Справа № 2-1865/1-10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2010 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Курило А. В.

при секретарі - Косенко О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зобовязання сплатити квартирну плату та житлово-комунальні послуги, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вона відповідно до ордеру № 1685 від 14 квітня 1976 року отримала двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 на сімю з трьох чоловік. В зазначеній квартирі зареєстровано дві особи, а фактично проживають три вона і відповідачі. Позивач та відповідач ОСОБА_2 є наймачами квартири. Відповідачі відмовляються разом з нею сплачувати рахунки по квартирній платі та комунальним послугам , внаслідок чого утворилась заборгованість, яка складає більше 14 000,00 грн.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та зобовязати відповідачів сплачувати квартирну плату та житлово-комунальні послуги.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Пояснив, що він уклав договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги від 14 серпня 2008 року. Відповідно до якого Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового та нежитлового фонду» Дніпровської районної у м. Києві ради надало розстрочку на погашення заборгованості по квартирній платі та комунальним послугам, що утворилась станом на 01 серпня 2008 року на суму 11 495,34 грн., з сумою поточного щомісячного платежу в розмірі 126,03 грн. Строк дії договору до 01 вересня 2013 року. Суму заборгованості він має намір погасити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала, просила в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Пояснила, що у вказаній квартирі вона не зареєстрована і сплачувати квартирну плату та житлово-комунальні послуги вона не зобовязана.

Вислухавши пояснення позивача, відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до ордеру № 1685 від 14 квітня 1976 року позивач отримала ордер на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 на сімю з трьох чоловік /а. с. 6/.

Згідно довідки (Форма № 3) № 352 від 24 березня 2010 року, виданої Житловою ремонтно-експлуатаційною організацією № 408, у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані та проживають ОСОБА_1, ОСОБА_2 /а. с. 5/.

Договором про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги від 14 серпня 2008 року Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового та нежитлового фонду» Дніпровської районної у м. Києві ради надало розстрочку на погашення заборгованості по квартирній платі та комунальним послугам.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; 2) спорів з приводу призначення, обчислення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням та інших соціальних виплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, речового майна, пайків або грошової компенсації замість них; 3) інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Позивачем не надано доказів порушення будь-якого його права, також цивільним законодавством не передбачений захист прав та інтересів у виді зобовязання наймачів сплачувати квартирну плату та житлово-комунальні послуги. Тому суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 10, 11, 15, 58, 60, 88, 130, 208, 212-215, 218, 224-228, 233, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зобовязання сплатити квартирну плату та житлово-комунальні послуги - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається протягом двадцять днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Суддя: