АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Категорія: житлові Доповідач: Довгаль Г.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2010 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Коваленко І.П.

суддів Ситнік О.М., Довгаль Г.П.

при секретарі Щегельському Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 липня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5, відділ громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, орган опіки та піклування Фрунзенської районної у м. Харкові ради про виселення та анулювання реєстрації, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2009 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, 3-х осіб: ОСОБА_5, відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Харківській області, в якому просила усунути перешкоди у здійсненні її права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований у м. Харкові по провулку Попова №3 шляхом виселення з будинку відповідачів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 разом з проживаючими з ними особами без надання іншого жилого приміщення.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що вищевказаний будинок належить їй на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 31.07.1974року Тринадцятою Харківською державною нотаріальною конторою за реєстровим №1-4741 та зареєстрованому у комунальному підприємстві „Харківське міське бюро технічної інвентаризації (далі КП „ХМБТІ) 09.08.1974р. за №45312. Зазначає, що за цією адресою вона зареєстрована з 16.08.1974року, постійно здійснює за будинком господарський нагляд, сплачує комунальні платежі, іншого житла немає. Разом з нею у будинку постійно зареєстрований з часу отримання свого першого паспорту молодший син ОСОБА_5 Її другий син ОСОБА_3 з 1986року був зареєстрований і проживав у бабусі - в будинку по вул. Ощепкова,59 с. Васищево Харківського району Харківської області. Цей будинок у 2000 році дістався йому у спадок. Пізніше, у 2002році він його продав, іншого житла собі не набув і звернувся до неї з проханням надати йому можливість тимчасово мешкати у належному їй будинку. Вони домовилися, що син ОСОБА_3 буде проживати зі своєю сімєю до її вимоги звільнити будинок. При цьому син зобовязався сплачувати обовязкові платежі та доглядати будинок. Згодом у неї та сина ОСОБА_5 змінилися життєві обставини, їм стало потрібно житло і вони звернулися до ОСОБА_3 з проханням звільнити належній їй будинок, на що останній відповів категоричною відмовою. Більш того, став навмисно руйнувати будинок, оздоблення будинку та її меблі. У кімнатах, які він вимушений був звільнити для її проживання, порушив стелю, зруйнував стіни, виламав двері, зламав вікно, побив та зламав шафи, викинув на двір належне їй майно. Крім того, він постійно вчиняє скандали, кидається у бійку, ображає її та погрожує брату насильством і вбивством.

У подальшому позивач уточнила позовні вимоги і просила виселити відповідачів з підстав, передбачених ст.116 ЖК України.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, подав на нього письмові заперечення, в яких виклав свої доводи та обґрунтування.

У судовому засіданні суду першої інстанції позивач ОСОБА_2 та її представник заявлені вимоги підтримали і просили їх задовольнити з підстав, наведених в позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 позов не визнали, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.

Третя особа ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення позову, підтвердивши факт існування неприязнених стосунків між ним і відповідачами, які виникли з приводу проживання і користування будинком, який належить позивачці.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 липня 2010 року в позові ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить це рішення скасувати і ухвалити у справі нове рішення, яким задовольнити її позов, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, на неповне зясування обставин, які мають значення для правильного вирішення спору, та на неналежну оцінку наданим сторонами доказам. Зокрема посилається на те, що суд безпідставно вказав у рішенні, що факт пошкодження відповідачами належного їй житлового будинку не знайшов свого підтвердження, оскільки не дав належної оцінки фотографіям теперішнього стану будинку, які завірені вуличним комітетом, та з яких убачається, що з будинку знятий дах і під час дощу в кімнатах повністю залито стелю, на стінках відклеїлися шпалери, а також пошкоджені меблі, електрична проводка, побиті плафони світильників у кімнатах.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що на даний час відсутні підстави передбачені ст.116 ЖК України для виселення відповідачів разом з проживаючими з ними особами із спірного будинку без надання іншого жилого приміщення, оскільки раніше до них не застосовувалися заходи запобігання і громадського впливу за руйнування і псування жилих приміщень.

Між тим, колегія суддів не може погодитися з посиланням в рішенні на те, що в діях відповідачів не вбачається дій по руйнуванню і псуванню житлового будинку.

Відповідно до вимог ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст..319 ЦК України).

Право на судових захист та його спосіб передбачено ст.16 ЦК України і, зокрема, ст.391 цього кодексу, відповідно до яких власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно свідоцтва про спадщину від 31 липня 1974 року, посвідченого Четвертою Харківською державною нотаріальною конторою за реєстровим №1-4741 та зареєстрованому в Харківському міському бюро технічної інвентаризації 17 травня 1974 року за №45312, ОСОБА_2 на праві власності належить житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в м. Харкові по пров. Попова №3.

За цією адресою зареєстровані власник будинку ОСОБА_2, її син ОСОБА_5 та син ОСОБА_3, його дружина ОСОБА_4 і двоє їхні неповнолітні діти.

Останній часом з приводу користуванням житловими приміщенням у будинку між сторонами виникають конфлікти, про що свідчать неодноразові звернення позивачці до правоохоронних органів.

Як встановлено судовим розглядом і не заперечується відповідачами, останні без згоди власника будинку, без належного оформленої технічної документації та отримання дозволу відповідних державних органів, прибудували до будинку самочинну споруду і розпочали проводити заміну даху, вкривши новим настилом частину будинку, в якій вони проживають, залишивши на деякий час без покриття даху частину будинку, яку займає позивач разом з сином ОСОБА_5, у звязку з чим дощовими опадами були пошкоджені стіни, електрична проводка, меблі намокли та стали непридатні для подальшої експлуатації.

Враховуючи вказані обставини, колегія суддів вважає за необхідне попередити відповідачів про недопущення у подальшому руйнування і псування житлового будинку, розташованого по пров. Попова №3 в м. Харкові.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 307ч.1п.2, 309ч.1п.1, 313, 314ч.1, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 липня 2010 року змінити. Доповнити резолютивну частину рішення такого змісту: Попередити ОСОБА_3, ОСОБА_4 про недопущення у подальшому руйнування і псування житлового будинку, розташованого по пров. Попова №3 в м. Харкові. В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді -