Романівський районний суд Житомирської області
Справа №2-434/10
РІШЕННЯ

Іменем України

25 серпня 2010 року Романівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Бабича С.В., з участю секретаря Пясківської Н.В., представників позивачів та відповідача, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Романів цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до управління праці та соціального захисту населення Романівської районної державної адміністрації про стягнення призначеної одноразової винагороди,-

ВСТАНОВИВ:

13 серпня 2010 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до управління праці та соціального захисту населення Романівської районної державної адміністрації, в якому зазначили, що Указом Президента України № 293 від 5 травня 2009 року їхній матері та дружині ОСОБА_5 було присвоєно почесне звання «Мати-героїня». В зв»язку з цим останній 8 грудня 2009 року була призначена одноразова винагорода в сумі 6690 грн., яка не була їй виплачена відповідачем у зв»язку з відсутністю коштів. 10 січня 2010 року ОСОБА_5 померла. Після її смерті вони звернулися до відповідача з проханням виплатити їм призначену ОСОБА_5 винагороду, однак управління праці та соціального захисту населення Романівської районної державної адміністрації їм відмовило у виплаті, посилаючись на те, що призначена винагорода не входить до спадкового майна ОСОБА_5 У зв»язку з цим та на підставі статті 1227 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), позивачі просять ухвалити рішення, яким зобов»язати відповідача виплатити їм одноразову винагороду, призначену ОСОБА_5, а також стягнути з відповідача понесені ними судові витрати.

В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнав, посилаючись на те, що одноразова винагорода, призначена ОСОБА_5, відповідно до статті 1218 ЦК України не входить до складу спадщини, яка відкрилась після смерті останньої.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Указом Президента України № 293 від 5 травня 2009 року ОСОБА_5 було присвоєно почесне звання «Мати-героїня», що стверджується відповідним посвідченням.

Згідно Указу Президента України № 1254/2007 від 25 грудня 2007 року, з 1 січня 2008 року заснована одноразова винагорода жінкам, яким присвоєно почесне звання України «Мати-героїня». Цим же Указом визначено розмір такої винагороди, який становить десятикратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Довідкою, виданою відповідачем позивачу ОСОБА_1 підтверджується, що 8 грудня 2009 року ОСОБА_5 була призначена одноразова винагорода як Матері-героїні в сумі 6690 грн. Ця обставина була також підтверджена представником відповідача у судовому засіданні.

10 січня 2010 року ОСОБА_5 померла, що стверджується свідоцтвом про її смерть.

За загальним правилом, визначеним статтею 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, не включаються до складу спадкової маси, а передаються членам сім'ї спадкодавця.

Оскільки Порядком використання у 2009 році коштів, передбачених у державному бюджеті для виплати одноразової винагороди жінкам, яким присвоєно почесне звання України «Мати-героїня», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 лютого 2009 року N 120, виплату вищевказаної одноразової винагороди покладено на органи соціального захисту населення, суд прийшов до переконання, що така винагорода є різновидом соціальної виплати.

З довідки, виданої виконавчим комітетом Романівської селищної ради, вбачається, що всі позивачі були членами сім»ї ОСОБА_5, а відтак мають право на одержання призначеної останній одноразової винагороди.

З огляду на вищевикладене доводи представника відповідача, щодо невключения до складу спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 призначеної, але невиплаченої одноразової винагороди як Матері-героїні, суд вважає безпідставними.

Відповідно до статті 216 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд ухвалюючи рішення на користь кількох позивачів повинен зазначити, в якій частині рішення стосується кожного з них, або зазначити що право стягнення є солідарним.

Враховуючи, що позивачі просять зобов»язати відповідача виплатити їм всю суму призначеної одноразової винагороди, а не в рівних частках кожному з них, суд вважає, що виплата вказаної винагороди має бути здійснена позивачам у солідарному порядку.

Відповідно до статті 88 ЦГЖ України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно квитанцій про сплату судового збору та витрат на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи, позивачами сплачено 187 грн. судових витрат, які суд стягує з відповідача.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 214, 215, 216 ЦГЖ України, статтею 1227 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити.

Зобов»язати управління праці та соціального захисту населення Романівської районної державної адміністрації виплатити солідарно на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, призначену ОСОБА_5, яка померла 10.01.2010 року, одноразову винагороду як Матері-героїні в сумі 6690 (шість тисяч шістсот дев»яносто) грн.

Стягнути з управління праці та соціального захисту населення Романівської районної державної адміністрації солідарно на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 понесені ними судові витрати в сумі 187 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Романівський районний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий С.В.Бабич