Рівненський міський суд Рівненської області
Справа № 2-3401
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2010 року Рівненський міський суд

Рівненської області в особі судді - Дужича С.П.,

при секретарі - Прокопчук Л.М.,

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

встановив:

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги і пояснили, що 15 січня 2009 року, ОСОБА_5 з відповідачем по справі ОСОБА_2 уклав договір позики за яким він передав у власність останній грошові кошти в борг в сумі 9000 доларів США, що складало 77400 грн. строком до 01 квітня 2009 року. Даний договір був нотаріально посвідчений і кошти передані відповідачці в цей же день.

Крім того, 15 січня 2009 року, він з відповідачем по справі ОСОБА_3 уклав, нотаріально посвідчений, іпотечний договір, згідно якого в забезпечення договору позики, остання передала йому в іпотеку гараж №32 розташований на вул. Чехова, 3 а в м. Рівне, вартістю 77400 грн.

На даний час відповідач ОСОБА_2 позику не повернула, а тому просить стягнути з відповідачів на його користь суму боргу з урахуванням інфляції, що складає 75388,23 грн., а також просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь три відсотка річних від простроченої суми, що складає 1535,16 грн., штраф в розмірі 7173 грн. та пеню в розмірі 11085,14 грн. та судові витрати по справі.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнала, проте не згідна щоб заборгованість стягувалась і з ОСОБА_3, оскільки вона не отримувала позику.

Представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав і посилаючись на те, що за договором іпотеки позивач є іпотеко- держателем гаражу №32 розташований на вул. Чехова, 3а в м. Рівне, який був переданий в забезпечення виконання договору позики, його довіритель не є стороною за договором позики грошей. Позивач не вправі витребовувати від ОСОБА_3 повернення грошей, а тому просить в позові до його довірительки ОСОБА_3 відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, відповідача по справі, дослідивши матеріали справи встановив, що 15 січня 2009 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений, нотаріально посвідчений, договір позики в іноземній валюті, згідно якого, позивач передав, а ОСОБА_2 отримала позику в сумі 9,0 тис. доларів США строком до 01 квітня 2010 року без сплати відсотків за користування позикою, що по курсу Національного банку України складало 69300(7,7 грн. за один долар США X 9000) . Дані кошти були нею отримані у валюті і використані. В цей же день, 15 січня 2009 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3, в забезпечення вище зазначеного договору, також був укладений, нотаріально посвідчений, іпотечний договір предметом якого є гараж №32 розташований на вул. Чехова, 3а в м. Рівне.

Згідно ст. 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду і якості.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики може бути укладений у формі розписки. Про факт отримання коштів свідчить нотаріально посвідчений договір в розмірі 9000 доларів США. Позивач неодноразово звертався до відповідача про повернення боргу, а тому, на підставі ст.

1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором, а тому позов підлягає задоволенню.

Розмір зобов'язань відповідача перед позивачем за договором позики складає 9000 доларів США.

Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України - якщо позичальник, своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проте, в судовому засіданні встановлено, що позика відбувалась в іноземній валюті і індексу інфляції щодо іноземної валюти урядом України не встановлювався, а тому стягненню підлягають кошти в сумі 9000 доларів США, що на даний час складає 71442 грн.

Проте, підлягають стягненню три проценти річних від простроченої суми, оскільки інший розмір процентів не встановлювався договорами.

За договором позики від 15 січня 2009 року позивач просить стягнути відсотки за 263 дні прострочки повернення позики, що складає 1535,16 грн., які підлягають стягненню.

Відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Позивач просить стягнути пеню з відповідача ОСОБА_2 відповідно до ст.ст. 1,3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" в розмірі 11085,14 грн.

Проте, за ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду.

Виходячи з наведеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, які слід задоволити за рахунок відповідача ОСОБА_2 та стягнути з неї судові витрати по справі.

На підставі викладеного,керуючись ст. ст. 1047, 1049, 1050, 629, 549, 551 ЦК України, ст. 60, 88, 213, 215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

У позові ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 9000 (девять тис. доларів США), що по курсу Національного банку України становить 71442(сімдесят одну тис. чотириста сорок дві) грн. 23 коп., розмір отриманої позика, 1535(одну тис. п'ятсот тридцять п'ять)грн. 16 коп. - три відсотка річних від простроченої суми та 3619(три тис. шістсот дев'ятнадцять) грн. 38 коп. пені за затримку повернення коштів та 714(сімсот чотирнадцять) грн.

14 коп. судового збору, а також 120(сто двадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом десяти днів.

Суддя С.П. Дужич