Справа 2-788/10
Номер провадження 2-788/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.10 року. Рахівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді - Марусяк М.О.

при секретарі - Ступчук Л.Б.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рахів цивільну справу за позовом

ОСОБА_3

до

Товариства з обмеженою відповідальністю «Бичківська меблева фабрика»

про стягнення моральної та матеріальної шкоди

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ТзОВ «Бичківська меблева фабрика» про стягнення моральної та матеріальної шкоди.

В зміненій позовній заяві Петрик. Г.М. посилається на те, що вона являється працівницею Великобичківської філії «Сведвуд Проза» ТОВ «Сведвуд Україна» вже шість років. Кожен рік з підприємства вона отримувала належну норму паливних дров, зазвичай після підписання заяви надрова. У першій половині січня 2009 року ОСОБА_3 звернулася до відповідача із заявою на отримання паливних дров, як допомоги, однак заяву було проігноровано. Після чого її письмові звернення та отримання дров були безрезультатними. В списку на отримання дров її прізвище було відсутнє. Станом на 18.07.2009 року позитивної відповіді так і не отримала, в результаті чого звернулася до суду. У зв'язку з цим, 10 серпня 2009 року ТзОВ «Сведвуд Україна» передало їй паливні дрова в кількості 5 мЗ. В результаті чого час. який вона повинна була витрачати на дітей, сім'ю, змушена була витратити на відповідача, його бездіяльність, обман, ігнорування її звернень, знущання. Тоді коли вона інвалід 3 групи, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 4 років, виховуючи двох малолітніх дітей. Вважає, що відповідач грубо порушив правила внутрішнього трудового розпорядку підприємства. Закон України «Про звернення громадян», залишив її з малолітніми дітьми без дров у зимовий період. Правопорушення відповідача має умисний характер, а тому за бездіяльність обман, ігнорування, знущання, нанесені душевні страждання, приниження її честі та гідності вважає розумним та справедливим стягнути з відповідача моральну шкоду 10000 гривень, 222 гривні матеріальної шкоди та судові витрати по справі в сумі 1662 гривні.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1, змінені позовні вимоги підтримав. При цьому стверджує, оскільки ОСОБА_3 в серпні 2009 року прийняла паливні дрова в кількості 5 мЗ, тому відпала потреба у задоволенні позовної вимоги щодо зобов'язання виділити паливну норму дров 5 м. куб. з доставкою, однак значна затримка у виділенні паливних дров призвела до нанесення позивачці душевних страждань, приниження її честі га гідності, у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3М 10000 гривень моральної шкоди. 222 гривні матеріальної шкоди та судові витрати по справі в сумі 1662 гривні.

Представник відповідача, ОСОБА_2 змінені позовні вимоги не визнав, просить у задоволенні позову відмовити, пояснивши, згідно п.11.3 Книжки працівника компанія надає своїм працівникам одноразову щорічну допомогу, еквіваленти) вартості 5 куб. м. паливних дров. Сума допомоги встановлюється згідно розпорядження Голови державної обласної адміністрації про ціни на дрова паливні, що реалізуються населенню для побутових потреб, на зазначену суму працівники можуть придбати на підприємстві паливні дрова, якщо останні є в наявності для продажу. 26.05.2009 року позивачка звернулася до Великобичківської філії «Седвуд Проза» ТзОВ «Сведвуд Україна» (ТзОВ «Бичківська меблева фабрика») про виділення їй паливних дров. Враховуючи відсутність паливних дров на підприємстві для продажу. її заява, як і інших працівників підлягала задоволенню в порядку черговості в міру наявності дров для продажу. В Книжці працівника зазначено, що допомога надається один раз протягом одного календарного року та жодним чином не встановлює строк її надання. Тлумачення позивачкою даного положення Книжки працівника є неправильним, а всі посилання на порушення термінів надання допомоги безпідставними та необгрунтованими. Отже, після задоволення підприємством заяви позивачки про виділення дров. 10.08.2009 року, предмет спору був відсутній. В свою чергу вимоги про стягнення матеріальної та модальної шкоди не є обгрунтованими належним чином та не підлягають задоволенню, адже, відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Моральної шкоди позивачці завдано не було, а отже відсутні й законні підстави для її відшкодування. Під моральною шкоду слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Позивачці дрова були надані, як одноразова щорічна допомога, а отже, й не було заподіяно моральної шкоди.

Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, приходить до наступного висновку.

Так, позивачка ОСОБА_3 перебувала в трудових відносинах з ТзОВ «Сведвуд Україна», зокрема працюючи на посаді прибиральниці (а.с.2). З 26.09.2008 року перебувала у відпустці по догляду за дитиною до 4 років по 28.09.2009 року, про що свідчить наказ №96К від 26.09.2008 року виданий на підставі заяви, свідоцтва про народження дитини та медичної довідки (а.с.18).

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до його моральних страждань, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для справи.

Поряд з цим, позивачка ОСОБА_3, основним мотивом позовних вимог вказує наявність причинного зв'язку між бездіяльністю відповідача та нанесенням їй моральних страждань, які виразилися у обмані, ігноруванні та знущанні з неї. При цьому основним чинником бездіяльності, обману, ігнорування та знущання називає те. що паливну норму дров мала отримати в січні 2009 року, а не 10.08.2009 року, тобто через 7 місяців, це при тому, що будинок в якому вона проживає опалюється лише дровами, що завдало їй моральної шкоди, яку оцінює в 10000 гривень. Однак з такими доводами позивачки суд не погоджується, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами.

Зокрема, згідно п.11.3 Книжки працівника компанія надає своїм працівникам одноразову щорічну допомогу, еквівалентну вартості 5 м. куб. паливних дров. Сума допомоги встановлюється згідно розпорядження Голови державної обласної адміністрації про ціни на дрова паливні, що реалізуються населенню для побутових потреб, на зазначену суму працівники можуть придбати на підприємстві паливні дрова, якщо останні є в наявності для продажу (а.с.3).

Отже, виходячи з викладеного слідує, що звернення позивачки до відповідача, з приводу виділення норми паливних дров, не свідчить про прямий причинний зв'язок, який пов'язаний з бездіяльністю ТзОВ «Бичківська меблева фабрика» та наслідками зазначеними в позовній заяві, оскільки їй було виділено 5 м. куб. паливних дров, згідно заяви від 26.05.2009 року, 10 серпня 2009 року, тобто за наявності дров для продажу та в порядку черговості. Тим більше, Книжкою працівника конкретного строку для надання дров не встановлено та зазначено, що дрова надаються за пільговою ціною працівникам, якщо такі є в наявності

Разом з цим, із заяви ОСОБА_3 вбачається, що вона 26 травня 2009 року зверталася до відповідача про виділення 5 м. куб. паливних норм дерев'яних відпадків з доставкою їх за адресою Великий Бичків, вул. Лесі Українки, 21, зауваживши, що з цим питанням звертається з січня 2009 року двічі, і двічі її заяви проігноровані (а.с.4). Однак, окрім даної заяви, письмових підтверджень щодо неодноразових звернень позивачки до відповідача про виділення паливних дров у 2009 році надано не було. У зв'язку з чим, суд критично оцінює твердження позивачки, про неодноразові звернення до Великобичківської філії «Сведвуд Проза» ТзОВ «Сведвуд Україна» (ТзОВ «Бичківська меблева фабрика»), оскільки такі не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Крім того, не може братися до уваги судом, проведений позивачкою, розрахунок моральної шкоди, так як такий не передбачений законодавством і не ґрунтується на доказах, а лише на припущеннях, що суперечить вимогам ст.60 ЦПК України, адже за основу розрахунку взято факт правопорушення відповідача, який має умисний характер, за нанесення позивачці моральних страждань з січня по серпень 2009 року, який не є доведеним стороною.

На підставі ст.79 ЦПК України до витрат пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду. Натомість, позивачка до розрахунку матеріальної шкоди включає витрати понесені нею та її представником за явку до суду, що є недопустимим, оскільки ці витрати не являються матеріальною шкодою і відшкодовуються відповідно до положень ст.88 ЦПК України.

З огляду на викладене, а саме відсутності доказів про порушення прав та інтересів позивачки, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення моральної та матеріальної шкоди.

Відповідно до ст.88 ЦПК України вимоги позивачки ОСОБА_3 щодо стягнення судових витрат задоволенню не підлягають, оскільки їй в позові відмовлено.

Керуючись ст.ст. 6,8,10.11,15, 57-60,79. 88. 212- 215, 223 ЦПК України, 23 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бичківська меблева фабрика» про стягнення моральної та матеріальної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд шляхом подачі в 10 денний строк, з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Суддя: Марусяк М.О.