РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2010 року Справа № 2-

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді: Туренко С.І.,

при секретарі: Сокирко О.С.,

за участю позивачів: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника позивача: ОСОБА_3,

відповідачів: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

представника третьої особи: ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_7 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_4, ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_7 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування своїх вимог вказали наступне. Відповідач ОСОБА_4 є їхнім сином, а його донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, - їхньою онукою. У серпні 2000 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 припинили подружні стосунки, 26.03.2001 року вони розірвали шлюб в судовому порядку, а 14.08.2007 року отримали свідоцтво про розірвання шлюбу. З моменту реєстрації шлюбу ідо його розірвання вся сім'я сина: він, ОСОБА_5 та їх донька ОСОБА_7 проживали за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

13.01.2000 року позивачі купили за договором купівлі-продажу однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (Паркомуни) в м. Сєвєродонецьку, але зареєстровані за цією адресою були лише 09.03.2000 року. З їхньої згоди ОСОБА_4 був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. З ними їхній син ніколи не проживав і не вселявся на їхню житлову площу. 05.02.2000 року в його сім'ї народилася донька ОСОБА_7, яка як вони дізналися пізніше, була зареєстрована за їхнім місцем проживання. Як це сталося пояснити вони не можуть, але вважають, що працюючи в паспортному столі, ОСОБА_5 зареєструвала ОСОБА_7 без проблем, навіть не повідомивши їх про це.

Відповідно до статті 405 ЦК України вважають, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_7 не проживають у їхній квартирі втратили право користування вказаним житлом. На підставі викладеного просили визнати ОСОБА_4, ОСОБА_7 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримали заявлені вимоги, суду пояснили, що їхній син та онука ніколи не проживали у даній квартирі. Також, вони готові зареєструвати онучку в будинку який вони придбали. Вказаний будинок в хорошому стані і знаходиться в с. Малорязанцево Попаснянського району. Просили задовольнити заявлені вимоги повному обсязі.

Представник позивачів ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, просила позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суду пояснив, що він працює на Лисичанській птахофабриці, його батьки купили хороший будинок і у нього є можливість в ньому зареєструвати доньку.

Законний представник неповнолітньої ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення вказаного позову. Суду пояснила, що у випадку зняття з реєстрації її доньки ОСОБА_7, то це викличе великі складнощі з медичним обслуговуванням в Сєвєродонецькій лікарні й з інших питань, оскільки можливості зареєструвати її в м. Сєвєродонецьку у неї немає, свого власного житла вона також не має. Вона не згодна на реєстрацію її доньки в Попаснянському районі. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог щодо її доньки.

Представник органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Сєвєродонецької міської ради ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти зняття з реєстрації неповнолітньої ОСОБА_7, оскільки вважає, що це не відповідає інтересам дитини. На скільки йому відомо, то можливості реєстрації ОСОБА_7 в м. Сєвєродонецьку немає. Вважає необгрунтованим заявлений позов щодо неповнолітньої ОСОБА_7

Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9 допитані в судовому засіданні підтвердили, що відповідачі по справі ніколи не проживали у спірній квартирі. Також вказали, що ввдповідач ОСОБА_4 вони декілька разів бачили, а ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вони не бачили і остання ніколи в спірній квартирі не проживали.

Вислухавши учасників процесу, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В судовому засіданні було встановлено, що відповідач ОСОБА_4 є сином позивачів неповнолітня ОСОБА_7 є їхньою онукою.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу ОСОБА_3 1-ЕД за № 047902 від 14.08.2007 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було розірвано 29 травня 2001 року про що зроблено актовий запис за № 318.

Згідно свідоцтва про шлюб від 08.03.1969р., ОСОБА_3 ІІ-ЯК № 0154469 ОСОБА_1 та ОСОБА_10 уклали шлюб 08.03.1969 року, після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища ОСОБА_1 та ОСОБА_1. Таким чиномАДРЕСА_3, розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Федоренко, буд. №11-а на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 13.01.2000 року.

Згідно довідок СГІРФО Сєвєродонецького МВ УМВС України від 16.07.2009 року ОСОБА_4 та ОСОБА_7 зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 з 09.03.2000 року та з 20.03.2000 року відповідно.

Відповідно до акту перевірки паспортного режиму від 13.11.2008 року встановлено зі слів сусідів, що ОСОБА_7 не проживає в квартирі №54 розташованій в буд. 11-а по вул. Федоренко.

Позовні вимоги в частині визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки не проживає в ньому більше одного року без поважних причин суд вважає необхідним задовольнити враховуючи позицію останнього, а також з огляду обставин встановлених в судовому засіданні.

Позовні вимоги щодо визнання ОСОБА_7 такою, що втратила право користування житловим приміщенням у зв'язку з відсутністю в ньому без поважних причин більше року суд вважає такими, що не підлягають задоволенню за наступних обставин.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 1-ЕД № 076687 від 14.06.2007 року ОСОБА_7 народилася 05.02.2000 року про що зроблено відповідний актовий запис за № 95.

Згідно ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року за № 789-ХІІ в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Посилання позивачів в даному випадку на норму матеріального права, а саме на статтю 405 ЦК України, яка передбачає визнання особи втратившою право користування житлом у випадку відсутності без поважних причин більше одного року є неправомірним, оскільки ОСОБА_7 є неповнолітньою її місце проживання встановлюється за місцем проживання батьків або одного з них. Враховуючи, що між ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, та ОСОБА_5 склалися неприязні стосунки, неповнолітня ОСОБА_7 після розлучення її батьків проживає з матір'ю, то в даному випадку вона не може вважатися такою, що не проживає в спірній квартирі без поважних причин.

Крім того, як зазначили сторони, то на даний момент відсутня можливість зареєструвати неповнолітню ОСОБА_7 в м. Сєвєродонецьку.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що визнання неповнолітньої ОСОБА_7 такою, що втратила право користування житловим приміщенням не відповідає інтересам дитини і є незаконним, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,209,212-215,293 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_7 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2.

В решті позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд, шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення та подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ С.І.ТУРЕНКО