АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Гальонкіна С.А.,

Судців: Корнієнка В.Г, ОСОБА_2,

При секретарі: Коротун І.В.

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 26 жовтня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю Бурат про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку, відшарування моральної шкоди, третя особа - ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 26 жовтня 2010 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бурат» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку, відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Судові витрати за розгляд справи у суді віднесено за рахунок держави.

З даним рішенням суду не погодився ОСОБА_3 та подав на нього апеляційну скаргу. Просить скасувати рішення Київського районного суду м. Полтави від 26 жовтня 2010 року та ухвалити нове, яким поновити його на роботі - на посаді генерального директора ТОВ «Бурат» з 01.06.2008 року.

Вважає, що рішення суду постановлено при неповному зясуванні обставин справи, при відсутності дослідження доказів що мають істотне значення для справи та на підставі висновків, які не відповідають фактичним обставинам справи. Також посилається на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове по суті позовних вимог.

Згідно ч. З ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

У відповідності з ч. 2 ст. 22 КЗпП України не допускається будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору.

Згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є угода

сторін.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 з 05 жовтня 2001 року працював на посаді генерального директора ТОВ «Бурат».

Наказом №32-к від 01 червня 2008 року позивача звільнено з роботи за п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін.

Підставою для звільнення стала заява ОСОБА_3 про звільнення за угодою сторін з 01 червня 2008 року та рішення загальних зборів учасників від 01 червня 2008 року про відкликання його з посади генерального директора.

Постановляючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд виходив з того, що волевиявлення позивача на звільнення з роботи за угодою сторін було вільним і відповідало дійсним його намірам.

Разом з тим такий висновок суду не відповідає дійсним обставинам справи.

Так відповідно до протоколу №5 загальних зборів учасників ТОВ «Бурат» від 21 травня 2008 року прийняте рішення провести перевірку фінансово-господарської діяльності товариства та дій генерального директора ОСОБА_3 Крім того вирішено передати функції та повноваження Генерального директора на період проведення перевірки ОСОБА_4 з 22 травня 2008 року. Згідно з наказом від 22 травня 2008 року №63 ОСОБА_4 з 22 травня 2008 року приступив до виконання за сумісництвом обовязків в.о. генерального директора ТОВ «Бурат» на період проведення перевірки.

В матеріалах справи відсутні матеріали вказаної перевірки. Не надані вони відповідачем і суду апеляційної інстанції.

Як пояснював в засіданні суду першої інстанції так і в ході численних перевірок правоохоронними органами позивач, з 20 травня 2008 року його фактично було відсторонено від роботи.

Підстави для відсторонення від роботи передбачені законодавством відсутні.

Крім того на нього вчинявся моральний тиск в результаті чого він був змушений 01 червня 2008 року подати заяву про звільнення.

Вказана заява подана не за місцем роботи в м. Києві.

Обставини усунення ОСОБА_3 від виконання посадових обовязків і вчинення на нього тиску з метою звільнення з роботи підтверджуються також іншими доказами по справі.

Зокрема, свідок ОСОБА_5 пояснював, що20.05.2008 року , знаходячись в своєму кабінеті, став свідком сутички незнайомих осіб, одягнених у чорний одяг приватної охорони. До кабінету ОСОБА_3 не міг зайти через перешкоди з боку охоронців. Від ОСОБА_6 отримав інформацію, що підприємство більше не належить попереднім учасникам, воно є власністю ЗАТ «Індустріальна молочна компанія» і цього дня відбувається зміна керівництва підприємства.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що ОСОБА_4 як умову повернення йому комбікорму просив умовити ОСОБА_3 написати заяву про звільнення. Від ОСОБА_3 він дізнався, що його залякують, шантажують з метою отримання заяви про звільнення.

Свідок ОСОБА_8 повідомив, що бачив як 20.05.2008 року ОСОБА_3 та його дружину ОСОБА_9 вивели з підприємства. Цього ж дня всім працівникам підприємства повідомили, що даних осіб звільнено з займаних посад.

Опитані в ході перевірки правоохоронних органів ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 а ОСОБА_13 і в судовому засіданні, повідомили, що події, які відбулися на підприємствах ТОВ «Бурат» та ТОВ «Бурат Агро» 20.05. 2008 року по примусовому відстороненню ОСОБА_3 від фактичного виконання посадових обовязків мали місце. На кожного з них окремо намагалися тиснути ОСОБА_6 та ОСОБА_4 з метою вплинути на ОСОБА_3, щоб він написав заяву про звільнення.

З приводу незаконних дій щодо нього, ОСОБА_3 звертався до правоохоронних органів.

В результаті проведених перевірок встановлено, що факти викладені в заяві ОСОБА_3 знайшли своє підтвердження, про що свідчать висновок Київського РВ ПМУ ГУ МВС України в Полтавській області від 30.07.2009 року ( Т.1 а. с. 148-149) та постанова прокуратури Київського району м. Полтави від 15.10.2010 року про відмову в порушенні кримінальної справи (Т.2 а. с. 24-26).

Крім того колегія суддів приймає до уваги, що звільнення ОСОБА_3 проведено 01 червня 2008 року у вихідний день - неділю, яка у відповідності з ч.2 ст. 67 КЗпП України є загальним вихідним днем.

За змістом ст. ст. 22,36 КЗпП України угода має бути результатом вільного волевиявлення обох її учасників.

З матеріалів справи вбачається, що волевиявлення ОСОБА_3 при подачі ним заяви не було вільним а тому і звільнення його за п. 1 ст. 36 КЗпП України є незаконним.

Враховуючи викладене рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановлениям нового рішення про поновлення позивача на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди та понесених судових витрат.

При визначенні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу судова колегія виходить з середньомісячного заробітку позивача, що становить 3 515 грн. 36 коп. і відповідно середньоденного 167 грн. 39 коп.

Визначаючи розмір стягуємої на користь позивача моральної шкоди, колегія суддів враховує характер та обсяг страждань ОСОБА_3, їх тривалість, ступінь тяжкості вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, ступінь зниження його престижу та ділової репутації.

Тому стягненню на користь позивача підлягає 10 000 грн. на відшкодування спричиненої моральної шкоди.

Підлягають стягненню на корись позивача понесені ним витрати повязані з проведенням експертизи.

Крім того з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати, повязані з розглядом справи та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 303, п. 2 ч. 1 307, 309, 314, 316 ЦПК України, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 26 жовтня 2010 року -

скасувати.

Постановити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю Бурат про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку, відшарування моральної шкоди задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_3 на посаді генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю Бурат з 01 червня 2008 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Бурат на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 102949 гривень 82 копійки та 10000 гривень моральної шкоди, а всього 112949 ( сто дванадцять тисяч девятсот сорок девять) гривень 82 (вісімдесят дві) копійки.

Стягнути з ТОВ «Бурат» на користь ОСОБА_3 З 100 грн. 80 коп. витрат, повязаних з проведенням експертизи.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Бурат на користь держави судові витрати, повязані з розглядом справи: судовий збір в сумі 1129 гривень 49 копійок та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 гривень.

В частині поновлення на роботі ОСОБА_3 та стягнення середнього заробітку в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя (підпис) С.А. Гальонкін

Судді: (підпис) ОСОБА_14

(підпис) ОСОБА_2

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1