Справа № 2-74/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2010 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючої - судді Гули Л. В. ,

при секретарі Петренко Н.О.

з участю адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні квартирою та зобов'язання звільнити її та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на квартиру як частки в спільному майні подружжя та в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ :

Позивачка-відповідачка за зустрічним позовом ОСОБА_3 уточнила позовні вимоги, просить зобовязати відповідачку ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні квартирою № 96 будинку № 8 по вул. Січових Стрільців у місті Стрию та зобовязати її звільнити цю квартиру, мотивуючи тим, що відповідачка ОСОБА_4 була співжителькою її батька ОСОБА_5, який помер 25.10.2007 року в м. Стрию та якому на праві власності належала двокімнатна квартира АДРЕСА_1, в якій він один і був зареєстрований. 05.05.2008 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на спірну квартиру, так як була єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька. Однак скористатися своїм право власника не має можливості з вини відповідачки ОСОБА_4, яка проживає в спірній квартирі без реєстрації. ОСОБА_6 (позивачка) разом з чоловіком та неповнолітнім сином, не маючи власного житла, змушена проживати на приватній квартирі по вулиці Опришків, 24 в місті Стрию та сплачувати орендну плату за неї. Ні вона, ні її чоловік іншим житлом не забезпечені, на відміну від відповідачки ОСОБА_4, якій належить квартира АДРЕСА_2, де вона зареєстрована. Однак добровільно звільняти спірну квартиру відповідачка не бажає, а тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом.

Відповідачка-позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_4 уточнила позовні вимоги, просить визнати спільним майном подружжя двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 05.05.2008 року, видане ОСОБА_3 на спірну квартиру, усунути її від права на спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_5 та визнати за нею (ОСОБА_4П.) право власності на 1/2 частину спірної квартири як частки в спільному майні подружжя та на 1/2 її частину в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер 25.10.2007 року, мотивуючи тим, що спірна квартира за її ініціативи та за її кошти в 1997 році була приватизована ОСОБА_5, з яким вона проживала однією сімєю, хоча і не перебувала в зареєстрованому шлюбі. Протягом 15 років у них був спільний сімейний бюджет, вона виконувала обовязки дружини, за спільні кошти проводили ремонт у квартирі, між ними була взаємна повага, вони піклувалися один про одного. Друзі та сусіди вважали їх чоловіком та жінкою, не знаючи про те, що шлюб між ними не зареєстрований. Крім того, ОСОБА_5 під час спільного проживання часто хворів та потребував допомоги, яку вона йому надавала, перебував на стаціонарному лікуванні. Однак, відповідачка ОСОБА_3 не спілкувалася зі своїм батьком, не цікавилася його здоровям та життям, жодного разу не була в них у квартирі. Під час перебування її батька ОСОБА_5 на стаціонарному лікуванні ухилялася від надання йому допомоги. За таких обставин вважає, що відповідачку ОСОБА_3 слід усунути від права на спадкування за законом, а свідоцтво про право на спадщину за законом від 05.05.2008 року слід визнати недійсним. Оскільки вона проживала з ОСОБА_5 протягом 14 років однією сімєю, тобто більше як 5 років, то відповідно до ст. 1264 ЦК України, є спадкоємцем четвертої черги у порядку спадкування за законом. Крім того, вважає, що оскільки спірна квартира приватизована ОСОБА_5 26.09.1997 року під час їхнього проживання однією сімєю, вона є спільною сумісною власністю подружжя, а тому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину цієї квартири як частки в спільному майні подружжя та на 1/2 її частину в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер 25.10.2007 року.

В судовому засіданні позивачка-відповідачка за зустрічним позовом ОСОБА_3 первісний позов підтримала, зустрічний заперечила, пояснила, що спірну квартиру її батько ОСОБА_5 отримав, коли перебував у зареєстрованому шлюбі з її матірю на склад сімї з трьох чоловік. Після розлучення батько залишився проживати в цій квартирі, яку згодом і приватизував. З батьком бачилася часто, однак у той час, як він проживав разом із ОСОБА_4, на квартиру до нього не заходила, а зустрічалася з ним або на вулиці, або в бабці. Про смерть батька, який помер раптово, дізналася випадково від чужих людей. Через 6 місяців після смерті батька отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, однак вселитися в спірну квартиру вона не може, так як ОСОБА_4 відмовляється звільнити її, де проживає без реєстрації, хоча забезпечена іншим житлом, де і зареєстрована. Ні вона, ні її чоловік іншого житла не мають, а змушені винаймати квартиру.

В судовому засіданні відповідачка-позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_4 первісний позов заперечила, зустрічний підтримала, пояснила, що проживала з ОСОБА_5 протягом 15 років однією сімєю, хоча і не перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі. Спірна квартира була приватизована ним з її ініціативи та за її кошти в 1997 році. Відповідачка ОСОБА_3 за життя батька жодного разу не була в них у квартирі, не спілкувалася з ним, не цікавилася його здоровям, не брала участі в його похованні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідків, суд приходить до висновку, що первісний позов слід задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Свідки з боку позивачки-відповідачки за зустрічним позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6 в судовому засіданні показали, що спірну квартиру ОСОБА_5 отримав на сімю, працюючи в міліції та перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з матірю ОСОБА_3 Він любив свою доньку, дарував їй подарунки, часто спілкувався з нею, але зустрічався з нею в чужих людей, під час проживання із ОСОБА_4 у квартиру до себе не запрошував. На стан здоровя не скаржився, сторонньої допомоги не потребував. Про смерть батька, який помер раптово, ОСОБА_3 дізналася від чужих людей.

Свідки з боку відповідачки-позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 в судовому засіданні показали, що ОСОБА_4 проживала з ОСОБА_5 однією сімєю близько 15 років, який з донькою ОСОБА_3 не спілкувався, до себе в квартиру не запрошував, ображався, що вона не запросила його на весілля. Про смерть батька дочку повідомили в першу чергу. Однак, участі в його похованні вона не брала, а прийшла вже на цвинтар. За життя допомоги батькові не надавала. В ОСОБА_5 був підвищений тиск, як і в багатьох людей його віку, однак у лікарні він не лежав.

Відповідно до ст. 74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 отримав спірну квартиру під час перебування в шлюбі з матірю позивачки-відповідачки за зустрічним позовом ОСОБА_3 на сімю з трьох чоловік, а право власності на неї набув у порядку приватизації згідно із Законом України Про приватизацію державного житлового фонду, 26.09.1997 року отримавши свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_3. Наведені обставини не заперечили в судовому засіданні ні сторони, ні допитані свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_7

За таких обставин, суд приходить до висновку, що спірна квартира не є обєктом права спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5, оскільки не набута ними за час спільного проживання, а тому у визнанні її спільним майном подружжя слід відмовити.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

З наявних у матеріалах справи довідок Стрийської ЦМЛ та поліклінічного відділення Стрийської ЦМЛ від 11.11.2008 року вбачається, що ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні з 14.11.1995 року по 01.12.1995 року з діагнозом : гіпертонічна хвороба II ступеня криз та перебував на Д обліку в Стрийській міській поліклініці з 2001 року з діагнозом : гіпертонічна хвороба II ст. Кризовий перебіг, та з 2006 року з діагнозом : холецистит.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що спадкодавець ОСОБА_5 страждав на гіпертонічну хворобу, однак сторонньої допомоги не потребував та в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво не був, що в судовому засіданні ствердили свідки ОСОБА_9, яка показала, що бачила ОСОБА_5 за місяць до смерті, однак на стан здоровя він не скаржився, та свідок ОСОБА_14, яка показала, що в покійного ОСОБА_5 був підвищений тиск, однак у лікарні він не лежав.

Відтак, в судовому засіданні не встановлено, що відповідачка за зустрічним позовом ОСОБА_3 ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві ОСОБА_5, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані, оскільки він у такому стані не перебував, доказів протилежного позивачкою за зустрічним позовом ОСОБА_4 суду не надано і таких у судовому засіданні не здобуто, а тому підстав для усунення ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 суд не вбачає.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в зустрічному позові ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.05.2008 року та визнанні за нею права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_4 як частки в спільному майні подружжя та на 1/2 її частину в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер 25.10.2007 року, слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном та згідно з ч. 3 ст. 98 Житлового кодексу України тимчасові жильці на вимогу наймача зобовязані негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки позивачка ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_4, яка належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_5, який помер 25.10.2007 року, то відповідачка ОСОБА_4, якій на підставі договору дарування від 28.05.2002 року належить квартира АДРЕСА_2, де вона і зареєстрована, проживаючи в спірній квартирі без реєстрації, порушила її (ОСОБА_3В.) право користування та розпорядження належним їй майном, а тому ОСОБА_4 слід зобовязати усунути перешкоди в користуванні квартирою № 96 будинку № 8 по вул. Січових Стрільців у м. Стрию та зобовязати звільнити її.

Керуючись ст., ст. 10, 60, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, ст., ст. 391, 1224, 1258, 1264 ЦК України, ст. 98 Житлового кодексу України, ст. 74 Сімейного кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні квартирою № 96 будинку № 8 по вул. Січових Стрільців у місті Стрию та звільнити її.

Стягнути із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 1016 грн. судових витрат.

В зустрічному позові ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування після смерті ОСОБА_5, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.05.2008 року, визнання спільним майном подружжя квартири АДРЕСА_4 та визнання за нею права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_4 як частки в спільному майні подружжя та на 1/2 її частину в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_15