Апеляційний суд Івано-Франківської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2010 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Мелінишин Г.П.

суддів Беркій О.Ю., Проскурніцького П.І.,

секретаря Сідорука А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог Долинська міська державна нотаріальна контора, треті особи на стороні відповідача з самостійними вимогами ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Долинського районного суду від 31 травня 2010 року,-

в с т а н о в и л а:

В березні 2009 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог Долинська міська державна нотаріальна контора, про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним.

Ухвалою Долинського районного суду від 20.11.2009 року до участі в справі в якості третіх осіб з самостійними вимогами на стороні відповідача залучено ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Рішенням Долинського районного суду від 31 травня 2010 року позов задоволено. Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину квартири АДРЕСА_1, видане 14.05.2008 року ОСОБА_2 державним нотаріусом Долинської міської державної нотаріальної контори та зареєстроване в реєстрі за № 1004.

На дане рішення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу,

в якій зазначають, що рішення постановлено з порушенням норм матеріального і

________________________________________________________________________________

Справа № 22-ц-4275/2010р. Головуючий у 1 інстанції Андрусів І.М.

Категорія 37 Доповідач Мелінишин Г.П.

процесуального права, зокрема, що судом неповно з»ясовано обставини справи, які мають значення для правильного вирішення її та зроблено висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи. Задовольняючи позов суд не прийняв до уваги, що шлюб між їхніми батьками фактично не було припинено, оскільки його розірвання за рішенням суду не було зареєстровано в органах РАЦСу і ніхто із сторін не отримав свідоцтва про розірвання шлюбу. Їхні батьки проживали разом, однією сім»єю. Вони як діти нічого не знали про розірвання шлюбу, оскільки батьки їм про це не повідомляли. Враховуючи, що ОСОБА_2 належала ? спірної квартири, то з цих підстав вони після смерті батька відмовились від своєї частки в спадковому майні на її користь. Крім того, суд не дав оцінки тій обставині, що отримане ОСОБА_2 в 2005 році( ще до смерті батька) повторне свідоцтво про шлюб підтверджує наявність між ними такого і при цьому заперечень з боку батька не встановлено. Не враховано судом також і той факт, що вони як спадкоємці за законом першої черги померлого не відмовились від своєї частки взагалі, а на користь іншого спадкоємця. Тому вважають, що при задоволенні позову вони не втрачають свого права спадкування. З цих підстав просили рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_3, який також діє в інтересах ОСОБА_4 , доводи скарги підтримав, представник третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог - Долинської міської державної нотаріальної контори визнала, з наведених у ній мотивів.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що ні ОСОБА_2, ні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до числа спадкоємців першої черги померлого ОСОБА_5 не відносяться, оскільки відповідач в шлюбі з ним не перебувала, а діти від спадщини відмовились. Тому з цих підстав і визнав недійсним видане ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно -? частину квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального закону виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що в зв»язку зі смертю 10.10.2007 року ОСОБА_5 відкрилася спадщина по закону , зокрема, на належне йому майно ? частину квартири № 17, яка знаходиться в будинку № 9 по вул. Грушевського в м. Долина. 24.03.2008 року ОСОБА_2 як дружина померлого звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, інші спадкоємці першої черги діти померлого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від спадщини відмовились в її користь, про що подали відповідні заяви. 14.05.2008 р. державним нотаріусом Долинської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке зареєстровано в реєстрі за № 1004.

Як передбачено ст. 1261 ЦК України до спадкоємців за законом першої черги відносяться діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив.

Судом правильно встановлено, що ні ОСОБА_2, ні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до таких спадкоємців не відносяться, оскільки відповідач в шлюбі з померлим на момент його смерті не перебувала, а треті особи скористались своїм правом на відмову від прийняття спадщини і така відмова, відповідно до положень ст.1273 ЦК України, є безумовною і беззастережною. Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи, зокрема, рішенням Долинського районного суду від 22.04.2005 року(а.с.10-11) про розірвання шлюбу між сторонами, заявами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відмову від спадщини в користь матері( ст. 13-14).

Твердження апелянтів про те, що судом невірно витлумачено норми закону щодо припинення шлюбу є надуманими і не заслуговують на увагу. Хоча розірвання шлюбу, здійснене на підставі рішення суду, і потребує подальшої реєстрації у державному органі РАЦС, за змістом ч. 2 ст. 114 СК України моментом припинення шлюбу є день набрання чинності рішенням суду про його розірвання .

З врахуванням наведених обставин суд прийшов до правильного переконання про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , визнавши при цьому недійсним видане ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно.

Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Встановлено, що оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від спадщини відмовились, то відповідно ними не обґрунтовано необхідність захисту свого права - порушеного, невизнаного чи оспореного.

Судова колегія вважає, що, розглядаючи спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, ухвалив рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції були досліджені у встановленому законом порядку. Апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, які б давали підставу для зміни чи скасування судового рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для її задоволення не вбачається.

Керуючись ст. ст. 218,307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відхилити , а рішення Долинського районного суду від 31 травня 2010 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: О.Ю. Беркій

ОСОБА_6