Ленінський районний суд м.Дніпропетровська
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 вересня 2010 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючої судді: Залімської Н.В.

при секретарі А.Л.Карпенко

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Дніпропетровська в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська про стягнення щомісячної соціальної допомоги дітям війни -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська про стягнення щомісячної соціальної допомоги дітям війни. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що відповідно до ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» вона б має право щомісячну соціальну допомогу в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, проте в 2006-2008 роках вона не виплачувалась.

В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що має статус дитини війни, тому користується всіма правами та пільгами, передбаченими Законом України Про соціальний захист дітей війни для цієї категорії осіб, і на підставі ст.6 зазначеного Закону має право на щомісячну доплату до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. При вирішенні питання про нарахування вказаної доплати до пенсії позивачу відповідач керувався положеннями нормативного акту, що на підставі Рішення Конституційного Суду України був визнаний неконституційним, а тому застосуванню не підлягає.

Враховуючи зазначене та відмову відповідача в перерахунку даних виплат, в неї не залишалось іншої можливості поновлення своїх прав як звернення з даним позовом до суду.

Просила визнати дії відповідача неправомірними, та зобовязати відповідача нараховувати в подальшому допомогу відповідно до ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни».

Представник відповідача надав суду письмові заперечення, просив розглядати справу без його участі.

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторони, дослідивши письмові докази у справі, з'ясувавши обставини у справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги належить частково задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач народилася 1937 року та відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має статус дитини війни що підтверджується наявною в матеріалах справи копією посвідчення..

Згідно статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

У позивача є наявність права на перерахунок підвищення до пенсії як «дитині війни» з 22 травня 2008 року оскільки Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/08 від 22 травня 2008 року положення п.п.2 п.14 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким було внесено зміни до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та встановлено з 01 січня 2008 року інший порядок розрахунку підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання, чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії «дітям війни», були визнанні неконституційними та втратили чинність з дня прийняття вказаного рішення.

Отже, Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська повинно було провести відповідний перерахунок підвищення до пенсії позивачу згідно вимог ст.

6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», починаючи з 22 травня 2008 року, та сплатити на його користь заборгованість з цих виплат.

Проте, Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська будь-яких дій з цього приводу не здійснювало.

Таким чином, враховуючи час звернення до суду позивача з позовом, суд приходить до обґрунтованого висновку про необхідність зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська провести перерахунок та виплатити позивачу недоотримані суми щомісячної надбавки до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з 22 грудня 2008 року.

На час розгляду справи Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» та Законом України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» не призупинено дію ст..6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», тому суд погоджується з вимогами позивача про зобовязання відповідача нараховувати та виплачувати підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 22 грудня 2008 року по 12 січня 2010 року.

Право позивача на отриманім підвищення до пенсії відповідно до вимог ст..6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не залежить від наявності чи відсутності грошових коштів та належного фінансування, таке право надане державою і закріплено Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

Оскільки таке право декларовано державою, то відповідно держава, через створені нею органи, в даному випадку органи Пенсійного фонду України, і несе обовязок по своєчасній та повній виплаті підвищення до пенсії саме у розмірах, які нею ж визначені та закріплені в Законі.

Крім цього, і практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст..17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, свідчить про те, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх обовязків (справа «Кечко проти України», рішення від 08.11.2005р.).

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни суд до уваги не бере, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом спору, що розглядається. Проблеми надання бюджетних коштів Управлінню для виконання покладених на нього обовязків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог.

Таким чином, до спірних правовідносин не підлягає застосуванню постанова КМУ від 28.05.2008р. №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», якою визначено розмір виплат підвищення до пенсії, оскільки виходячи із загальних принципів пріоритетності законів над підзаконними актами, при розрахунку підвищення до пенсії, слід керуватися Законом (Законом України «Про соціальний захист дітей війни», а не підзаконним нормативно-правовим актом (Постановою КМУ від 28.05.2008р. №530).

На підставі викладеного та керуючись Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року, рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року, Законом України « Про соціальний захист дітей війни» ст.. 88,212-215 ЦПК України , суд, -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 підвищення пенсії виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України « Про загальнообов» язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, згідно ст.. 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та за період з 22.05.2008 року по 12 січня 2010 року в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Зобов»язати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська здійснити перерахунок та виплати ОСОБА_1 підвищення пенсії, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, згідно ст.. 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та за період з 22.05.2008 року по 12 січня 2010 року в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: Н.В. Залімська