Справа №2-839/09 18.03.2010 18.03.2010 18.03.2010
Провадження №22-ц-480/10
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Данилової О.О.,

суддів Лівінського І.В., Шаманської Н.О.,

при секретарі Голубкіній О.О.

за участю відповідача ОСОБА_1

розглянула в відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 24 вересня 2009 року за позовом

ОСОБА_2

до ОСОБА_1

про відшкодування шкоди

У С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2009 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_1 про захист земельних прав.

Позивачка зазначала, що є власницею земельної ділянки площею 21,51 га в межах Підліснянської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області на підставі державного акту 1У-МК № 030833 від 26 лютого 2001 року. Після отримання державного акту вона дізналась, що її ділянку використовує ОСОБА_1, який посилався на купівлю цієї землі у її чоловіка та відмовився повернути ділянку як тоді, так і згодом у 2006 році.

Посилаючись на те, що відповідач незаконно користується землею та не сплачував орендну плату, ОСОБА_2 просила витребувати у ОСОБА_1 належну їй земельну ділянку та стягнути 11767,55 грн. за оренду землі та 167,55 грн. земельного податку.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 відмовився від позову в частині витребування земельної ділянки.

Рішенням Новодеського районного суду Миколаївської області від 24 вересня 2009 року позов задоволено частково. Зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто 6597,55 грн. матеріальної шкоди та судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення скасувати та в задоволенні позову відмовити. Апелянт посилався на те, що купив землю у позивачки та її чоловіка, прав ОСОБА_2 не порушував, а підстави для стягнення орендної плати відсутні.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка, як власниця земельної ділянки, якою користується ОСОБА_1, протягом останніх трьох років не отримувала орендну плату, що є її матеріальними збитками, які мають відшкодуватись за правилами статті 22 ЦК України.

Але не з усіма висновками суду та застосуванням норм цивільного та земельного законодавства можна погодитись.

Так, в позовній заяві ОСОБА_2 посилалась на те, що ОСОБА_4 користується її землею, а тому винен платити орендну плату та податок. Факт неотримання цих коштів позивачка вважає своєю матеріальною шкодою, розмір якої визначає за середнім розміром орендної плати у цій місцевості.

Але суд першої інстанції не звернув належної уваги на підстави позову, не уточнив у позивача ( його представника), якими діями відповідача порушені права власника невиплатою орендної плати, незаконним утриманням земельної ділянки, що дає підстави для відшкодування збитків, зокрема, стягнення не отриманих доходів тощо.

При цьому, дійшовши висновку, що позивачці завдані збитки, суд не встановив, які правовідносини виникли між сторонами, чи є в діях відповідача склад правопорушення, яка його обєктивна сторона, який обсяг цивільної відповідальності порушника.

Не визначив суд і характер правовідносин та норму земельного ( цивільного) права, яка їх регулює, пославшись лише на загальну норму щодо відшкодування збитків внаслідок наявності складу цивільного правопорушення статтю 22 ЦК України. Невизначеність суду потягла і суперечності в текстах судових рішень ( а.с.39,40, 61).

Відшкодовуючи збитки (шкоду), а не орендну плату, як зазначено в позові, суд не звернув належної уваги на відмову від позову в частині повернення земельної ділянки, хоча самовільне ( самоуправне) користування землею і є підставою такого відшкодування.

Доводи ОСОБА_1 про те, що більше трьох років він землю не використовує, судом не перевірені.

Тому фактично суд не розглянув позов в межах заявлених вимог.

При цьому суд допустився і грубих порушень норм процесуального права.

Так, в судовому засіданні 24 вересня представник позивача надав заяву про відмову від вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння. ( а.с.32). Суд заяву задовольнив ( а.с.37 зворот), але не вчинив процесуальних дій, передбачених пунктом 3 частини 1 статті 205 ЦК України - не прийняв відмову від позову та не закрив провадження у справі.

Отже, провадження у справі за позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння не закрито і ці вимоги судом не розглянуті.

Відсутні в матеріалах справи і докази наявності у представника позивача ОСОБА_3 повноважень на відмову від позову. Позивачка ОСОБА_2 у судовому засіданні присутня не була.

Таким чином, суд порушив норми матеріального права та допустився таких порушень процесуальних норм, що є підставою скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до пункту 5 частини 1 статті 311 ЦПК України.

Керуючись статтями 311, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 24 вересня 2009 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до того ж суду в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але протягом двох місяців з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України.

Головуючий

Судді: