Кузнецовський міський суд Рівненської області
Справа №2-426/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2010 року м. Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської області в складі:

-головуючого судді - ОСОБА_1
-при секретарі судового засідання - ОСОБА_2
з участю
-позивача - ОСОБА_3
-представника позивача - ОСОБА_4
-представника відповідача Кузнецовського МКП ОСОБА_5
-представника відповідача виконавчого комітету Кузнецовської міської ради ОСОБА_6
-представника відповідача Кузнецовського МВ УМВС України в Рівненській області - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань Кузнецовського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Кузнецовської міської ради, Кузнецовського міського комунального підприємства, Кузнецовського МВ УМВС України у Рівненській області про визнання права користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

25 березня 2010 року ОСОБА_3 звернулась до Кузнецовського міського суду із позовною заявою до виконавчого комітету Кузнецовської міської ради, Кузнецовського міського комунального підприємства, Кузнецовського МВ УМВС України у Рівненській області з вимогами визнати за нею право користування житловим приміщенням квартирою №63 в будинку №11 по вул.Енергетиків у м.Кузнецовську, Рівненської області, зобовязати Кузнецовське міське комунальне підприємство житлово-експлуатаційна дільниця №2 укласти з нею договір найму на квартиру АДРЕСА_1, зобовязати відділення у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Кузнецовського МВ УМВС України в Рівненській області зареєструвати її місце проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що є матірю ОСОБА_8, який помер 12.11.2009 року. З серпня 2008 року до його смерті проживала спільно з сином за адресою: АДРЕСА_2. Дана квартира була отримана її сином на підставі ордера № 151 від 20.12.1994 року, виданого на підставі спільного рішення адміністрацією та профкомом Західно-Українського монтажного управління тресту ПТЕМ.

02.11.2009 року вона знялась з реєстрації у с.Хряськ Маневицького району Волинської області, для того щоб зареєструватись за місцем проживання сина. Але цього зробити не встигла у звязку зі смертю сина. Вона весь час сплачувала комунальні послуги та квартплату, що підтверджується квитанцією про сплату даних послуг і відсутністю заборгованості.

Посилається на ч.2 ст. 64 ЖК України, де визначено, що до членів сімї наймача належать, у тому числі, батьки. А також на ст.166 ЖК України, яка передбачає, що у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення права та обовязки за договором найму здійснюють члени його сімї.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала повністю та пояснила, що у 2008 році переїхала проживати до свого сина у м.Кузнецовськ, у квартиру АДРЕСА_3. Доглядала за ним, оскільки він хворів. До лікарів не звертались, займались самолікуванням. Син мав намір приватизувати квартиру. 02.11.2009 року знялась з реєстрації у с.Лісове, Маневицького району, Волинської області з метою зареєструватись за місцем проживання сина. ОСОБА_6, син хворів і казав, що зареєструє коли видужає. Вона сама зверталась у ЖЕД для реєстрації, але їй відмовили, пославшись на те, що потрібна згода власника квартири. До смерті сина постійно проживала у цій квартирі, лише раз у тиждень їздила у с.Лісове наглядати за господарством.

Також, відповідаючи на запитання, пояснила, що 11.11.09 вийшла з квартири на ринок і при цьому забула ключі від квартири. Коли повернулась виявила, що двері зачинені і син їх не відкривав. Почекавши трохи пішла ночувати до своєї дочки, яка також має квартиру у м.Кузнецовську. Наступного дня прийшла до квартири сина та побачила, що там знаходяться працівники ЖЕД. Також прийшов її внук, який вибив двері. Коли зайшли у квартиру, виявила, що її син лежить у ванній кімнаті без свідомості. Далі хтось викликав швидку, яка його забрала. Наступного дня син помер.

Представник позивача ОСОБА_4 у позовні вимоги підтримав повністю та дав пояснення аналогічні за змістом до обставин, якими обґрунтовувався позов.

Представник відповідача виконавчого комітету Кузнецовської міської ради ОСОБА_6 позовні вимоги не визнала повністю, послалась на те, що посилання позивача на ст.166 ЖК України є безпідставним, оскільки ця стаття стосується лише власників приватного житла. Також вказала, що позивачем не надано будь-яких доказів щодо її постійного проживання у спірній квартирі, що є необхідною умовою для задоволення її позову.

Представник відповідача ОСОБА_9 міського комунального підприємства ОСОБА_5 у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі та просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 у звязку з безпідставністю.

Представник відповідача Кузнецовського МВ УМВС України в Рівненській області ОСОБА_7 позовні вимоги не визнав повністю, пояснив, що відповідач не може зареєструвати у спірній квартирі у звязку з відсутністю підстав для цього.

Вислухавши пояснення позивача, представників сторін, показання свідків, суд дослідив письмові докази справи та дійшов висновку, що у задоволенні вимог ОСОБА_3 слід відмовити повністю.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 вселився до квартири АДРЕСА_4 на підставі ордера № 151, виданого 20 грудня 1994 року на підставі загального рішення адміністрації та профкому Західно-Українського монтажного управління тресту ПТЕМ і став наймачем цієї квартири.

Рішенням виконавчого комітету Кузнецовської міської ради №60 від 20.02.2002 року оформлено право комунальної власності на житловий будинок № 11 по вул.Енергетиків у м.Кузнецовську за Кузнецовською міською радою. Факт перебування спірної квартири у комунальній власності сторонами визнаний і не оспорюється.

12.11.2009 року ОСОБА_8 помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії 1-ГЮ № 085321, виданого 12.11.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області, відповідно до якого у звязку зі смертю ОСОБА_8 зроблений актовий запис № 119.

Позивач є матір'ю ОСОБА_8, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІІІ-ЕГ № 275435 виданого 14.05.1995 року Лісівською сільською радою Маневицького району Волинської області.

З метою встановлення істини у справі, за клопотанням сторін, судом були допитані наступні свідки.

ОСОБА_10, яка є онукою позивача та допитана за її клопотанням, у судовому засіданні відповідаючи на запитання показала, що у 2008-2009 роках переважно жила у с.Лісове, Маневицького району разом з бабою ОСОБА_3 та дядьком ОСОБА_8, вели спільне господарство. Останній переважно проживав у селі разом з ОСОБА_3 після звільнення з роботи, тобто орієнтовно з 2008 року. Приблизно раз у місяць їздив у м.Кузнецовськ для оплати комунальних послуг. ОСОБА_3 інколи їздила у м.Кузнецовськ. Про те до кого саме їздила, до сина ОСОБА_8 чи до дочки ОСОБА_11, яка також проживає у м.Кузнецовську, їй не відомо. Особисто вона у м.Кузнецовську була всього 3-4 рази.

Допитаний як свідок за клопотанням позивача ОСОБА_12, який є онуком позивача, у судовому засіданні показав, що спілкувався з покійним ОСОБА_8 весною 2009 року. Під час розмови останній повідомив йому, що почав приватизацію квартири і бажає, щоб ОСОБА_3 проживала та разом з ним. Він заходив у спірну квартиру близько 10 разів на рік. Інколи бачив покійного, а інколи бабу. З них обох хтось обовязково був у селі, щоб доглядати господарство. Протягом якого часу ОСОБА_3 проживала у спірній квартирі йому точно не відомо. Він не чув, щоб ОСОБА_3 вживала заходи щодо реєстрації за місцем проживання свого сина.

Свідок ОСОБА_13, який перебуває у цивільному шлюбі з ОСОБА_10 показав, що покійний йому особисто казав, що бажає прописати свою матір ОСОБА_3 за своїм місцем проживання. Остання постійно проживала у м.Кузнецовську. 02.11.2009 року він особисто ходив у ЖЕД разом з ОСОБА_3 з метою реєстрації її у квартирі ОСОБА_8 Але їм відмовили, посилаючись на те, що необхідна заява від власника квартири на погодження реєстрації. ОСОБА_8 не зміг піти та дати згоду на реєстрацію, оскільки вживав спиртні напої і постійно перебував у стані алкогольного спяніння. Особисто він був у м.Кузнецовську всього 2-3 рази. Про те, що ОСОБА_3 постійно проживала у спірній квартирі знає з її слів.

Допитана як свідок ОСОБА_14, яка працює інженером ЖЕД №2 Кузнецовського МКП, показала, що 10.11.2009 року із квартири АДРЕСА_5, поступило повідомлення про те, що мешканці квартири №63 їх затопили. Коли прибула група на місце, то не змогли відкрити квартиру і двері ніхто не відчиняв. Цього ж дня вона від когось довідалась, що власник квартири родом із с.Лісове, Маневицького району. Оскільки у неї знайома ОСОБА_15 проживає у цьому селі, то вона зателефонувала до неї та попросила, щоб вона знайшла родичів і повідомила, щоб ті підїхали у м.Кузнецовськ. Через деякий час ОСОБА_15 повідомила, що знайшла і мати власника квартири підїде після обіду, оскільки перша маршрутка прибуває у цей час. Наступного дня, приблизно у вказаний час приїхала ОСОБА_3, разом з іншими родичами. Так як у них також не було ключів, хтось з родичів вибив двері. Коли вони потрапили у квартиру виявили, що ОСОБА_8 знаходиться у непритомному стані. Вони викликали швидку, яка його госпіталізувала. Їй відомо, що хтось із родичів ОСОБА_8 12.11.09 звертався у ЖЕД з метою прописатись у квартирі, але оскільки на час звернення було виявлено, що він помер, їм було відмовлено у цьому.

Начальник ЖЕД №2 Кузнецовського МКП ОСОБА_16, допитана як свідок дала показання аналогічні за змістом до показань ОСОБА_14, вказуючи, що їй відомі ці обставини. Крім того додала, що 12.11.09 до неї звернулась невідома їй жінка, як вона зрозуміла хтось із родичів ОСОБА_8, проте точно не позивач ОСОБА_3, з проханням зареєструватись за місцем проживання ОСОБА_8 Оскільки для реєстрації місця проживання необхідна згода наймача, вона зателефонувала паспортисту та сказала, що та зїздила у лікарню до ОСОБА_8 та взяла у нього заяву про згоду на реєстрацію. Через деякий час паспортист повідомила, що ОСОБА_8 помер і тому ніхто не поїхав і жінці було відмовлено у реєстрації.

Паспортист ЖЕД №2 Кузнецовського МКП ОСОБА_17 у судовому засіданні дала показання, згідно з якими ОСОБА_8 та позивач ОСОБА_3 до неї з приводу реєстрації останньої у квартирі АДРЕСА_6 або подачі заяви на приватизацію не звертались. Памятає, що 12 листопада 2009 року начальник ЖЕД №2 дала вказівку виїхати з якоюсь жінкою, але це точно була не ОСОБА_3, до ОСОБА_8 у лікарню для отримання згоди на реєстрацію когось у спірну квартиру. Але оскільки вона звязалась з лікарнею і там повідомили, що ОСОБА_8 помер, вона повідомила про це начальника ЖЕД і не їздила у лікарню. Також показала, що з ОСОБА_8 не переоформлявся договір найму, оскільки він жодного разу на письмові звернення не прийшов до ЖЕД для його переоформлення.

Суд критично оцінює показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13, щодо постійного місця проживання позивача у спірній квартирі та бажання ОСОБА_8 зареєструвати позивача, у звязку з тим, що перебуваючи у родинних звязках з позивачем опосередковано заінтересовані у результаті вирішення спору, їх показання ґрунтуються на відомостях отриманих від інших осіб, зокрема ОСОБА_8 та ОСОБА_3, достовірність яких перевірити не можливо, є непослідовними, суперечливими за змістом, а також те, що особисто вони не можуть підтвердити постійне місце проживання ОСОБА_3 у м.Кузнецовську, так як ОСОБА_13 був всього у цьому місті 2-3 рази, а ОСОБА_12 заходив до спірної квартири близько 10 разів на рік, і бачив там інколи ОСОБА_8, а інколи ОСОБА_3

Показання інших свідків суд визнає правдивими, оскільки вони є послідовними та не містять суперечностей.

Таким чином у судовому засіданні зясовано, що письмової згоди на реєстрацію ОСОБА_3 квартирі АДРЕСА_7, ОСОБА_8 не давав, позивач не зареєстрована даному жилому приміщенні. Доказів про те, що це приміщення було постійним місцем проживання позивача або те, що ОСОБА_8 виявляв бажання зареєструвати позивача у спірній квартирі суду не надано.

Крім того, з довідки Лісівської сільської ради Маневицького району №133/2.10 від 27.08.10 вбачається, що ОСОБА_3 проживала в с.Лісове з 1950 року до 02.11.2009 року.

З п.10 копії талону зняття з реєстраційного обліку за місцем проживання вбачається, що ОСОБА_3 з постійного місця проживання вибула до міста Кузнецовська 01.12.2009 року, тобто вже після смерті ОСОБА_8, що заперечує факт спільного проживання позивача з її сином.

У судовому засіданні не вдалось встановити місце знаходження договору найму ОСОБА_8 на спірну квартиру. З довідки ЖЕД №2 Кузнецовського МКП №160/523 від 16.12.2010 року вбачається, що при передачі житлового будинку в 2002 році від УБ РАЕС у комунальну власність були отримані договори найму на 137 квартир. Серед них договору найму, оформленого на спірну квартиру не було. З ЖЕД №2 Кузнецовського МКП ОСОБА_8 договір про надання послуг з утримання будинків і споруд, прибудинкових територій та надання комунальних послуг населенню не укладав. ОСОБА_6 сторонами не оспорюється факт відносин найму

Відповідно до ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до ст. 106 ЖК України повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача.

Беручи до уваги надані докази, які знаходяться у матеріалах цивільної справи, суд розглядаючи справу відповідно до ст.11 ЦПК України, на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, дійшов обґрунтованого висновку, що позивач не проживала постійно у спірній квартирі та не отримувала згоду на це наймача ОСОБА_8, оскільки позивачем не були надані переконливі докази, які підтверджували б ці обставини.

При розгляді справи у суді позивачу надавалась можливість доводити обставини, викладені у позовній заяві, але як вбачається з матеріалів справи вона не надала судові докази для підтвердження обґрунтованості позовних вимог, тобто позивач не скористувалась такою можливістю та правом з власної ініціативи та за власним бажанням.

Суд, виконавши всі вимоги цивільного та житлового законодавств і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 8, 10, 11, 15, 209, 212, 213, 214, 215, 223, 294 ЦПК України, ст. ст. 65, 104, 106 ЖК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до виконавчого комітету Кузнецовської міської ради, Кузнецовського міського комунального підприємства, Кузнецовського МВ УМВС України в Рівненській області про визнання права на користування житловим приміщенням, зобовязання укладення договору найму та зобовязання реєстрації місця проживання відмовити повністю у звязку з безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд.

Головуючий суддя І.Зейкан