ведення спільного господарства та подружні відносини з 2007 року, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, вважає, що збереження шлюбу не можливо, просили суд шлюб розірвати.

Представник позивача у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав.

Відповідач у судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 07 грудня 2002 року, зареєстрованого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1261.

У судовому засіданні встановлено, що подружні стосунки між сторонами припинено, спільного господарства не ведеться, що підтверджується поясненнями представника позивача у судовому засіданні.

Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючі вищезазначені обставини, та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені та до цього часу не поновлювались, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає й вважає, що це не можливо, а відповідач згоден з розірванням шлюбу, суд приходить до висновку про те, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому шлюб між сторонами по даній справі підлягає розірванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, ч. 1 ст. 88, 212, 213, 215, 235 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 07 грудня 2002 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, під актовим записом № 1261 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвати.

Прізвище ОСОБА_3 залишити без зміни, а саме «Краснопольська».

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суду м. Дніпропетровська.

Головуючий суддя К.О. Шелестов