Ленінський районний суд м.Дніпропетровська
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 листопада 2010 року м. Дніпропетровськ
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючої судді Шавули B.C.
при секретарі Коваленко A.A.,
за участю представника позивача - Малюк О.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення предмет застави,-
Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступник Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк») 09 вересня 2010 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави. В обґрунтування підстав зазначив, що в порядку та на умовах укладеного кредитного договору № DND0AA00000738 від 06 вересня 2007 року Банк надав, а ОСОБА_2 отримав кредитні кошти у розмірі 7637, 10 доларів США, які зобов'язався повернути до 03.09.2010 року, однак, належним чином свої зобов'язання не виконував, допустив прострочення кредитних зобов'язань, внаслідок чого станом на 10 червня 2009 року його заборгованість перед становить 4559,34 доларів США, яка складається із:
-4379,85 доларів США - заборгованості за кредитом;
-167,71 доларів СІЛА - заборгованості по процентам за користування кредитом;
-8,23 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом;
-3,55 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором.
В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами було укладено договір застави рухомого майна № DND0AA00000738 від 06 вересня 2007 року, згідно умов якого відповідач надав в заставу автомобіль КІА, модель Sephia, 1998 року випуску, тип ТЗ: хеч бек, № кузова/шасі: НОМЕР_1, реєстраційний номер: НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2 на праві власності.
Посилаючись на викладені обставини, позивач просив суд передати в заклад Банку шляхом вилучення у ОСОБА_2 належне йому' на праві власності рухоме майно, а саме автомобіль КІА, модель Sephia, 1998 року випуску, тип ТЗ: хеч бек, № кузова/шасі: НОМЕР_1, реєстраційний номер: НОМЕР_2; в рахунок погашення заборгованості за договором № DND0AA00000738 від 06 вересня 2007 року у розмірі 4559,34 доларів США звернути стягнення на предмет застави: автомобіль КІА, модель Sephia, 1998 року випуску, тип ТЗ: хеч бек, № кузова/шасі: НОМЕР_1. реєстраційний номер: НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2 на праві власності, шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.
В судовому засіданні представник позивача за довіреністю - Малюк О.П., позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на викладені у позові обставини та надані суду докази.
Відповідач - ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Причини неявки у судове засідання не повідомив, письмових заяв про розгляд справи без його участі до суду не надсилав.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.
За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч.І ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.
Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного договору застави, на дострокове повернення грошових коштів шляхом звернення стягнення на предмет застави у зв'язку із порушенням умов виконання основного зобов'язання.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.
Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
При цьому, якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана гашиш на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.
Судом встановлено, що 06 вересня 2007 року між сторонами було укладено кредитний договір № DND0AA00000738, згідно п.7.1 якого банк зобов'язувався на строк із 06.09.2007 року по 03.09.2010 року включно надати Позичальник) у вигляді неповнолювальної кредитної лінії кредит у розмірі 7 637.11 доларів США на наступні цілі : 5 231,35 доларів США - на купівлю автомобіля, а також у розмірі 6.81 доларів США для оплати за реєстрацію Предмета застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна: на сплату страхових платежів за договором страхування №DND0AA00000738 від 06.09.2007 року, договором особистого страхування №DND0AA00000738 від 06.09.2007 року на строк до 05.09.2008 року у сумі 586.66 долаівр США, а також винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 52,31 долар США. та у розмірі 1759,98 доларів США на оплату страхових платежів у випадку та згідно порядку, передбачених п.п.2 . 5 . 2.2Л даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,19 % на місяць на с>л!> залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,14 % від суми виданого кредит на придбання автомобіля, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11. даного Договор) та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно з р.6.2 даного Договору.
Таким чином, за змістом предмету кредитного договору, Банк зобов'язувався шляхом відкриття клієнту кредитного ліміту надати кошти позичальнику в межах чітко визначеної кредитним договором суми та строку, по мірі виникнення у клієнта потреби у позичкових коштах.
Згідно п.7.1 Договору Періодом сплати вважається період із 6 по 10 число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим Договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється щомісячно починаючи із наступного місяця в період сплати Позичальник зобов'язувався надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 210, 46 доларів США, що складається із заборгованості по кредиту, відсотків та винагороди.
Згідно п.7.3 Договору виконання зобов'язань по даному Договору забезпечуєте автомобілем КІА, модель Sephia, 1998 року випуску, тип ТЗ: хеч бек, № кузова/шасі: НОМЕР_1, реєстраційний номер: НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2 на праві власності.
Згідно розділу 5 п.п.5.1., 5.2., 5.3. Договору, цей Договір в частині сплати винагороди за надання фінансового інструменту згідно із п.7.1. Договору набуває чинності з моменту підписання його обома сторонами, в інших частинах - з моменту надання Позичальником розрахункових документів або оформлення касових документів з метою використання кредиту в межах зазначених у них сулі, і діє в обсязі виданих Позичальникові коштів до повного виконання сторонами зобов'язань за цим Договором. Договір може бути змінений у встановленому Договором порядку. Припинення його дії здійснюється відповідно до чинного законодавства України.
У відповідності до ст.530 ЦПК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін його виконання, та воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, як неминуче має наставати, підлягає виконанню з настанням події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений момент пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договор або актів цивільного законодавства.
Суд зауважує, що ні будь-яких доручень від відповідача як позичальника щодо перерахування платежів, як то передбачено пунктами 1.2, 2.1.3 кредитного договору, ні розрахунково-платіжних документів у підтвердження фактичного здійснення Банком траншів у межах кредитного ліміту в розмірі 7 63 Vi 1 доларів США суду позивачем взагалі негадано.
Доводи позивача щодо фактичного виконання зі своєї сторони умов п.7.1 кредитного договором в частині надання Позичальнику кредиту у розмірі 7 637,1 1 доларів США, спростовується розрахунком заборгованості за кредитом, згідно якого 06 червня 2009 року Банком із загальної суми кредитного ліміту у розмірі 7 637,11 доларів США позичальнику було надано всього 647, 78 доларів США, а 07.09.2007 року - 5 877,13 доларів США.
У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно і: умов договору.
Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
За правилом ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.
Згідно розрахунку заборгованості станом на 10.06.2010 року прострочений залишок ОСОБА_2 по кредиту становить 891, 48 доларів США, 167,71 доларів США - заборгованість за відсотками, 8, 23 доларів США - заборгованість з комісії, 3,55 доларів США - заборгованість з пені.
З 488,37 доларів США - це поточний залишок ОСОБА_2 по кредиту.
Згідно ч.І ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно п.2.3.3 Кредитного договору №DND0AA00000738, у разі порушення Позичальником зобов'язань, передбачених умовами даного договору, банк має право на власний розсуд: змінити умови договору - зажадати від Позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії й відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за цим договором у повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення. При цьому, щодо зобов'язань, строк виконання яких не настав, вважається, за умовами цього договору, що строк виконання настає у зазначені у повідомленні дату. На цю дату Позичальник зобов'язується повернути банку суму кредиту у повному обсязі, винагороду й відсотки за фактичний строк його користування (п.п. «а» п.2.3.3), або розірвати договір у судовому порядку (п.п. «б»), або згідно зі ст.651 ЦК України здійснити одностороннє розірвання Договору із надсиланням Позичальнику відповідного повідомлення (п.п. «в»).
Суд зауважує, що незважаючи на неодноразові роз'яснення представнику позивача покладеного обов'язку на доказування позовних вимог, будь-яких належних доказів у підтвердження надісланого відповідачу повідомлення про зміну, встановленого п.7.1 Кредитного договору «03.09.2010 року» строку виконання зобов'язання, для огляду суду позивач у судовому засіданні не надав, у зв'язку із чим, приходить до висновку щодо недоведеності обов'язку відповідача здійснити дострокове повернення залишку по кредиту у розмірі 3 488,37 доларів США, та як наслідок, необґрунтованості обставин порушення ним умов укладеного Кредитного договору в цій частині.
06 вересня 2007 року між сторонами було укладено договір застави № DND0AA00000738, у відповідності до якого ОСОБА_2 передав в заставу належний йому на праві власності автомобіль КІА, модель Sephia, 1998 року випуску, тип ТЗ: хеч бек, № кузова/шасі: НОМЕР_1, реєстраційний номер: НОМЕР_2.
За змістом ст.589 ЦК України, лише у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави, за рахунок якого має право задовольнити свою вимогу у повному обсязі, що визначена на момент фактичного задоволення.
Згідно ст. 20 Закону України «Про заставу», ч.2 ст.590 ЦК України, п.15.7.1 договору застави, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.
У відповідності до п.15.8 договору застави сторони дійшли до згоди, що з метою задоволення своїх вимог, позивач має право задовольнити за рахунок Предмету застави свої вимоги і вразі дострокового розірвання Кредитного договору або зміни умов, при наявності невиконаних зобов'язань на момент розірвання або внесення змін.
За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обов'язків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного закон: особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.
Оцінивши здобуті по справі докази за внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв'язку у сукупності, розглянувши спір в межах заявлених позовних вимог, суд першої інстанції вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про дострокове стягнення із ОСОБА_2 залишку заборгованості за Кредитним договором в розмірі 3 488,37 доларів США шляхом звернення стягнення на предмет застави не ґрунтуються на обставинах порушеного відповідачем права Банку на дострокове повернення коштів, є у повному обсязі не доведеними, у зв'язку із чим задоволенню не підлягають.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, суд враховує, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, від сплати судових витрат позивач не звільнений, у зв'язку із чим відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 14-16, 526, 530, 589, 590, 610, 611, ч.І ст.612, 1054 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про заставу», ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст.ст. 10, 11, 15, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -
В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення предмет застави,- відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду може бути переглянуто за заявою відповідача протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

У судовому засіданні 25.1.2010 року проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено 30.11.2010 року.

Суддя В. С. Шавула