Київський районний суд м. Одеси
Справа № 2-3300
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2010 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Непоради М.П.

при секретарі - Яіцької А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про

розірвання шлюбу

ВСТАНОВИВ:

Сторони зареєстрували шлюб 16 лютого 2007 року в першому відділі реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, за актовим записом №61.

Дошлюбне прізвіще позивача - Тунік.

Від даного шлюбу є неповнолітній син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає з позивачем.

Позивач просить суд розірвати шлюб, мотивуя це тим, що шлюбні відносини між сторонами не підтримуються, сторони проживають окремо. Позивач зазначив, що причиною розірвання шлюбу стало відсутність взаємопоразуміння, різність характерів, втрата почуття кохання один до одного, зловживання відповідачем алкогольних напоїв, розбіжностей щодо виховання дитини. На перемирення і подальше подружнє життя позивач не згодна.

У попереднє судове засідання з'явилися позивачка, яка підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на зазначені в позовній заяві обставини, та просила суд ухвалити рішення у відсутності відповідача.

Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява від відповідача, в якої він позовні вимоги визнав повністю та просив суд розглядати справу за його відсутністю, яка залучена до матеріалів справи.

Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Згідно п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно п. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, маючих істотне значення.

Як убачається із пояснень позивача, сторони припинили шлюбні відносини. У теперішній період сторони сумісного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують без поважних причин, проживають окремо. На перемирення позивач не згодна.

Враховуючи зазначені обставити, доходить до висновку, що на даний час сімї фактично не існує.

Все вищезазначене свідче про те, що даний шлюб розпався, зберегти сімю не можливо, про що свідчить відмова позивача від примирення. Також збереження шлюбу буде суперечить інтересам позивача та неповнолітньої дитини, які мають істотне значення.

На підставі вищезазначеного збереження сімї стало неможливим.

Керуючись ст.ст. 174, 213, 214-215, 218, 223 ЦПК України, ст.ст. 110, 112, 114, 115 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 16 лютого 2007 року в першому відділі реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 61 - розірвати.

При отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути з ОСОБА_2 держмито на користь держави в сумі 51 грн., позивача звільнити від сплати держмита.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Головуючий М.П. Непорада