Хортицький районний суд м.Запоріжжя
Справа №2о-102/2010р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2010 р. Хортицький районний суд

м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді Нещеретної Л.М.

при секретарі Мороз В.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлені особи 8-а Запорізька державна нотаріальна контора, ОСОБА_2, Хортицький відділ РАЦС Запорізького міського управління юстиції про встановлення факту батьківства,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту батьківства ОСОБА_3, померлого 04.02.2010 року, відносно її сина ОСОБА_4, який народився 06.09.1996 року, зазначивши у позові, що з 1993 року проживала однією сімєю з ОСОБА_3, 06.09.1996 року в них народився син, але в свідоцтві про народження дитини батько був записаний за її вказівкою, так як ОСОБА_3 бажав подати заяву до органів РАЦСу про визнання батьківства, але заяву у нього не прийняли оскільки він на той час не мав місця реєстрації, оформленої належним чином. Факт встановлення батьківства їй потрібен для звернення до нотаріальної контори, для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3

У судовому засіданні заявниця підтримала вимоги, просить встановити факт батьківства ОСОБА_3 відносно її сина ОСОБА_4

Зацікавлена особа ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, причину відсутності суду не повідомила, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності та зазначила, що не заперечує про встановлення факту батьківства її померлого батька ОСОБА_3 щодо ОСОБА_4

Представник зацікавлених осіб 8-ї Запорізької держнотконтори та Хортицького відділу РАЦС Запорізького МУЮ у судове засідання не зявилися, причину відсутності суду не повідомили, про дату, час ті місце слухання справи були повідомлені належним чином, надали до суду заяви про слухання справи за їх відсутності, самостійних вимог не заявили.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши доводи заявниці, пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 1993 року перебували у фактично шлюбних стосунках, проживали однією сімєю. 06.09.1996 року ОСОБА_1 народила сина ОСОБА_4, в свідоцтві про народження якого батьком записаний ОСОБА_7. Відомості про батька дитини записані зі слів заявниці. 04 лютого 2010 року ОСОБА_3 помер.

Після смерті ОСОБА_3 до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини ніхто не звертався, нотаріальна справа не заводилася. ОСОБА_2, дочка померлого, спадщину не приймала та наміру не має, про що надала відповідну заяву.

Спірні правовідносини виникли з моменту народження дитини 06 вересня 1996 року, тому питання про встановлення батьківства повинні регулюватися нормами ст. 53 КпШС, а не нормами Сімейного кодексу України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року. У відповідності до Перехідних положень СК України, цей кодекс регулює відносини, які виникли, починаючи з дня набрання ним законної сили, він не має зворотної сили, а тому не поширюється на правовідносини, що виникли до цього моменту.

Відповідно до розяснень, викладених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України №16 від 12.06.1998 року „Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю України , при вирішенні питання про походження дитини від осіб, які перебувають між собою в шлюбі, суд приймає до уваги обставини, передбачені ст. 53 КпШС України.

Згідно зі ст. 53 КпШС України, який діяв на момент виникнення спірних відносин між сторонами, підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснили, що заявниця ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 1993 року проживали однією сімєю. В 1996 році в них народився син ОСОБА_8. ОСОБА_3 визнавав себе батьком дитини, під час реєстрації народження дитини бажав подати заяву про визнання батьківства, але у звязку з тим, що на момент реєстрації народження дитини він не мав прописки, заяву органи РАЦСу у нього не прийняли. ОСОБА_3 займався вихованням та утриманням сина, відвідував батьківські збори.

Згідно довідок кооперативу «Наш дім» від 29.07.2010 року № 53 та № 52 ОСОБА_3 проживав та з 12.01.1995 року по 12.01.1996 рік був зареєстрований за адресою: м. Запоріжжя, бул. Будівельників 23/59 а з 24.07.2007 року по день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: м. Запоріжжя, бул. Будівельників 23/95 за місцем проживання та реєстрації заявниці.

Таким чином, на підставі наданих сторонами доказів суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 про встановлення батьківства ОСОБА_3 щодо її сина ОСОБА_4 доведені, а тому законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. 7, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218, 256 ЦПК України, ст. 53 КпШС України, суд

Вирішив:

Заяву задовольнити.

Встановити факт батьківства ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 04 лютого 2010 року відносно ОСОБА_4, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 10 денний строк з дня винесення рішення апеляційної скарги.

Суддя: