Справа №2-05-9/10 22.04.2010 22.04.2010 22.04.2010
Провадження №22ц-1268/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2010 року м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого Данилової О.О.

суддів Лівінського І.В., Шаманської Н.О.

при секретарі Голубкіній О.О.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

садівничого товариства «Янтар»

на рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 25 січня 2010 року по цивільній справі за позовом

ОСОБА_4, ОСОБА_1

до садівничого товариства «Янтар» (далі - СТ «Янтар»)

про визнання незаконним та скасування рішення правління, зобовязання поновити права та відшкодування моральної шкоди

У С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2008 року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 звернулись з позовом СТ «Янтар» про поновлення порушених прав.

Позивачі зазначали, що з 1992 року їх чоловік та батько ОСОБА_5 був членом СТ «Янтар» та мав в користуванні земельну ділянку №111 площею 700 кв.м. У вересні 2004 року ОСОБА_5 помер, а вони прийняли спадщину. З цього часу вони неодноразово звертались до правління СТ «Янтар» з вимогою прийняти їх до членів товариства, але їх заяви не розглядалися. Останню заяву ОСОБА_4 про прийняття у члени товариства було розглянуто правлінням лише 1 червня 2008 року та відмовлено.

Посилаючись на незаконність відмови та порушення їх прав спадкоємців, позивачі просили визнати незаконним та скасувати рішення правління від 1 червня 2008 року, зобов'язати відповідача прийняти ОСОБА_4 у члени товариства, надати їй в користування земельну ділянку №111 та відшкодувати 1700 грн. моральної шкоди.

До участі у справі як третю особу залучено ОСОБА_6

Справа неодноразово розглядалась судами. Останнім рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 25 січня 2010 року позов задоволено частково. Рішення правління СТ «Янтар» від 1 червня 2008 року в частині відмови у прийнятті ОСОБА_4 в члени товариства скасовано, відповідача зобовязано прийняти ОСОБА_4 у члени товариства та на її користь стягнуто з СТ «Янтар» 1000 грн. моральної шкоди.

В апеляційній скарзі представник СТ «Янтар» просив рішення скасувати та відмовити у задоволенні позову. Апелянт посилався на те, що суд не дав оцінку всім обставинам справи, зокрема не врахував, що ОСОБА_4 звернулась до товариства після передачі земельної ділянки ОСОБА_6, та вирішив питання виключної компетенції товариства.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що з 1992 року членом СТ «Янтар» та користувачем земельної ділянки №111 був ОСОБА_5 20 вересня 2004 року ОСОБА_5 помер.

Відповідно до п. 3.2 Статуту СТ «Янтар» у випадку смерті члена товариства перевага на вступ до товариства надається одному із спадкоємців або членам його сім'ї.

Ці ж норма передбачає і порядок прийняття особи в члени: вступаючий подає письмову заяву до правління товариства, правління приймає рішення про прийом в члени, яке набуває сили після затвердження його загальними зборами членів (уповноважених) товариства.

Виходячи зі змісту розділів 1-3 Статуту право користування земельними ділянками товариства до їх приватизації невідємно повязано з членством в товаристві і набувається лише на цій підставі.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_4, як спадкоємці та члени сім'ї померлого ОСОБА_5, звертались до правління з заявами про вступ до товариства з 2005 року.

Цей факт підтвердив в судовому засіданні представник відповідача, але пояснив, що заяви були усні, а питання не було вирішено, оскільки померлий мав борги (а.с.45). Про розгляд попередніх заяв позивачки свідчить і протокол засідання правління №13 від 24 вересня 2006 року ( а.с.15).

30 січня 2007 року та 12 лютого 2007 року ОСОБА_4 знову зверталась з письмовими заявами про переоформлення земельної ділянки на свого сина ОСОБА_1 ( а.с.96,97). У встановленому статутом порядку ці заяви розглянуті не були.

Останню заяву ОСОБА_4 подала 28 травня 2008 року ( а.с.95)

24 квітня 2006 року правління постановило передати ділянку № 111 (виправлено з №29) ОСОБА_6 Рішення про його вступ до членів товариства правління не приймало ( а.с.89). 6 травня 2007 року загальними зборами уповноважених СТ «Янтар» затверджено список нових членів СТ «Янтар», до якого включено ОСОБА_6О.( а.с.92).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач не розглянув у встановленому статутом порядку звернення та письмові заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про вступ до членів СТ «Янтар», які надходили протягом 2005-2007 років.

Така бездіяльність СТ «Янтар» обґрунтовано визнана судом неправомірною.

Оскільки позивачі скористались своїм переважним правом на вступ до товариства і подали відповідні заяви до прийняття ОСОБА_6 в члени товариства 6 травня 2007 року, і відповідно до набуття ним права користування ділянкою №111, суд визнав незаконним і рішення правління від 1 червня 2008 року про відмову ОСОБА_4 в прийнятті до членів товариства.

Отже, рішення суду і в частині скасування рішення від 1 червня 2008 року відповідає обставинам справи та вимогам п.3.6 Статуту.

Покладення обовязку на СТ «Янтар» прийняти ОСОБА_4 до членів товариства є наслідком визнання за нею переважного права на вступ до товариства після смерті її чоловіка ОСОБА_5, яке було порушено.

Такий спосіб поновлення порушеного права відповідає вимогам ст.16 ЦК України та не може вважатися незаконним втручанням в діяльність товариства.

Отже, доводи апелянта про те, що суд, зобовязуючи СТ «Янтар» прийняти ОСОБА_4 до членів товариства, вийшов за межі своїх повноважень, не можна вважати обґрунтованими.

Не має правового значення і посилання відповідача на рішення загальних зборів від 24 травня 2005 року про виключення ОСОБА_5 з членів товариства, оскільки такого висновку первісний текст протоколу № 2 не містить ( а.с.11), а іншій частині це рішення скасовано судом ( а.с.30). Крім того, на цей час членство ОСОБА_5 припинилось в наслідок його смерті.

Не може бути підставою для скасування судового рішення і помилкове визначення судом статусу ОСОБА_1, оскільки таке порушення норм процесуального права не призвело до невірного вирішення спору.

Таким чином, підстав для скасування судового рішення в цій частині позовних вимог колегія суддів не вбачає.

Разом з тим, вирішуючи питання про обґрунтованість судового рішення в частині розміру моральної шкоди, колегія суддів враховує, що садівниче товариство є громадською організацією, добровільним обєднанням громадян, не веде господарської діяльності, не отримує прибутку. Фінанси товариства, насамперед, формуються за рахунок вступних, членських та цільових внесків членів товариства. Отже, будь-яке грошове відшкодування фактично проводиться за особистий рахунок садоводів.

Колегія судів також враховує, що причиною виникнення спору стала недостатня юридична обізнаність членів правління.

З таких підстав та виходячи з конкретних обставин справи, колегія суддів вважає справедливим зменшити розмір відшкодування моральної шкоди до 100 грн.

Керуючись ст.ст.308, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника СТ «Янтар» задовольнити частково.

Заочне рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 25 січня 2010 року в частині стягнення відшкодування моральної шкоди змінити. Зменшити розмір відшкодування моральної шкоди з садівничого товариства «Янтар» на користь ОСОБА_4 з 1000 грн. до 100 грн.

В іншій частині судове рішення залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двох місяців з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України.

Головуючий:

Судді: