Ленінський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 2-3489/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2010 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дубини Д.А.

при секретарі Кривицькій К.Л.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни», -

установив

У квітні 2010 позивач звернувся до суду з цивільним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя, в якому просить визнати протиправною відмову відповідача здійснити йому щомісячну виплату соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як «Дитині війни», та зобов'язати відповідача нарахувати і виплатити йому, як дитині війни, недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу за період з 09.07.2007 по 31.12.2007, з 22.05.2008 по 31.12.2009 з урахуванням виплаченої йому надбавки за цей період.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він належить до соціальної категорії «Дитина війни» та відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 01.01.2006 по 31.12.2009 р. має право на отримання соціальної допомоги в розмірі 30% від мінімального розміру пенсії за віком.

Відповідач всупереч Рішенням Конституційного Суду України, якими були визнані неконституційними окремі положення Закону України «Про державний бюджет України на 2007 і 2008 роки», в тому числі й щодо зупинення дії ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», не здійснив нарахування та виплату відповідного підвищення до пенсії. У 2009 році відповідач здійснював доплату до пенсії підвищення виходячи з розміру 10% прожиткового мінімуму.

Позивач в судовому засіданні свої вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, заперечень на позов не надав, у зв'язку з чим, суд вважає за можливе справу слухати у відсутності відповідача.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов такого висновку.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 має статус «Дитини війни», що підтверджується пенсійним посвідченням 674472.

Враховуючи зазначений статус позивача, він відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Позивач просить суд зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату належних платежів за період з 09.07.2007 по 31.12.2007, з 22.05.2008 по 31.12.2009.

Відповідно до ст. 257 ЦПК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Положення ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат, пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім, передбаченого частиною першою статті мінімального розміру пенсії за віком.

Відповідно до ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом., звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Таким чином, доводи відповідача у листі від 19.04.2010, в частині неврегульованості на законодавчому рівні порядку здійснення доплат особам, які мають статус дітей війни, не може бути підставою для їх не здійснення або відмови в задоволенні позову.

Крім того, безпідставним є посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплати зазначеної доплати до пенсії, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобовязань, які встановлені ст. 46 Конституції України та зазначеною нормою Закону.

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення „Про Пенсійний, фонд України" і здійснює свої повноваження на підставі ст. 15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України. „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Таким чином, обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни покладено на УПФУ у Ленінському районі м. Запоріжжя, за місцем проживання позивача.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. за №6- рп/2007 року, у справі за поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36 ч. 2 ст. 56, ч, 2 ст. 62, ч. 1 ст. 66, п.п. 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, ЗО, 39, 41, 43, 44, 45, 46, ст., 73, ст., ст., 98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (справа про соціальні гарантії громадян.) , визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п. 12 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», яким зупинено дію ст. 6 ЗаконуУкраїни «Про соціальний захист дітей війни», з ура. 111 цього Закону. Таким чином, дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було відновлено.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10- рп/2008р., у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст.65 розділу 1,пунктів 61,62,63, 66 розділу 2,пункту3 розділу З Закону України „Про Державний бюджет України на 2008рік та про внесення

змін до деяких законодавчих актів України" і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 67 розділу 1, п. 1-4,6-22, 24-100 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції Ураїни (є неконституційним) положення п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Згідно ст.147 Конституції України, Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність законів та інших правових актів до Конституції України і дає офіційне тлумачення Конституції України та законів України. Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України, закони та інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Тобто, рішення Конституційного Суду України має перспективну дію. Відповідно до вимог, викладених у листі Вищого Адміністративного Суду України за №1128/13/13/09 від 14.08.2009р., щодо дії правових актів у часі, положення ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» поновили, свою дію з 22.05.2008р. Отже, з цієї дати особи зі статусом дітей війни мають право на підвищення на ЗО %; мінімальної пенсії за віком або щомісячного грошового довічного утримання чи державної допомоги, що виплачується замість пенсії. Тому, рішення Конституційного Суду України за 2008р., розповсюджується у часі і на 2009р.

Таким чином, Конституція України, як закон прямої дії має вищу юридичну силу, а рішення Конституційного Суду України є обов' язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскарженим, і таким чином відповідач своїми діями порушив гарантоване ОСОБА_1 Конституцією України право. Такі дії відповідача є незаконними., оскільки відповідно до ч. 2 ст. З Закону, державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Зважаючи на вищевикладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо нарахування та виплати підвищення до пенсії за період з 03.07.2007 по 31.12.2007, і з 22.05.2008 по 31.12.2009 є законними та обґрунтованими, і тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 64,124, 147,152 Конституції України, ст.ст. 10,11,15,60,212,213 ЦПК України, Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. за №6-рп/2007, Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп/2008, ст.ст. 3, б Закону України «Про соціальний захист дітей війни», суд -

Вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 підвищення пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 09.07.2007 по 31.12.2007, з 22.05.2008 по 31.12.2009 в розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком.

Зобов'язати УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплати підвищення пенсії ОСОБА_1, згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період часу з 09.07.2007 по 31.12.2007, з 22.05.2008 по 31.12.2009 в розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком, з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: