Кузнецовський міський суд Рівненської області
Справа №2-54/2010 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2010 року м.Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі:

головуючого - судді Горегляд О.І.,

з участю:

- секретаря судового засідання - Корнійчук Ю.М.,

- представника позивачки - ОСОБА_1,

- представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Кузнецовської міської ради Рівненської області про визнання недійсним рішення про відмову у наданні у власність земельної ділянки та про приватизацію земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

13 серпня 2009 року ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом до Кузнецовської міської ради Рівненської області про визнання недійсним рішення від 26 жовтня 2007 року №259 про відмову у наданні у власність земельної ділянки, площею 0,20 га, що розташована по вулиці Парковій у м.Кузнецовськ Рівненської області. Окрім цього, позивачка просила суд зобов'язати Кузнецовську міську раду Рівненської області здійснити безоплатну передачу їй у власність (приватизацію) земельної ділянки, площею 0,20 га, що розташована по вулиці Парковій у м.Кузнецовськ Рівненської області, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Покликаючись на архівну довідку виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області від 18 вересня 2006 року №70 та записи погосподарської книги №10 за 1974-1976 роки Старорафалівської сільської ради депутатів трудящих, ОСОБА_3 зазначає в позові, що вона проживала в господарстві свого чоловіка ОСОБА_4, за яким рахувалося 0,3 га землі. Позивачка вказує, що в 1979 році цю земельну ділянку було вилучено для суспільних потреб у зв'язку з будівництвом м.Кузнецовськ, а її було переселено в мікрорайон Будівельників без виплати компенсації за будинок і господарські споруди. Свої позовні вимоги ОСОБА_3 обгрунтовує тим, що земельна ділянка, площею 0,20 га, була розташована в с.Вараш по вулиці Парковій, 8 - біля могилок в м.Кузнецовськ і знаходилася у її користуванні до 1992 року. 12 березня 2007 року відповідно до ч.6 ст.118 ЗК України вона звернулася до відповідача із письмовою заявою про надання дозволу на приватизацію вказаної земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку. ОСОБА_2, постійною комісією з питань земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища Кузнецовської міської ради Рівненської області на засіданні 16 травня 2007 року (протокол №29) вирішено рекомендувати міській раді відмовити їй у наданні земельної ділянки на підставі ч.4 ст.78 ЗК України. І в подальшому рішенням Кузнецовської міської ради Рівненської області від 26 жовтня 2007 року №259 їй відмовлено у наданні земельної ділянки у власність. Таке рішення відповідача позивачка вважає незаконним. Згідно доводів ОСОБА_3 Кузнецовською міською радою Рівненської області порушено її право на безоплатну передачу у власність шляхом приватизації 0,20 га землі, що передбачено п.г ч.1 ст.121, ч.2 ст.118 ЗК України.

У судове засідання позивачка ОСОБА_3 не з'явилася, хоча у встановленому законом порядку була повідомлена судом про час і місце розгляду даної справи. Будь-яких заяв чи клопотань суду не надала.

Представник позивачки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, - її дочка ОСОБА_1 просила суд здійснити судовий розгляд цивільної справи у відсутність позивачки, враховуючи її похилий вік та фізичні вади зі слуху.

Заперечень щодо задоволення такого клопотання зі сторони представника відповідача - ОСОБА_2 не надійшло.

Враховуючи наведені обставини, думки учасників процесу та наявність письмових пояснень і обгрунтувань ОСОБА_3, викладених у змісті позовної заяви, суд дійшов до висновку про можливість розгляду вказаної цивільної справи у відсутність позивачки з участю її представника на підставі поданих суду доказів.

Представник позивачки ОСОБА_1 повністю підтримала позовні вимоги ОСОБА_3, заявлені до Кузнецовської міської ради Рівненської області, та просила суд задоволити позов у повному обсязі. ОСОБА_1 пояснила, що ОСОБА_3 і її сім'я до 1979 року проживали у власному будинку, розташованому по вулиці Паркова, 22 в с.Вараш Володимирецького району Ровенської області (поштовий адрес - вулиця Паркова, 8 с.Вараш Володимирецького району Ровенської області). В подальшому в зв'язку з будівництвом м.Кузнецовськ будинок і господарські споруди були знесені, а взамін ОСОБА_3 і члени її сім'ї отримали три квартири у м.Кузнецовськ Ровенської області: трикімнатну, двохкімнатну і однокімнатну. Компенсації за знесений будинок не було надано, так як вона не була передбачена законодавством. Представник позивачки зазначила, що до 1992 року ОСОБА_3 користувалася спірною земельною ділянкою, на якій до вказаного часу іще знаходились сарай, літня кухня, криниця і льох. Оскільки місцевою владою постійно вивішувалися оголошення про створення паркової зони і про припинення користування земельною ділянкою з цих підстав, то після цього зазначені господарські споруди сім'єю ОСОБА_3 були розібрані, а будівельні матеріали з них були використані у власних цілях. Згідно доводів ОСОБА_1 вказана земельна ділянка мала площу - 0,30 га, а в зв'язку з розширенням кладовища площа спірної земельної ділянки стала меншою. Саме по цій причині в заяві до міського голови м.Кузнецовськ Рівненської області ОСОБА_5 про надання дозволу на приватизацію позивачка зазначала про бажаний розмір земельної ділянки - площею 0,20 га для будівництва жилого будинку.

Представник відповідача ОСОБА_2 повністю не визнала позовних вимог ОСОБА_3, вказавши на їх безпідставність. Свої заперечення проти позову обгрунтовувала тим, що спірна земельна ділянка у користуванні ОСОБА_3 не перебуває, а відповідно до ст.83 ЗК України є власністю територіальної громади м.Кузнецовськ Рівненської області в особі Кузнецовської міської ради Рівненської області. Згідно доводів представника відповідача ОСОБА_3 не надала матеріалів та документів, які б підтверджували розмір і місце розташування земельної ділянки, тому рішенням Кузнецовської міської ради Рівненської області від 26 жовтня 2007 року №259 їй відмовлено в наданні земельної ділянки у власність. Заперечуючи проти вимог позову ОСОБА_3, ОСОБА_2 покликалась на існуючу в законодавстві заборону щодо приватизації спірної земельної ділянки в даному випадку, яка є землею загального призначення, так як знаходиться поблизу автодороги, також є прибережною зоною р.Стир, а частина даної земельної ділянки відведена під міське кладовище.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши і оцінивши докази, наявні у матеріалах справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 до Кузнецовської міської ради Рівненської області про визнання недійсним рішення про відмову у наданні у власність земельної ділянки та про приватизацію земельної ділянки є необгрунтованими і безпідставними, тому задоволенню не підлягають.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 проживала у житловому будинку с.Вараш Володимирецького району Ровенської області по вулиці Парковій, 22. В зв'язку з будівництвом об'єктів м.Кузнецовськ в 1979 році вона була переселена в трикімнатну квартиру №28 будинку №32 по мікрорайону Будівельників. За знесений будинок і господарські споруди компенсації від Рівненської АЕС не отримала, так як на той час вона не була передбачена законодавством. Наведені обставини підтверджуються листом управління капітального будівництва Рівненської АЕС від 03 жовтня 2006 року №061/10а-1640У та не оспорюються представниками сторін.

З архівної довідки, виданої архівним відділом виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області 18 вересня 2006 року №70, слідує, що згідно записів погосподарської книги №10 за 1974-1976 роки Старорафалівської сільської ради депутатів трудящих ОСОБА_3 дійсно проживала в господарстві свого чоловіка ОСОБА_4, за яким рахувалося 0,30 га землі.

Свідки ОСОБА_6 і ОСОБА_7 підтвердили, що в 1979 році був знесений будинок, в якому проживала ОСОБА_3, і останній надано квартиру в м.Кузнецовськ Ровенської області. Земельна ділянка, яка була на той час у користуванні ОСОБА_3 і її сім'ї, заходиться в м.Кузнецовськ Рівненської області біля автодороги та кладовища і на одній її частині - на пагорбі до знесення були розміщенні будинок, літня кухня, сарай і льох, а на другій її частині, розташованій внизу до р.Стир, позивачка та члени її сім'ї займалися огородництвом. Згідно з показаннями свідка ОСОБА_6 після знесення будинку для суспільних потреб ОСОБА_3 іще приблизно протягом чотирьох-десяти років користувалася даною земельною ділянкою - садила огород, а згідно з показаннями свідка ОСОБА_7 після знесення будинку позивачка іще приблизно протягом одного-трьох років на цій земельній ділянці вела селянське господарство. Як ОСОБА_6, так і ОСОБА_7 засвідчили, що протягом останніх років, в тому числі в 2007 році та на теперішній час, ОСОБА_3 не користується вказаною земельною ділянкою. З показань цих свідків також слідує, що протягом десяти останніх років на частині земельної ділянки, яка була в господарстві чоловіка ОСОБА_3, розміщено кладовище м.Кузнецовськ Рівненської області.

Окрім показань свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7, факт розміщення на спірній земельній ділянці кладовища також визнано представником позивачки ОСОБА_3, її дочкою - ОСОБА_1

Із змісту заяви ОСОБА_3 від 12 березня 2007 року вбачається, що позивачка просила міського голову м.Кузнецовськ ОСОБА_5 надати їй дозвіл на приватизацію земельної ділянки 0,20 га для будівництва жилого будинку, яка перебувала в її користуванні до 1992 року і була розташована в с.Вараш по вулиці Парковій 8, біля кладовища в м.Кузнецовськ. При цьому будь-яких документів до даної заяви не додано, що також підтверджено в судовому засіданні представником позивача.

Лист виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області від 13 квітня 2007 року №05/47-29/428 свідчить, що зазначена заява ОСОБА_3 була передана на розгляд постійної комісії міської ради з питань земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища.

Постійною комісією Кузнецовської міської ради Рівненської області з питань земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища рекомендовано міській раді відмовити у наданні земельної ділянки ОСОБА_3 на підставі ч.4 ст.78 ЗК України, що підтверджується витягом з протоколу засідання від 26 квітня 2007 року №29.

Рішенням Кузнецовської міської ради Рівненської області від 26 жовтня 2007 року №259 відмовлено ОСОБА_3 у наданні земельної ділянки у власність площею 0,20 га, яка розташована по вул.Парковій, на підставі п.4 ст.78 ЗК України. При цьому враховано відсутність планово-картографічного матеріалу та інших підтверджуючих документів на право власності на нерухоме майно, а також те, що земельна ділянка не перебуває в користуванні.

Згідно з п.б ч.1 ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно доводів представника відповідача спірна земельна ділянка є комунальною власністю, оскільки належить на праві власності територіальній громаді м.Кузнецовськ Рівненської області, та знаходиться на території м.Кузнецовськ Рівненської області. Наведені обставини не спростовуються представником позивача. Отже, рішення від 26 жовтня 2007 року №259 Кузнецовська міська рада Рівненської області прийняла у межах своїх повноважень.

У відповідності до ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Ч.3 ст.116 ЗК України передбачає, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно з ч.4 ст.116 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду користування.

Відповідно до вимог, передбачених ч.ч.1, 2 ст.118 ЗК України, на яку покликається позивачка ОСОБА_3 у позовній заяві, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

У заяві від 12 березня 2007 року ОСОБА_3 просила міського голову м.Кузнецовськ ОСОБА_5 надати їй дозвіл на приватизацію земельної ділянки 0,20 га для будівництва жилого будинку, яка перебувала в її користуванні до 1992 року і була розташована в с.Вараш по вул.Парковій 8, біля кладовища в м.Кузнецовськ. Отже, вимоги ч.ч.1, 2 ст.118 ЗК України не дотримані позивачкою, оскільки звернулася вона із даною заявою не до Кузнецовської міської ради Рівненської області, а до міського голови м.Кузнецовськ Рівненської області ОСОБА_5 і до заяви не додала технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. До того ж у заяві ОСОБА_3 від 12 березня 2007 року вказано, що в користуванні позивачки до 1992 року перебувала земельна ділянка, площею 0,20 га, яка була розташована в с.Вараш по вул.Парковій 8, а в листі управління капітального будівництва Рівненської АЕС від 03 жовтня 2006 року №061/10а-1640У зазначено, що ОСОБА_3 проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2. Дана суперечність доказів справи і їх неповнота не дає можливості чітко визначити місцезнаходження спірної земельної ділянки.

Окрім цього, судом встановлено, що в даному випадку підстави для прийняття Кузнецовською міською радою Рівненської області рішення про приватизацію ОСОБА_3 вказаної земельної ділянки відсутні, так як вказана земельна ділянка в момент подачі ОСОБА_3 заяви і в подальшому в момент прийняття рішення Кузнецовською міською радою Рівненської області та на теперішній час не перебувала і не перебуває у користуванні позивачки. Зазначені обставини підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7, наданими у судовому засіданні, та вказані в самій заяві ОСОБА_3 від 12 березня 2007 року.

Згідно з ч.ч.6, 7 ст.118 ЗК України в редакції, чинній на момент звернення ОСОБА_3 із заявою від 12 березня 2007 року і прийняття Кузнецовською міською радою Рівненської області рішення від 26 жовтня 2007 року №259, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідувльних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення.

Відповідно до ч.11 ст.118 ЗК України у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Зі змісту заяви ОСОБА_3 від 12 березня 2007 року слідує, що в даній заяві вона вказала бажані розміри земельної ділянки - 0,20 га та мету її використання - для будівництва жилого будинку.

Однак, згідно з вимогами п.г ч.1 ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в містах не більше 0,10 гектара. Отже, ОСОБА_3 не має права на безоплатну передачу їй земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в м.Кузнецовськ Рівненської області із земель комунальної власності в розмірі 0,20 га.

За таких встановлених обставин суд дійшов до висновку, що рішення Кузнецовської міської ради Рівненської області від 26 жовтня 2007 року №259 про відмову ОСОБА_3 у наданні земельної ділянки у власність площею 0,20 га, яка розташована по вул.Парковій, є законним. Підстав для визнання його недійсним немає. Позовні вимоги ОСОБА_3 до Кузнецовської міської ради Рівненської області про визнання недійсним рішення про відмову у наданні у власність земельної ділянки та про приватизацію земельної ділянки необгрунтовані та безпідставні, тому в їх задоволенні слід відмовити.

Враховуючи викладене, на підставі ч.ч.1, 2, 6, 7, 11 ст.118, п.г ч.1 ст.121, ч.1 ст.158 ЗК України, керуючись ст.4, ч.1 ст.11, ст.60, ч.1 ст.61, ч.1 ст.88, ч.3 ст.208, ч.ч.1-3 ст.209, ст.ст.212-215, ч.1 ст.218, ч.ч.1, 2 ст.222, ч.1 ст.223, ч.1 ст.294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 до Кузнецовської міської ради Рівненської області про визнання недійсним рішення про відмову у наданні у власність земельної ділянки та про приватизацію земельної ділянки за його безпідставністю.

На рішення суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд Рівненської області.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий суддя О.І.Горегляд