Справа № 2-2527/1-10
"04" жовтня 2010 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді : Курило А. В.
при секретарі: Данилко Л. М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовною заявою Житлово-будівельного кооперативу «Вагоноремонтник 1» до ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по платежам у рахунок покриття витрат на утримання будинку, прибудинкової території та за комунальні послуги, -
Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що відповідач є законним представником неповнолітнього ОСОБА_2, який є власником 40/200 частин квартири АДРЕСА_1. У вказаній квартирі відповідач зареєстрований але не проживає, однак зобовязаний своєчасно сплачувати платежі у рахунок покриття витрат на експлуатацію і ремонт житлового будинку, утримання прибудинкової території та плату за комунальні послуги, проте вказані платежі своєчасно та в повному обсязі не сплачує, внаслідок чого заборгованість станом на 01 квітня 2010 року складає 1 488,65 грн.
Посилаючись на те, що відповідач добровільно свої зобовязання не виконує, позивач просив стягнути заборгованість по платежам у рахунок покриття витрат на утримання будинку, прибудинкової території та за комунальні послугив розмірі 1 488,65 грн., судові витрати та 2 000,00 грн. витрат на правову допомогу.
В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про уточнення позовних вимог, просив стягнути з відповідача заборгованість по платежам у рахунок покриття витрат на утримання будинку, прибудинкової території та за комунальні послугив розмірі 1 585,69 грн., три проценти річних 63,96 грн., 450,62 грн. індексу інфляції, 2 000,00 грн. витрат на правову допомогу,судові витрати та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним вимоги визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Справа розглядається за відсутності відповідача у порядку заочного провадження.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що згідно довідки (Форма № 3) № 488 від 23 квітня 2010 року, виданої Житлово-будівельним кооперативом «Вагоноремонтник 1», в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а. с. 8).
Згідно договору дарування від 15 квітня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_1, діє як законний представник від імені та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 та прийняла в дарунок на імя ОСОБА_2 40/200 частин квартири № 22, що знаходиться в будинку під № 3, що розташований по вулиці Райдужна, в місті Києві (а. с. 9).
Відповідно до ст. 162 Житлового кодексу України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначається угодою сторін. Наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.
Згідно ст. 179 Житлового кодексу України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обовязковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Як вбачається з розрахунку заборгованості сума боргу за житлово - комунальні послугам становить1 585,69 грн. (а. с. 26).
Стосовно вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача індексу інфляції в розмірі 450,628 грн. та 3% річних в розмірі 63,96 грн., суд приходить до висновку, що дані вимоги не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як вбачається з матеріалів справи стягнення заборгованості в рахунок покриття витрат на утримання будинку, прибудинкової території та за комунальні послуги не є грошовим зобовязанням.
Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 2 000 грн. судом враховується наступне.
В судовому засіданні встановлено, що сума витрат на правову допомогу, яку позивач просить стягнути з відповідача, становить 2 000,00 гривень, передбачена умовами укладеного між головою правління Житлово-будівельного кооперативу «Вагоноремонтник 1»та адвокатом ОСОБА_6 договору доручення від 28.04.2010 р. про надання правової допомоги.
Адвокат ОСОБА_6 представляє інтереси Житлово-будівельного кооперативу «Вагоноремонтник 1» при розгляді даної справи в Дніпровському районному суді м. Києва на підставі зазначеного договору.
На підставі довіреності від 28.04.2010р., наданої представником позивача, головою правління Житлово-будівельного кооперативу «Вагоноремонтник 1»ОСОБА_7 уповноважив фізичну особу - ОСОБА_6 вести справу, в тому числі, в усіх судових установах з усіх питань, що стосуються захисту прав та інтересів.
Факт сплати грошової суми 2 000 грн. позивачем за надану йому правову допомогу підтверджується платіжним дорученням № 161 від 14.05.2010 року фізичної особи підприємця ОСОБА_6
Відповідно до положень ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 є адвокатом, що підтверджується Свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю. З урахуванням положень Закону України «Про адвокатуру», суд вважає встановленим факт того, що ОСОБА_6 є фахівцем в галузі права.
Відповідно до п. 33 Правил адвокатської етики, схвалених Вищою кваліфікаційною комісією при КМУ 01.10.1999 р., єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар, який має бути законним за формою і порядком внесення і розумно обґрунтований за розміром.
При визначенні обґрунтованого розміру гонорару до уваги беруться такі фактори, як обсяг часу та роботи, які вимагаються для належного виконання доручення, необхідність виїзду у відрядження, важливість доручення для клієнта, роль адвоката в досягненні гіпотетичного результату, якого бажає клієнт, особливі вимоги клієнта щодо строків виконання доручення, професійний досвід, науково-теоретична підготовка, репутація, значні професійні здібності адвоката, витрати адвоката, пов'язані з виконанням процесуальних дій у справі (копіювання документів, ознайомлення з матеріалами справи, збір доказів тощо).
Згідно зі ст. 12 Закону України «Про адвокатуру» оплата допомоги адвоката здійснюється на підставі угоди між громадянином та юридичною особою (адвокатським об'єднанням) чи безпосередньо адвокатом. Суд може, враховуючи обсяг допомоги адвоката й витрачений ним час, зменшити розмір відшкодування цих витрат.
Закону, про який йдеться у ст. 84 ЦПК України на даний час немає, розмір компенсації з урахуванням обставин конкретної справи, визначає суд відповідно до постанови КМУ від 27.04.2006 р. № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ і порядок їх компенсації за рахунок держави». Вказаною постановою КМУ передбачений граничний розмір компенсації на правову допомогу у випадку, якщо компенсація сплачується іншою стороною - граничний розмір не перевищує суму, що обчислюється, виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Оскільки адвокатом ОСОБА_6 не надано доказів на підтвердження обсягу виконаних робіт, розрахунку часу, витраченого на надання правової допомоги позивачу в даній справі, не надано належних доказів отримання гонорару саме адвокатом ОСОБА_6 (грошові кошти отримані фізичною особою підприємцем ОСОБА_6 М.), суд вважає, що в стягнені з відповідача суми витрат на правову допомогу слід відмовити.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Враховуючи наведене та керуючись ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. ст. 162, 179 Житлового кодексу України, ст. ст. 10, 58, 60, 88, 209, 212-215, 218, 224-228, 233, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 на користь Житлово-будівельного кооперативу «Вагоноремонтник 1» заборгованість по платежам у рахунок покриття витрат на утримання будинку, прибудинкової території та за комунальні послуги в розмірі 1 585,69 грн., державне мито 51,00 грн. та витрати на і інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 37,00 грн., а всього загальною сумою 1 673 (одна тисяча шістсот сімдесят три) грн. 69 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скарги не було подано.

Суддя: