Апеляційний суд Полтавської області
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

2010 року листопада місяця 10 дня м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Гальонкіна С.А.,

Суддів: Корнієнка В.І., Абрамова П.С.,

При секретарі: Коротун І.В.

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

ОСОБА_4

на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 16 липня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про відшкодування вартості майна, яке неможливо повернути в натурі, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області позов у задоволенні позову ОСОБА_2. Олексійовича до ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про відшкодування вартості майна, яке неможливо повернути в натурі - відмовлено.

З рішенням суду не погодився представник позивача - ОСОБА_3 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким задовольнити заявлені ОСОБА_2 позовні вимоги та стягнути на його користь з відповідачів у солідарному порядку 8 тисяч гривень в якості відшкодування вартості безпідставно набутих ними 10-ти плит бетонного перекриття розміром 1,2x6,0x0,25 м кожна.

Апелянт вважає рішення суду першої інстанції таким, що постановлено з порушенням норм матеріального права, оскільки суд, при ухваленні рішення не застосував норми ст.ст. 1212- 1213 ЦК України, а також не взяв до уваги надані позивачем докази щодо відсутності у відповідачів правових підстав набуття права власності на належні йому плити.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, та не заперечується сторонами, що 23 липня 2003 року ОСОБА_8 придбав у ПСП Сокілка Кобеляцького району 36 штук б/в залізобетонних плит перекриття, оплативши їх вартість у касу господарства.

У 2004 році ОСОБА_8 вивіз із силосної ями, другої по рахунку від с. Лівобережна Сокілка Кобеляцького району, частину придбаних ним плит перекриття в кількості 18 штук.

Також судом встановлено, що згідно накладної від 24 березня 2005 року ПСП Сокілка відповідачу ОСОБА_9 в рахунок погашення заборгованості по заробітній платі виписано 15 штук б/в залізобетонних плит перекриття.

В свою чергу, ОСОБА_9 у 2008 році розпорядився належними йому згідно накладної залізобетонними плитами, що знаходилися в силосній ямі ПСП Сокілка, продавши їх ОСОБА_5.

В липні 2008 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 продали ОСОБА_7 із силосної ями, другої по рахунку від с. Лівобережна Сокілка 10 штук залізобетонних плит із 15 штук, придбаних у ОСОБА_9.

Судом першої інстанції встановлено, що всього в колишньому ПСП Сокілка існувало три силосних споруди, кожна з яких була викладена залізобетонними плитами, які внаслідок фінансово-економічного стану господарства періодично реалізовувалися, а деякі з них були використані в інтересах громади села.

При передачі плит ОСОБА_9 на підставі накладної від 24 березня 2005 року колишнім директором господарства конкретно не вказувалося з якої саме силосної споруди слід брати плити, як і у самій накладній не було зазначено номер чи розташування цієї споруди.

Тому районний суд, з урахуванням норм ст. 328 ЦК України, обґрунтовано дійшов висновку відносно того, що відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на законних підставах придбали 15 штук спірних плит у ОСОБА_9, внаслідок чого з належних правових підстав забрали 10 плит перекриття, якими розпорядилися, продавши їх ОСОБА_7.

При цьому районним судом вірно взято до уваги той факт, що позивачем ОСОБА_2 після придбання плит перекриття, залишивши їх частину у силосній ямі колишнього ПСП Сокілка, не було позначено належність цих плит ( пронумеровано, знято, складовано та ін.), тобто не вжито належних заходів щодо їх збереження.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, на те підтверджують належними доказами їх неправомірність.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції зясовано всі обставини та надано їх належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 16 липня 2010 року судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_10 - відхилити.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 16 липня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя (підпис) С.А. Гальонкін

Судді: (підпис) ОСОБА_11

(підпис) ОСОБА_12

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1