Справа № 2-340/2010
Провадження № б/н
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2010 року. Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Сивоконь Т.І.

при секретарі Комерзан Л.І.

за участі адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Татарбунари справу за позовом ОСОБА_2 до Дмитрівської сільської ради Татарбунарського ра-йону Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, посилаючись на наступні обставини.

08 лютого 2009 року в с.Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області помер батько позивачки ОСОБА_3, який за життя 14 березня 2002 року вчинив на користь позивачки заповіт, згідно якого заповів їй земельну ділянку площею 4,40 га, розташовану на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району, яка належала йому на праві приватної власності згідно Державного акту про право власності на землю серії ІІ-ОД № 003872 від 06.05.2003 року.

ОСОБА_2 своєчасно звернулася на адресу нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, і їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на будинок померлого батька, однак їй було відмовлено нотаріусом в видачі свідоцтва про право власності на земельну ділянку померлого, в звязку з тим, що при видачі державного акту на право приватної власності на землю була допущена помилка в написані імені, а саме: замість правильного імені «Костянтин», воно було зазначено як «Констянтин». Оскільки вказані обставини не дають їй змоги одержати свідоцтво про право власності на земельну ділянку, пози-вачка змушена звернутись до суду з даною позовною заявою.

Представник позивачки у судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Представник Дмитрівської сільської ради до судового засідання не зявився, але надіслав заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив справу розглянути у його відсутність.

Вислухавши пояснення та доводи представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ЖД №173105 від 09.02.2009 року (а.с.7) ОСОБА_3 помер 08.02.2009 року.

Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №003872 (а.с.12), ОСОБА_4 на праві приватної власності належить земельна діля-нка площею 4,40 га на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області.

Із копії заповіту від 14.03.2002 року (а.с.8) видно, що ОСОБА_3 все належне йому на праві власності майно, після своєї смерті заповів ОСОБА_5. Вказаний заповіт зареєстрований в Спадковому реєстрі і на день смерті спадкодавця був чинний, не змінювався та не скасовувався , згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.15-17), а також до нотаріальної контори не звертались особи, які б мали право на обовязкову ча-стку у спадщині після померлого ОСОБА_3

Із копії свідоцтва про народження серії ЯЛ №105352 від 20.12.1957 року (а.с.6)вбачається, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_6, яка після укладення шлюбу 30.11.1978 року змінила своє прізвище на «Тодорова».

Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

В силу ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Таким чином, в судовому засіданні з достовірністю вста-новлено, що померлий ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_2, крім того, судом з достовірністю встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є однією і тією ж особою, що підтверджується тотожністю прізвища та по батькові спадкодавця в його заповіті, в свідоцтві про смерть, та в Державному акті на право приватної власності на землю.

У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що земельна ділянка площею 4,40 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №003872, що розташована на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області належала при житті ОСОБА_3, а позивачка є єдиною спадкоєми-цею за заповітом.

За таких обставин, суд вважає, що за ОСОБА_2 повинно бути визнано право власності на земельну ділянку площею 4,40 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №003872, що розташована на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, що залишилася після смерті ОСОБА_3.

Керуючись ст.ст.58-60, 213, 215 ЦПК України, ст.ст.1216, 1233, 1235 ЦК України суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 4,40 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №003872, що розташована на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, що залишилася після смерті ОСОБА_3, який помер 08 лютого 2009 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в по-рядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя Сивоконь