26.10.10 ,
Апеляційний суд Херсонської області
Головуючий в 1 інстанції
Доповідач Кутурланова О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2010 року колегія судців судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Орловської Н.В.

Судців Кутурланової О.В.

ОСОБА_2

При секретарі Склярському П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 06 квітня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним, визнання дійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2010 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування, посилаючись на те, що 11.07.2009 року уклав з ОСОБА_5 нотаріально посвідчений договір дарування належної йому на праві власності однокімнатної квартири АДРЕСА_1, за що відповідач зобов»язався надавати йому матеріальну допомогу та право користування житлом. Оскільки відповідач порушив досягнуті домовленості, позивач просив суд визнати договір дарування недійсним з підстав передбачених ч.І ст.233 ЦК України.

В квітні 2010 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним, визнання дійсним договору купівлі- продажу, визнання права власності, посилаючись на те, що 11.07.2009 року між ним та ОСОБА_4 була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу належної відповідачу на праві власності однокімнатної квартири АДРЕСА_1 за 64000 грн. На виконання досягнутих домовленостей він передав ОСОБА_4 зазначені кошти, про що відповідач надав письмову розписку. Оскільки на прохання відповідача нотаріально посвідчено було договір дарування через спрощення процедури його оформлення, просив суд визнати недійсним договір дарування, який відповідно до ст.235 ЦК України є удаваним правочином, визнати дійсним фактично укладений між ними договір купівлі-продажу та визнати за ним право власності на спірну квартиру.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 06 квітня 2010 року зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено, договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 11.07.2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу та зареєстрований за № 824 визнано /даваним правочином та недійсним.

Визнано дійсним фактично укладений 11.07.2009 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, за ОСОБА_5 визнано право власності на зазначену квартиру.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї ОСОБА_3 просить скасувати рішенні 1 суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовни ] вимог ОСОБА_5, скасувати право власності ОСОБА_5 на спірну квартиру, і посилаючись на те, що спірна квартира є його власністю і вибула з його володіння внаслідок шахрайських дій інших осіб, суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. і

В письмових запереченнях ОСОБА_5 доводи апеляційної скарги не визнав, вважає їх безпідставними та необгрунтованими, просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду 1 першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обгрунтованість рішення судувії межах визначених ст.ЗОЗ ЦПК України, колегія судців вважає, що апеляційна скарга 'Ж задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено і підт ;ерджується наявними у справі доказами, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 03.07.2009 року ОСОБА_4М.И набув право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 Я (а.с.5).

11 липня 2009 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинено договір купівлі- І продажу квартири АДРЕСА_1, за яку продавець отримав від 1 покупця 64000 грн., що підтверджується написаною власноруч ОСОБА_4 розпискою (а.с.11) та визнавалося ним в ході розгляду справи.

11 липня 2009 року, з метою приховання договору купівлі-продажу між сторонами І укладено договір дарування спірної квартири, який посвідчено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу і зареєстровано в реєстрі за № 824 (а.с.5).

На підставі договору даруванні від 11.07.2009 року ОСОБА_5 набув право власності на квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.6).

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що укладений та нотаріальна посвідчений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 договір дарування є удаваним правочином, оскільки він приховував фактично вчинений між сторонами договір купівлі-продажу, саме на підставі якого ОСОБА_5 набув право власності на спірну квартиру.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_3 посилався на те, що рішення суду впливає на його права та обов»язки щодо спірної квартири, яка вибула з його володіння через шахрайські дії третіх осіб та вважав, що його права в зазначеній справі можуть бути поновлені в разі скасування ухваленого у справі рішення, скасування права власності ОСОБА_5 на спірну квартиру та відмову у задоволенні зустрічного позову.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги безпідставними з огляду на наступне.

Згідно ст.ЗОЗ ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до змін у Цивільно-Процесуальний Кодекс України, що внесені Законом України № 2453-6 від 07.07.2010 року, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції з повної ажень суду апеляційної інстанції виключено право на скасування ухваленого у справі рішення з передачею справи на новий розгляд в разі порушення рішенням суду прав та обов»язків осіб, не залучених до участі у справі.

Оскільки ОСОБА_3 в зазначеній справі жодних позовних вимог не заявляв, стороною у спірному правочині не був, а спір, що виник між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 стосується лише правової природи вчиненого між ними правочину, колегія судців приходить до висновку, що підстави для скасування ухваленого у справі рішення віцеутні, так як обраний ОСОБА_3 спосіб захисту прав фактично його прав поновити не може.

Захист прав особи, яка вважає себе власником майна можливий лише шляхом пред»явлення віндикаційного позову, якщо будуть встановлені підстави, що дають право витребувати майно у добросовісного набувача.

З огляду на наведене, кол хія суддів вважає, що суд першої інстанції з достатньою повнотою зясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін та дослідив надані сторонами докази, яким дав правильну оцінку, ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги, як не обґрунтовані законом, доказами та такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст.303,307,308,314 ЦПК України, колегія судців

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 06 квітня 2010 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі скарги до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді