С П Р А В А № 2-2500/10
Номер стат. звіту 33
Код суду 0707
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 липня 2010 року м.Мукачево
МУКАЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
в складі: головуючого - судді Куропятник О.М.
при секретарі Стойка В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 про відшкодування майнової шкоди, -
В С Т А Н О В И В:
29 червня 2010 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 про відшкодування майнової шкоди.
Свої вимоги позивачі мотивують тим, що відповідачем порушено їх законне та гарантоване державою право на отримання компенсації коштів, затрачених ним на продовольче забезпечення, чим завдано ОСОБА_1 матеріальну шкоду на суму 121748,56 грн., а ОСОБА_2 121748,56 грн..
Позивачі в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримують повністю, просять їх задоволити, а справу розглянути без їх участі.
В судове засідання представник відповідача не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути у його відсутності.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що позивач позивачі перебувають на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , де знаходяться на продовольчому та фінансовому забезпеченні, що підтверджується довідками військової частини НОМЕР_1 № 341 та № 345 від 24.06.2010 року.
Як вбачається з довідок військової частини НОМЕР_1 № 337 та № 344 від 24.06.2010 року, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 продовольчим пайком або грошовою компенсацію замість нього не отримували.
Розрахунком компенсації за продовольче забезпечення ОСОБА_2 з 11.03.2000 року по 31.05.2010 року з урахуванням індексу інфляції підтверджується заборгованість в розмірі 121748, 56 грн..
Розрахунком компенсації за продовольче забезпечення ОСОБА_1 з 11.03.2000 року по 31.05.2010 року з урахуванням індексу інфляції підтверджується заборгованість в розмірі 121748, 56 грн..
Згідно ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Ст. 17 Конституції України передбачає, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Відповідно до ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Згідно ст. 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.
Вимоги ст. 16 Закону України «Про Збройні сили України» передбачають, що держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли), пропали безвісти, стали інвалідами під час проходження військової служби або постраждали в полоні в ході бойових дій(війни), при надзвичайному стані чи під час проходження військової служби за межами України в порядку військового співробітництва або у складі Миротворчих Сил ООН під час участі у міжнародних миротворчих операціях. Соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та інших нормативно-правових актів.
Згідно ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. У відповідності до ст.9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями 55 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 58, 60 Закону України "Про Державний бюджет України на 2001 рік" та Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пунктів 2, 3, 4, 5, 8, 9 частини першої
статті 58 Закону України "Про Державний бюджет України на 2001 рік" і підпункту 1 пункту 1 Закону України "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів" (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій) від 20 березня 2002 року N 5-рп/2002 , Конституційний Суд України вважає, що оскільки для значної кількості громадян України пільги, компенсації і гарантії, право на які передбачене чинним законодавством, є додатком до основних джерел існування, необхідною складовою конституційного права на забезпечення життєвого рівня (стаття 48 Конституції України ), який принаймні не може бути нижчим від прожиткового мінімуму, встановленого законом (частина третя статті 46 Конституції України), то звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається. Зупинення його дії можливе за
умови введення відповідно до пункту 31 частини першої статті 85
та пункту 19 статті 92 Конституції України надзвичайного стану (стаття 64 Конституції України.
Вимоги ст.. 1166 ЦК України передбачають, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
З врахуванням наведеного та на підставі ст..ст.3, 8, 17, 19, 22, 24, 46, 48, 55, 64 Конституції України, ст.. 1166 ЦК України, ст.ст. 2, 9, 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Рішення Конституційного Суду України 20 березня 2002 року N 5-рп/2002, ст..16 Закону України «Про Збройні сили України», позовна заява є обґрунтованою та такою що підлягає до задоволення в повному обсязі.
Керуючись ст. ст.10, 60, 88, 208, 209, 212-218 ЦПК України, ст..ст.3, 8, 17, 19, 22, 24, 46, 48, 55, 64 Конституції України, ст. 1166 ЦК України, ст.ст. 2, 9, 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Рішення Конституційного Суду України 20 березня 2002 року N 5-рп/2002, ст..16 Закону України «Про Збройні сили України», суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов задоволити повністю.
Стягнути з військової частини НОМЕР_1 за рахунок НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість в сумі 121748 (сто двадцять одну тисячу сімсот сорок вісім) грн. 56 (п`ятдесят шість) коп..
Стягнути з військової частини НОМЕР_1 за рахунок НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2 заборгованість в сумі 121748 (сто двадцять одну тисячу сімсот сорок вісім) грн. 56 (п`ятдесят шість) коп..
Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст.294 цього Кодексу, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

ГОЛОВУЮЧИЙ О.М.Куропятник