Справа № 2-979/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8і' лютого 2010 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі: головуючої судді * ОСОБА_1

при секретарі ВАНЬКЕВИЧ В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_2, треті особи на стороні позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, до ОСОБА_8, треті особи П'ята Львівська державна нотаріальна контора. Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», про визнання недійсним договору дарування.

встановив:

Ма^н А.С. 23.07.2008р. звернувся в суд з позовом до ОСОБА_8 про визнання недійсним договору дарування 2/15 часток будинку №13 по вул.Заміській в м.Львові, укладеного між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 2.10.2006 року та посвідченого нотаріусом Пятої Львівської державної нотаріальної контори за реєстровим №1-1655. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що у вказаному будинку поживає він разом зі своєю родиною та батьками. 16.05.2002р. його дядько ОСОБА_9 зробив розпорядження на випадок своєї смерті, за яким належні йому 2/15 частини будинку разом в відповідною частиною приналежних господарських споруд йому. З 2003р. стан здоровя ОСОБА_9 погіршився, він неодноразово лікувався у психоневрологічному диспансері, психіатричній лікарні. 19.12.2006р. ОСОБА_10 помер. Після його смерті з'ясувалося, що 02.10.2006р. ОСОБА_9 подарував свою частину будинку відповідачу. Вважає, що даний догорів слід визнати недійсним, оскільки ОСОБА_10 під час підписання договору не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. Як спадкоємець за заповітом він має право на пред'явлення даного позову.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник позовні вимоги підтримали повністю, покликаючись на вказані у позовній заяві та встановлені в судовому засіданні обставини. Просять задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_8 та його представник в судовому позовних вимог не визнали, підтримали письмові заперечення на позов. Відповідач пояснив, що з ОСОБА_11 вони були знайомі близько 12 років. ОСОБА_9 дозволив на його частині земельної ділянки приймати макулатуру та металобрухт і з 2002-2003р. він користувався гаражем ОСОБА_9 Останній часто заходив до нього, підробляв у нього прибираючи, вони спілкувалися на різні теми. Йому не було відомо про які-небудь психічні розлади покійного, хоча знав, що той є інвалідом 3-ої групи, його син та дружина психічно хворі. Такого, щоб ОСОБА_9 був відсутній 1-2 місяці не памятає, про його перебування в психіатричній лікарні йому нічого не відомо. Вважає, що при укладенні договору дарування ОСОБА_9 чітко розумів свої дії та міг ними керувати. Просить у позові відмовити.

Залучені судом до участі у справі треті особи ОСОБА_5 та недієздатні ОСОБА_7, ОСОБА_6, законним представником яких є ОСОБА_5, в судове засідання не зявилися.

Представник третьої особи ОСОБА_4 ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. Пояснила, що стосунки між братами ОСОБА_9 та ОСОБА_4 були добрі, він не заперечував проти користування ними його частиною будинку. Покійний жалівся на те, що відповідач забрав у нього документи і паспорт. ОСОБА_9 часто жалівся на головні болі, останнім часом погано себе почував. Вважає, що укладаючи оскаржуваний договір ОСОБА_9 не розумів значення своїх дій. Просить задовольнити позов.

Залучений судом до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_5, який також є законним представником недієздатних ОСОБА_7, ОСОБА_6, в судовому засіданні пояснив, що батько був хворий, багато разів лікувався у психіатричній лікарні, бувало він сам лягав у психлікарню на стаціонарне лікування коли почував себе погано. Про те, що батько страждає психічним захворюванням ні сусідам, ні відповідачу ОСОБА_8 не повідомляли. Батько повідомляв, що зробив заповіт на свою частку будинку в користь ОСОБА_2, проти чого вони не заперечували. Згодом казав, що може скласти заповіт на ОСОБА_8, який у нього орендував гараж. Про договір дарування їм нічого відомо не було. Просить задовольнити позов.

Представник Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» в судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи за відсутності представника.

Третя особа 5-ої Львівська державна нотаріальна контора направила на адресу суду листа з проханням розглядати справу у відсутності її представника.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, представників третіх осю показання свідків, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи суд дійшов висновку про можливість задоволення позову з таких мотивів.

Власниками будинку по вул.Заміській. 13 в м.Львові

Відповідно до ч.2ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визна заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним не відповідало його волі.

Заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочн

За ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила в момент, ко. вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може 6 визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших чиї цивільні права або інтереси порушені.

ОСОБА_9 був власником 2/15 частин будинку №13 по вул.Заміській в м.Львові підставі свідоцтва про право на спадщину від 15.08.1975р.

02.10.2006р. ОСОБА_9 та ОСОБА_8 уклали договір дарування, згідно як ОСОБА_9 подарував належні йому на праві власності 2/15 частини будинку вул.Заміській.ІЗ в м.Львові ОСОБА_8, а останній прийняв їх у дар. Договір посвідч державним нотаріусом Пятої Львівської державної нотаріальної контори Білінським 1.1. зареєстровано за №1-1655.

Також встановлено, що 16.05.2002р. ОСОБА_9 склав заповіт, за яким на випа своєї смерті заповів 2/15 частини будинку по вул.Заміській.ІЗ в м.Львові позивачу ОСОБА_9

Крім того, 05.09.2006р. ОСОБА_9 склав заповіт, за яким на випадок своєї см заповів все своє майно ОСОБА_8

ОСОБА_9 помер 19.12.2006р.

Після його смерті відкрилася спадщина. Третьою Львівською нотаріальною конто видано Свідоцтва про право на спадщину за законом на імя ОСОБА_7 ОСОБА_11 ОСОБА_5, ОСОБА_6.

Відповідач ОСОБА_8 подав у Третю Львівську нотаріальну контору заяву пр що на спадщину за заповітом він не претендує, на оформлення своїх садкових пра претендує, звертатися в суд за продовженням терміну для прийняття спадщини тако буде.

ОСОБА_2 ставить питання про визнання недійсним договору дарування від 02.10.2006р., зазначаючи що під час його підписання ОСОБА_9 за станом здоров'я не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. Оскільки за заповітом він є спадкоємцем ОСОБА_9, то вправі пред'явити позов про визнання договору недійсним.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 рішенням психіатричної МСЕК №1 від 19.07.1994р. повторно був визнаний інвалідом 3-ої групи безтерміново.

Також судом встановлено, що ОСОБА_9 з 1963р. перебував на диспансерному обліку у Львівському обласному психоневрологічному диспансері з приводу психічного захворювання.

ОСОБА_9 з 1963р. по 2005р. 35 разів перебував на стаціонарному лікуванні у КЗ «Львівська обласна психіатрична лікарня». Останній раз знаходився на лікуванні з 16.11.2004р. по 04.01.2005р.

Відповідно до акту №128 заочної, посмертної судово-психіатричної експертизи від 16.02.2009р. ОСОБА_9 в період, що відносить ся до часу складання заповітів 16.05.2002р., 05.09.2006р., а також договору дарування 02.10.2006р. страждав стійким хронічним психічним розладом у вигляді параноїчної шизофренії, приступоподібного прогредієнтного типу перебігу з дефектом в емоційно-вольовій та інтелектуально-мнестичній сферах і тому за своїм психічним станом не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Під час проведення експертизи у відповідності до п.5 ст. 147 ЦПК України експерти дали висновок на запитання суду щодо стану покійного ОСОБА_9 на час складання заповіту 16.05.2002р. і укладення договору дарування 02.10.2006р., а також і щодо його стану на час складання заповіту від 05.09.2006р., що має значення по справі.

В судовому засіданні експерт ОСОБА_12 повністю підтримала вказаний висновок експертизи. Зазначила, що психічні розлади у ОСОБА_9 почалися з 16 років. Ці розлади носили наростаючий характер. У 1984р. йому був встановлений діагноз шизофренія параноїдної форми з дефектом в емоційно-вольовій сфері. Цей дефект був уже сформований, він мав прогредієнтний (наростаючий) тип, з часом не міг послаблюватися, дефекти особистості наростати. Вказаний дефект проявлявся в порушенні критики, галюцинаціях. ОСОБА_9 міг вести бесіди побутові, однак був примітивним, міг підпадати під чужий вплив свідченням чого є складення двох серйозних документів протягом місяця (05.09.2006р. та 02.10.2006р.). Основою висновку експертів була медична документація, яка містить об'єктивні дані щодо стану здоров'я ОСОБА_9

Зазначений висновок експертизи не спростовується свідченнями свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14. ОСОБА_15, ОСОБА_16. які пояснили, що тривалий час були знайомі з ОСОБА_9, нормально спілкувалися з ним, не зауважували у нього жодних психічних розладів. ОСОБА_10 працював, а останні роки підробляв прибиральником. Вказані свідки медичної освіти не мають, їм не відомо про жодне перебування (з 35) ОСОБА_9 на лікуванні у психіатричній лікарні, про наявність у нього психічних розладів з 16-річного віку. Пояснення свідків про те, що ОСОБА_9 працював робочим, виконував просту фізичну роботу лише підтверджують висновок експертизи про певну його соціально-трудову адаптацію.

Відповідно до ч.І ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлений позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Оскільки предметом позову є визнання недійсним договору дарування від 02.10.2006р., укладеного між ОСОБА_9 та ОСОБА_8В, суд вирішує спір лише в межах заявлених позовних вимог.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає позов підставним, таким, що підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_10 момент вчинення правочину укладення 02.10.2006р. договору дарування, він не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.

У зв'язку із задоволенням позову з відповідача в користь позивача та ТУ ДСА

України у Львівській області підлягають стягненню судові витрати.

Керуючись ст.ст.8,10,11,57.58,60,88,209,212,213.215 ЦПК України, ст.ст.3.15,16,225

ЦК України, суд, -

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування 2/15 часток будинку №13 по вул.Заміській в м.Львові, укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 2 жовтня 2006 року та посвідчений нотаріусом П'ятої Львівської державної нотаріальної контори за реєстровим №1-1655.

Стягнути з ОСОБА_8 81грн. судових витрат в користь ОСОБА_2, в користь ТУ ДСА України у Львівській області стягнути 112,50грн. витрат з ІТЗ.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський'районний суд м.Львова шляхом подання протягом десяти днів з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про* апеляційне оскарження або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя ОСОБА_1