Апеляційний суд Дніпропетровської області ( м. Кривий Ріг)
Категорія - 26 (ІУ) інстанції ОСОБА_1
Доповідач Барильська А.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Карнаух В.В.

при секретарі - Іванюк О.В.

за участю: представника товариства з обмеженою відповідальністю

«Забудовник» - ОСОБА_2, представника Відділення виконавчої

дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на

виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі

Дніпропетровської області ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 30 листопада 2009 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Забудовник», третя особа - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про відшкодування шкоди , -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2008 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом та, в подальшому, уточнивши позовні вимоги, просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Забудовник» (надалі-ТОВ «Забудовник) на користь ОСОБА_4 7397,5 грн у відшкодування шкоди здоров'ю у зв'язку із виробничою травмою за період з серпня 2005 року по листопад 2008 рік.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 30 листопада 2009 року у задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а саме: суд дійшов помилкового висновку про те, що під час отримання травми позивач діяв не в інтересах підприємства відповідача. Суд не взяв до уваги, що відповідачем складено акт по формі Н-1 та по грудень 2005 року проводились щомісячні виплати; судом не вірно застосовано п.1 Положення

про розслідування нещасних випадків на виробництві...» затвердженого Постановою КМУ від 10.08.1993 року за № 632 та безпідставно застосовано п,2 зазначеного вище Положення. Суд не взяв до уваги, що при визначенні розміру виплат ступінь вини потерпілого враховується тільки при визначенні розміру одноразової допомоги згідно п.Ю Правил відшкодування власником підприємства, установи та організації або уповноваженого нищ органу шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків»,( надалі-Правил), затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 472 від 23.06.1994 року.

В запереченнях на апеляційну скаргу ТОВ «Забудовник» просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу відхилити.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що ОСОБА_4 з 08.06.1995 року по 25.09.1996 рік працював у ТОВ «Забудовник» за трудовим договором водієм автомобіля. В період робочого часу 13.06.1996 року він отримав травму правого ока, про що складено Акт № 1 форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві.

Згідно вищезазначеного акту встановлено порушення п.2 Інструкції по техніці безпеки позивачем ОСОБА_4

Висновком МСЕК від 16.09.1996 року ОСОБА_4 було первинно встановлено 50% втрати професійної працездатності, безстроково, та 3 групу інвалідності.

Згідно наказу № 5 від 20.01.1997 року позивачу підприємство відповідача щомісячно сплачувало по 50грн. у зв'язку з виробничою травмою. Згідно довідки, відповідач припинив виплати у січні 2006 року.

Постановою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області від 19 листопада 2007 року позивачу призначені щомісячні страхові виплати, в сумі 454.55грн., починаючи з 13 листопада 2007 року.( а.с.14).

Відмовляючи у задоволенні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що комісією з розслідування нещасного випадку, який стався з позивачем 13.06.1996 року, встановлена вина позивача ОСОБА_4 та відсутність вини відповідача.

Однак, колегія суддів не може погодитись з зазначеним висновком суду з наступних підстав.

Відповідно до п.1 Правил, власник підприємства. Установи і організації або уповноважений ним орган несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.

Згідно п.2 Правил, доказом вини власника можуть бути: зокрема: акт про нещасний випадок на виробництві.

Як вбачається із матеріалів справи, 13.06.1996 року, в робочий час, позивач отримав травму ока, у зв'язку з чим підприємством відповідача було складено Акт №1 про нещасний випадок на виробництві по формі Н-1 від 17.06.1996 року.

Згідно висновку МСЕК від 16.09.1996 року ОСОБА_4 було первинно встановлено 50% втрати професійної працездатності, безстроково, та 3 групу інвалідності.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування шкоди здоров'ю.

Посилання відповідача на відсутність підстав для стягнення шкоди здоров'ю у зв'язку з відсутністю його вини в заподіянні шкоди здоров'ю позивача колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки відповідно до положень пункту 10 Правил, якщо комісією з розслідування нещасного випадку встановлено факт невиконання потерпілим вимог нормативних актів з охорони праці, може бути зменшено лише розмір одноразової допомоги в порядку, що визначається трудовим колективом за поданням власника та профспілкового комітету підприємства, але не більше як на 50 відсотків.

Вирішуючи спір в частині розміру шкоди, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до абзацу 5 пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, із змінами і доповненнями, вимоги про перерахунок сум щомісячних платежів, раніше визначених судом або роботодавцем, підлягають задоволенню за час, що не перевищує трьох років.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач звернувся до суду з зазначеним позовом 11.08.2008 року.

Згідно довідки про суми грошової допомоги, нарахованої та сплаченої позивачу в період з 16.09.1996 року по 31.12.2005 року, підприємством відповідача щомісячно сплачувалося по 50 грн. ( а.с.66).

Згідно довідки ТОВ «Забудовник» у період з 01.10.1996 року по 13.11.2007 року на підприємстві відповідача відбувалася зміна посадового окладу по професії позивача, який у період з 11.08.2005 року по 01.12.2006 року складав 525грн; у період з 01.12.2006 року по 01.07.2007 року- 560грн.; у період з 01.07.2007 року по 30.09.2007 року - 640грн.; у період з 01.10.2007 року по 13.11.2007 року- 740 грн..

За таких обставин, колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 7378грн.73коп. за період з 11.08.2005 року по 13.11.2007 року, виходячи з наступного розрахунку: ( у період з 11.08.2005 року по 31.12.2005 року посадовий оклад відповідного працівника за умови його роботи протягом повного календарного місяця роботи складав 525грн., позивачу сплачено щомісячно по 50 грн., а повинні сплатити по 262.5грн. щомісяця, недоплата за зазначений період склала 1053грн.23грн.; у період з 01.01.2006 року по 31.11.2006 року посадовий оклад відповідного працівника

складав 525грн., виплати позивачу відповідачем припинені, недоплата з

урахуванням 50% втрати професійної працездатності за зазначений період

склала - 2882грн.( 262.5грн х 11 місяців); за період з 01.12.2006 року по

31.06.2007 року посадовий оклад відповідного працівника складав 560грн.,

відповідач виплати не проводив; недоплата з урахуванням 50% втрати

професійної працездатності за вказаний період склала-1680 грн.( 280грн. х 6

місяців); за період з 01.07.2007 року по 31.09.2007 року посадовий оклад

відповідного працівника складав 640 грн.; відповідач позивачу виплати не

проводив; розмір виплати повинен скласти - 960 грн.( 320грн. х 4), за період

з 01.10.2007 року по 13.11.2007 року посадовий оклад відповідного

працівника складав 740 грн., розмір виплати повинен скласти - 518грн.( 370

грн. + ( 370 грн. : 30 днів х 12 днів ).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду не відповідає вимогам матеріального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення відповідно до вимог ч.1 п.4 ст. 309 ЦПК України про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача у відшкодування шкоди 7378грн.73коп. за період з 11.08.2005 року по 13.11.2007 року.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави

підлягає стягненню судовий збір в сумі 73.78грн. та витрати на

інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120грн.. І

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.І ст.309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК^ України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити. Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від ЗО листопада 2009 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Забудовник» про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Забудовник» на користь ОСОБА_4 7378грн.73коп. у відшкодування шкоди здоров'ю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Забудовник» на користь держави судовий збір у сумі 73грн. 78коп. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120грн..

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: