Апеляційний суд Черкаської області
Справа № 22ц-427/2010 Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 19ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_3І,
суддівОСОБА_2, ОСОБА_4,
при секретарі з участю позивачки ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 22 грудня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Підприємства «Черкаський державний завод хімічних реактивів» (далі Підприємство) про стягнення пені, інфляційних та 3% річних від простроченої суми, заслухавши ОСОБА_6, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2009 року ОСОБА_6 звернулася до суду із зазначеним позовом до Підприємства.

Зазначала, що рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 20 липня 2007 року розірвано договір від 11 листопада 2003 року про дольову участь у будівництві житла, укладеного між нею та Підприємством, з Підприємства на її користь стягнуто 822 698 грн. 12 коп., державне мито у розмірі 170 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн. Постановою головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції у Черкаській області від 13 грудня 207 року відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню зазначеного судового рішення. Однак до цього часу Підприємство зазначене рішення не виконало.

За вказаних обставин, посилаючись на ст. ст. 611, 625 ЦК України позивачка просила стягнути з Підприємства на її користь 365 472 грн. 10 коп. пені, 383 377 грн. 32 грн. інфляційних та 50 945 грн. 62 коп. 3% річних від простроченої суми.

Рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси у позові відмовлено.

На це рішення ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, де, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушує питання про його скасування та ухвалення нового рішення про стягнення з Підприємства на її користь 426 593 грн. 03 коп., - пені, 483 041 грн. 20 коп. інфляційних, 59 717 грн. 72 коп. 3% річних від простроченої суми.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в порядку статті 303 ЦПК України, колегія суддів судової палати приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що пеня та інфляційні збитки стягненню не підлягають, оскільки спір про стягнення коштів вже вирішений і рішення суду набрало законної сили, тому відсутні підстави для відповідальності за порушення грошового зобовязання.

З таким висновком повністю погодитися неможна.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом установлено, що рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 20 липня 2007 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 11 жовтня 2007 року та ухвалою Верховного Суду України від 6 травня 2008 року розірвано договір №41 від 11 листопада 2002 року на дольову участь у будівництві житла, укладений між ОСОБА_6 та Підприємством. Стягнуто з Черкаського державного заводу хімічних реактивів на користь ОСОБА_6 завдані збитки в сумі 822 698 грн.12 коп. Підрозділом примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції у Черкаській області від 13 грудня 2007 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом від 6 грудня 2007 року. На час звернення до суду Підприємство борг не повернуто, рішення суду не виконано.

Згідно із ч.2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як убачається з матеріалів справи, на час звернення ОСОБА_6 до суду Підприємство грошей, які з нього стягнуті за рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 20 липня 2007 року не сплатило, а тому це грошове зобовязання, незважаючи на відкриття виконавчого провадження, не можна вважати таким, що припинило своє існування, оскільки главою 50 ЦК України такої правової підстави припинення зобовязань не передбачено.

Набрання законної сили рішенням суду про стягнення грошей не є підставою для припинення грошового зобовязання, а боржник несе обовязок відшкодувати інфляційні збитки від знецінення неповернутих коштів за час до виконання рішення суду про стягнення грошового боргу.

Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентних річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

У звязку з викладеним висновок суду про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог у частині стягнення з Підприємства на користь ОСОБА_6 інфляційного збільшення боргу та трьох процентів річних від простроченої суми після набрання чинності рішенням суду є таким, що суперечить вимогам ч.2 статті 625 ЦК України.

Ураховуючи наведене рішення суду першої інстанції у цій частині не можна вважати законним і обґрунтованим, оскільки воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Позовні вимоги у цій частині підлягають до часткового задоволення, виходячи із рекомендацій Верховного Суду України від 3 квітня 1997 року № 62-97 «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» та наступних розрахунків.

Період заборгованості за який позивачка ставить вимогу становить з 20 липня 2007 року по 14 серпня 2009 року, сума боргу становить 822 698 грн.12 коп., середній індекс інфляції за період заборгованості становить 1,465. Інфляційне збільшення суми боргу розраховується за формулою: С інфл. = С х ІІ ср. - С, де С сума боргу; ІІ ср.- середній індекс інфляції. Таким чином інфляційне збільшення суми боргу становить 382 554, 63 грн. (822 698, 12 х 1,465 822 698,12 = 382 554,63).

Розрахунок трьох процентів річних проводиться за формулою:

Сума санкції = С х 3 х Д : 365 : 100, де С сума заборгованості, Д - кількість днів прострочки.

Таким чином загальна сума процентів, що підлягає стягненню з Підприємства на користь ОСОБА_6 становить 51 187 грн. 60 коп. ( 822 698,12 х 3 х 757 : 365 : 100 = 51 187 грн. 60 коп.).

Висновок суду про відмову у задоволенні позовних вимог у частині стягнення з Підприємства на користь ОСОБА_6 пені через відсутність для цього правових підстав колегія суддів вважає правильним, а тому у цій частині рішення суду слід залишити без зміни.

Понесені позивачкою судові витрати при подачі позовної заяви підлягають стягненню з відповідача відповідно до вимог статті 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 СвітланиАнатоліївни задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 22 грудня 2009 року змінити, скасувавши йог у частині відмови у позові про стягнення з Підприємства «Черкаський державний завод хімічних реактивів» на користь ОСОБА_6 інфляційного збільшення боргу та трьох процентів річних від простроченої суми.

Стягнути з Підприємства «Черкаський державний завод хімічних реактивів» на користь ОСОБА_6 інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 382 554 грн. 63 коп. та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 51 187 грн. 60 коп., а всього 433 742 грн. 23 коп. за період з 20 липня 2007 року по 14 серпня 2009 року.

Стягнути з Підприємства «Черкаський державний завод хімічних реактивів» на користь ОСОБА_6 понесені нею судові витрати при подачі позовної заяви за сплату судового збору у розмірі 1700 грн. та витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

В решті це рішення залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий: підпис

Судді : підписи