Апеляційний суд Чернігівської області
Справа № 22ц-2090/2010 Головуючий у 1 -й інстанції -ОСОБА_1
Категорія - цивільна Доповідач - Ішутко В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2010 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі :

головуючого- судді: ІШУТКО В.М.,

суддів: СМАГЛЮК Р.І.,ЗІНЧЕНКО СП.

при секретарі: Зіньковець О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в Ічнянському районі Чернігівської області на постанову Ічнянського районного суду Чернігівської області від 18 січня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в Ічнянському районі Чернігівської області про визнання дій протиправними та зобов'язання нарахувати щомісячне підвищення соціальної допомоги дитині війни та забезпечення її виплати,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 18 січня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, визнано бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Ічнянському районі Чернігівської області щодо невиплати ОСОБА_2 пенсії у підвищеному розмірі за період з 25.12.2008 року по 31.12.2008 року неправомірною; зобов'язано управління ПФУ в Ічнянському районі здійснити перерахунок та виплату пенсії, яку отримувала ОСОБА_2 за період 25.12.2008 року по 31.12.2008 року з урахуванням її підвищення на 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", а в іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Ічнянському районі Чернігівської області просить скасувати постанову суду та винести нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідно до Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік" та внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 №107-VI року позивачці виплата підвищення до пенсії як дитині війни у 2008 році здійснювалась у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, а саме 10 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, джерелом фінансування якого є Державний бюджет України.

Крім того, вказує, що відповідно ж до статті 7 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а не інших джерел, а тому, на думку апелянта, відсутні правові підстави для стягнення коштів Пенсійного фонду України.

Також, на думку апелянта, судом порушено ч. З ст. 152 Конституції України та ст. 1175 ЦК України, якими передбачено, що у випадку прийняття законів, які визнаються неконституційними, шкода, завдана юридичним, фізичним особам відшкодовується державою у встановленому законодавством порядку, а не органами виконавчої влади.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а постанова суду залишенню без змін з наступних підстав.

Судом по встановлено, що ОСОБА_2 відноситься до категорії громадян, яким встановлено статус дитини війни.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що в 2008 році позивачу проведена виплата надбавки до пенсії у розмірі меншому, ніж встановлено Законом України „Про соціальний захист дітей війни" і прийшов до обґрунтованого висновку про зобов'язання відповідача здійснити відповідний перерахунок в межах строку позовної давності.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 41 розділу II Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік" текст статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", яка набрала чинності з 01 січня 2008 року, викладено в новій редакції, а саме положеннями даної норми передбачено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 пункт 41 розділу II Закону України „Про державний бюджет на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України" визнано таким, що не відповідає Конституції України ( є неконституційним).

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про задоволення позовних вимог в частині зобов'язання відповідача провести нарахування та виплату надбавки позивачці за 2008 рік, правомірно керувався положеннями Закону України „Про соціальний захист дітей війни", а не положеннями Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік".

Також, суд першої інстанції вірно встановив, що відповідач виплачував позивачу пенсію за період з 25.12.2008 року по 31.12.2008 року в меншому розмірі, ніж встановлено ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", а саме без урахування 30 % мінімальної пенсії за віком.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності правових підстав для стягнення коштів Пенсійного фонду України є безпідставні, оскільки оскаржуваним рішенням зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Ічнянському районі здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу за рахунок коштів Державного бюджету України, а не Пенсійного фонду України і, крім того, ст. 113 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що в разі недостатності виділених з Державного бюджету України коштів по бюджетних програмах, пов'язаних з розмежуванням джерел виплати пенсії між Державним бюджетом та Пенсійним фондом, пенсії визначені законодавством для відповідних категорій громадян, виплачуються у повному обсязі за рахунок власних надходжень Пенсійного фонду.

Не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом доводи апеляційної скарги щодо того, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений Законом України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених відповідно до даного закону, а не для визначення розміру підвищення до пенсії, оскільки відповідно до Закону України „Про соціальний захист дітей війни" надбавка до пенсії дітям війни має нараховуватись виходячи саме з розміру мінімальної пенсії за віком. Положення ч. З ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не є перешкодою для застосування мінімальної пенсії за віком для розрахунку інших, пов'язаних з нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого ч. 1 вказаної статті.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та об'єктивно з'ясував дійсні обставини справи та ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення, з додержанням норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в Ічнянському районі Чернігівської області - відхилити.

Постанову Ічнянського районного суду Чернігівської області від 18 січня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді