Полонський районний суд Хмельницької області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2010 року

Полонський районний суд Хмельницької області

В складі головуючого судді - Горщар А.Г.

при секретарі Салюк Т.М.

з участю позивача, представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полонне

цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до відкритого акціонерного товариства «Полонський гірничий комбінат», третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_3 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив поновити його на посаді сторожа у відкритому акціонерному товаристві «Полонський гірничий комбінат» (далі ВАТ, або Комбінат), стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 вказував, що він з 3.05.2005 року став працювати сторожем господарської дільниці, а 1.11.2009 року його звільнено з роботи на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у звязку з скороченням чисельності і штату. Вважає звільнення незаконним, оскільки фактично скорочення посад сторожів не було, та що він має порівняно з іншими працівниками які залишились працювати переважно право.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача позов не визнала, пояснила, що ОСОБА_2 працював на посаді сторожа господарської дільниці. На підприємстві в 2009 році мало місце скорочення чисельності працівників. Посади сторожів господарської дільниці не скорочувались, однак проводилось скорочення посад в інших цехах, зокрема в автотранспортному. Керівництво ВАТ скористалось правом провести перестановку (перегрупування) працівників з більш високою кваліфікацією на посади менш кваліфікованих працівників. Тому було прийнято рішення звільнити ОСОБА_2 як менш кваліфікованого працівника із сторожа, а на це місце перевести механіка автотранспортного цеху ОСОБА_4, посада якого скорочувалась.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази суд вважає позов підлягає задоволенню.

Встановлено, що ОСОБА_2 з 3 травня 2005 року став працювати сторожем господарської дільниці Комбінату.

В 2009 році на ВАТ відбувалось скорочення чисельності працівників. В господарській дільниці посади сторожів, в тому числі і на якій працював позивач під скорочення не підпадали, про що свідчать дані структури та штатної чисельності введених в дію з 1.01.2009 року та з 1.11.2009 року, та не заперечується відповідачем.

1 листопада 2009 року керівником ВАТ було видано наказ № 67-к яким ОСОБА_2 звільнено зі сторожа господарської дільниці у звязку зі скороченням чисельності та штату на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України.

Наказом № 68-к від цього ж числа ОСОБА_4 механіка зміни автотранспортного цеху переведено сторожем у господарську дільницю.

На думку суду звільнення позивача з роботи проведено з порушенням трудового законодавства.

Відповідно до пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6.11.1992 року з послідуючими змінами та доповненнями «Про практику розгляду судами трудових спорів» Верховний Суд вказав, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Судам слід мати на увазі, що при проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника.

Як встановлено в ході розгляду справи і це не заперечується сторонами посада на якій працював позивач не скорочувалось. ОСОБА_2 звільнено як менш кваліфікованого працівника в порівняні з механіком автотранспортного цеху ОСОБА_4, якого після звільнення позивача, переведено місце сторожа господарської дільниці.

Однак така перестановка (перегрупування) працівників при проведенні звільнення є допустимою, як вказав Верховний Суд, лише в межах однорідних професій і посад.

Посада механіка автотранспортного цеху та сторожа господарської дільниці не можуть кваліфікуватись як однорідні.

Таким чином відповідач допустив порушення закону при звільненні позивача з роботи, а тому останній відповідно до ст. 235 КЗпП України підлягає поновленню на попередній роботі з виплатою йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Як вбачається із довідки ВАТ заробіток ОСОБА_2 за два останніх місяці роботи становить: у вересні 773, 04 грн. за 10 робочих днів, у жовтні 871, 68 грн. за 10 робочих днів. Середньоденний заробіток складає 82, 2 грн., а вимушений прогул 60 днів, тому до стягнення підлягає - 4932 грн.

На підставі ст. 88 ЦПК з відповідача необхідно стягнути на користь держави судові витрати.

Керуючись, ст.10, 70, ч.3 ст.209, 212-215, ст. 367 ЦПК України суд ,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 сторожем господарської дільниці відкритого акціонерного товариства «Полонський гірничий комбінат».

Стягнути з відкритого акціонерного товариства «Полонський гірничий комбінат» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу 4932 грн.

Стягнути з відповідача на користь держави 59 грн. 50 коп. судового збору, та 120 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення.

Допустити негайне виконання рішення суду щодо поновлення ОСОБА_2 на роботу, та стягненню всієї суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Хмельницької області шляхом подачі до суду першої інстанції заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з моменту його проголошення, та апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий____________