Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«03» грудня 2010 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі: головуючого судді Башмакова Є.А.

при секретарі Куляба Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2010 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ним і відповідачем 01 липня 2010 р. був укладений договір оренди квартири № 21, що знаходиться в м. Дніпропетровську, по вул. Паторжинського на 4-му поверсі багатоповерхового житлового будинку № 3 літ. А-9 поз. 1-житлова житловою площею 23,3 м 2, поз. 2-жилова житловою площею 8,3 м 2 , поз. 3-туалет загальною площею 1,7м 2 , поз. 4-житлова житловою площею 16,4 м 2, поз. 5-кухня загальною площею 10,0 м 2 , поз. 6-ванна загальною площею 9,1 м 2 , поз. 7-коридор загальною площею 3,0 м 2 , поз. 8-житлова житловою площею 19,8 м 2 , поз. 9-шафа загальною площею 0,7 м 2, поз. 10-шафа загальною площею 0,4 м 2, поз. І-балкон загальною площею 0,7 м 2 , поз. ІІ - лоджія загальною площею 3,1 м 2 , всього по квартирі № 21 загальна площа 96,5 м 2, житлова 67,8 м 2, приміщення ІІ-12а-коридор загальною площею 2,9 м 2, всього по квартирі № 21 з місцем загального користування загальна площа 99, 4 м 2 , житлова 67,8 м 2. Основний договір оренди квартири мав бути укладений строком на 2 роки, орендна плата мала складати 1500,00 грн. на місяць, з корегуванням на індекс інфляції.

Незважаючи на погодження сторонами всіх істотних умов укладення основного договору, листом від 15.07.2010 року відповідач повідомив про свою відмову від укладення основного договору оренди, мотивуючи її тим, що правовстановлюючих документів на дану квартиру позивач не надав, а тому останнього не можна вважати власником вищезазначеного обєкту нерухомості.

Позивач вважає дії відповідача такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання зявився, позовні вимоги визнав у повному обсязі, суду пояснив, що він раніше невірно трактував діюче законодавство.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до статті 114 Цивільного процесуального кодексу України: „Позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. З матеріалів справи вбачається, що нерухоме майно знаходиться в Жовтневому районі м. Дніпропетровська.

Згідно ст.16 Цивільного кодексу України кожна сторона має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 01 липня 2010 р. був укладений договір оренди квартири № 21, що знаходиться в м. Дніпропетровську, по вул. Паторжинського на 4-му поверсі багатоповерхового житлового будинку № 3 літ. А-9 поз. 1-житлова житловою площею 23,3 м 2, поз. 2-жилова житловою площею 8,3 м 2 , поз. 3-туалет загальною площею 1,7м 2 , поз. 4-житлова житловою площею 16,4 м 2, поз. 5-кухня загальною площею 10,0 м 2 , поз. 6-ванна загальною площею 9,1 м 2 , поз. 7-коридор загальною площею 3,0 м 2 , поз. 8-житлова житловою площею 19,8 м 2 , поз. 9-шафа загальною площею 0,7 м 2, поз. 10-шафа загальною площею 0,4 м 2, поз. І-балкон загальною площею 0,7 м 2 , поз. ІІ - лоджія загальною площею 3,1 м 2 , всього по квартирі № 21 загальна площа 96,5 м 2, житлова 67,8 м 2, приміщення ІІ-12а-коридор загальною площею 2,9 м 2, всього по квартирі № 21 з місцем загального користування загальна площа 99, 4 м 2 , житлова 67,8 м 2. Відповідно до п.1.1. попереднього договору, позивач та відповідач зобовязалися до 01 серпня 2010 р. укласти основний договір оренди квартири. Однак, укладений він не був, оскільки ОСОБА_2 відмовився від його підписання у звязку з тим, що позивачем не було надано правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності на вищевказаний обєкт нерухомості.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, у тому числі є договори та інші правочини.

Згідно ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Згідно зі ст. 635 Цивільного кодексу України попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Враховуючи викладене вбачається, що укладення позивачем та відповідачем попереднього договору є правочином, який породжує для них викладені в цьому договорі зобовязання.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У той же час, ст. 615 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобовязання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом.

Зі змісту попереднього договору оренди квартири від 01 липня 2010 року вбачається, що у відповідача відсутні будь-які підстави стверджувати про наявність порушень позивачем своїх зобовязань за цим договором.

Відповідач безпідставно ставить під сумнів належність позивачу на праві власності зазначеної у попередньому договорі квартири № 21, що знаходиться в м. Дніпропетровську, по вул. Паторжинського, оскільки, згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.09.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 та зареєстрованого в реєстрі за № 4-3945, на підставі заповіту, посвідченого Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 12.04.2001 року за реєстром № 7-1199, серед спадкового майна, яке позивач отримав у спадок, є квартири №№ 21, 22 в цегляному житловому будинку літерою «А-9» за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Паторжинського, № 3. Квартира № 21 складається з: 2,3,4 житлові кімнати, площею 44,3 кв.м., 1-коридор, 5-кухня, 6-ванна, 7-туалет, 8-лоджія, площею 3,1 кв.м., що входить в загальну площу квартири 63,5 кв.м. Квартира № 22 складається з: 5-житлова кімната житловою площею 19,8 кв.м.; 1- коридор, 2-кладова, 3-санвузол, 4-кухня; балкон площею 0,7 кв.м., що входить в загальну площу квартири - 33,1 кв.м.

Згідно реєстраційного посвідчення, виданого КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради 15.10.2002 року за позивачем було зареєстровано право власності на вищезазначені квартири, про що зроблено запис в реєстрову книгу № 467п за реєстровим № 897-238.

Позивач, користуючись своїми правами власника квартир №№ 21, 22 по вул. Паторжинського, 3 в м. Дніпропетровську, за власні кошти, без отримання на це належного дозволу, в 2008 році здійснив їх самовільне обєднання та перепланування в одну квартиру № 21 з приєднанням місця загального користування, тобто фактично створив нову річ.

У відповідності до ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються без належного дозволу або певним чином затвердженого проекту.

Виходячи з викладеного вбачається, що належна позивачу квартира № 21, розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Паторжинського, 3 є обєктом самочинного будівництва.

Згідно ст.ст. 317, 319 Цивільного кодексу України власнику майна належить право володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном за власним розсудом, та вчиняти по відношенню до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Обєднавши дві квартири в одну та приєднавши місце загального користування - коридор, позивач здійснив лише розпорядження своєю приватною власністю за власним розсудом і ніяким чином не порушив права інших осіб.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2004 від 02.03.2004 р., Закону України «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку» та ст. 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Співвласники інших квартир не заперечували проти здійсненого обєднання та перепланування квартир.

09.11.2010 року ТОВ „Інжиніринг-правопроект (Ліцензія серія АВ № 316949, дата видачі 20 червня 2007 р. № 9-л, строк дії з 20 червня 2007 р. по 20 червня 2012 р.) було проведено обслідування і оцінку технічного стану квартири № 21, що знаходиться в м. Дніпропетровську, по вул. Паторжинського на 4-му поверсі багатоповерхового житлового будинку № 3 літ. А-9 поз. 1-житлова житловою площею 23,3 м 2, поз. 2-жилова житловою площею 8,3 м 2 , поз. 3-туалет загальною площею 1,7м 2 , поз. 4-житлова житловою площею 16,4 м 2, поз. 5-кухня загальною площею 10,0 м 2 , поз. 6-ванна загальною площею 9,1 м 2 , поз. 7-коридор загальною площею 3,0 м 2 , поз. 8-житлова житловою площею 19,8 м 2 , поз. 9-шафа загальною площею 0,7 м 2, поз. 10-шафа загальною площею 0,4 м 2, поз. І-балкон загальною площею 0,7 м 2 , поз. ІІ - лоджія загальною площею 3,1 м 2 , всього по квартирі № 21 загальна площа 96,5 м 2, житлова 67,8 м 2, приміщення ІІ-12а-коридор загальною площею 2,9 м 2, всього по квартирі № 21 з місцем загального користування загальна площа 99, 4 м 2 , житлова 67,8 м 2. Згідно даного обслідування та висновку основні несучі конструкції (фундаменти, стіни, перегородки, перекриття) знаходяться в нормальному і задовільному стані і придатні до подальшої експлуатації за функціональним призначенням та відповідають категорії К-1 та К-2.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 Цивільного кодексу України встановлено - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на даний обєкт нерухомості.

Відповідно до п.10 Переліку правовстановлюваних документів, на підставі яких проводиться реєстрація права власності на обєкти нерухомого майна, Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002р. №7/5, рішення суду про визнання права власності є правовстановлюваним документом і підлягає реєстрації в Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради.

На підставі вищенаведеного, керуючись, ст. 11, 16, 202, 317, 319, 328, ч.1,5 ст.376, 392, 509, 525, 526, 615, 635 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 Цивільно процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ :

Зобовязати ОСОБА_2 укласти з ОСОБА_1 договір оренди квартири № 21, що знаходиться в м. Дніпропетровську, по вул. Паторжинського на 4-му поверсі багатоповерхового житлового будинку № 3 літ. А-9 поз. 1-житлова житловою площею 23,3 м 2, поз. 2-жилова житловою площею 8,3 м 2 , поз. 3-туалет загальною площею 1,7м 2 , поз. 4-житлова житловою площею 16,4 м 2, поз. 5-кухня загальною площею 10,0 м 2 , поз. 6-ванна загальною площею 9,1 м 2 , поз. 7-коридор загальною площею 3,0 м 2 , поз. 8-житлова житловою площею 19,8 м 2 , поз. 9-шафа загальною площею 0,7 м 2, поз. 10-шафа загальною площею 0,4 м 2, поз. І-балкон загальною площею 0,7 м 2 , поз. ІІ - лоджія загальною площею 3,1 м 2 , всього по квартирі № 21 загальна площа 96,5 м 2, житлова 67,8 м 2, приміщення ІІ-12а-коридор загальною площею 2,9 м 2, всього по квартирі № 21 з місцем загального користування загальна площа 99, 4 м 2 , житлова 67,8 м 2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру № 21, що знаходиться в м. Дніпропетровську, по вул. Паторжинського на 4-му поверсі багатоповерхового житлового будинку № 3 літ. А-9 поз. 1-житлова житловою площею 23,3 м 2, поз. 2-жилова житловою площею 8,3 м 2 , поз. 3-туалет загальною площею 1,7м 2 , поз. 4-житлова житловою площею 16,4 м 2, поз. 5-кухня загальною площею 10,0 м 2 , поз. 6-ванна загальною площею 9,1 м 2 , поз. 7-коридор загальною площею 3,0 м 2 , поз. 8-житлова житловою площею 19,8 м 2 , поз. 9-шафа загальною площею 0,7 м 2, поз. 10-шафа загальною площею 0,4 м 2, поз. І-балкон загальною площею 0,7 м 2 , поз. ІІ - лоджія загальною площею 3,1 м 2 , всього по квартирі № 21 загальна площа 96,5 м 2, житлова 67,8 м 2, приміщення ІІ-12а-коридор загальною площею 2,9 м 2, всього по квартирі № 21 з місцем загального користування загальна площа 99, 4 м 2 , житлова 67,8 м 2, без додаткових актів введення в експлуатацію.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Є.А. Башмаков