Полонський районний суд Хмельницької області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2010 року

Полонський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді - Горщар А.Г.

при секретарі Гаманчук А.П.

з участю сторін, їх представників ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полонне

цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів та повернення майна за договором позики,

встановив:

Позивачка звернулась до суду з позовом в якому просила стягнути з відповідачки 850 грн. боргу за договором позики, а також зобовязати її повернути швейну машинку «Чайка» вартістю 600 грн., алюмінієвий бідон вартістю 250 грн., електричну дриль вартістю 100 грн., зимову ковдру вартістю 50 грн., а в разі відсутності переліченого майна - стягнути з ОСОБА_4 грошову компенсацію за нього, а також понесені неї судові витрати.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 зазначила, що 18 квітня 2006 року вона позичила для відповідачки 600 грн., і остання їй до грудня 2006 року частково в сумі 400 грн. повернула. У вересні 2007 року вона знову позичила для ОСОБА_4 650 грн., а 15 жовтня 2007 року для відповідачки позичила також зазначене вище майно. До цього часу ОСОБА_4 не повертає для неї гроші в сумі 850 грн. та названі речі.

В судовому засіданні ОСОБА_5 позов підтримала, та підтвердила наявність фактів викладених у позовній заяві.

Відповідачка позов не визнала, пояснила, що грошей та будь-яке майно у позивачки не позичала. Швейну машинку «Чайка» для неї був спочатку подарував син ОСОБА_3 ОСОБА_6, з яким вона проживала у фактичних шлюбних відносинах, однак в послідуючому він забрав у неї цю машинку.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази суд вважає позов задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України - обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частина 1 статті 1047 ЦК України встановлює, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 170 грн.

Постановою № 9 Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» пунктом 12 розяснено, що зі змісту абзацу другого частини першої статті 218 ЦК України не може доводитися свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобовязань, що виникли з правочину. Випадки, коли свідчення свідків допускаються як засіб доказування факту вчинення правочину, у ЦК України визначені прямо (частина друга статті 937, частина третя статті 949 ЦК України).

Як вбачається із матеріалів справи позивачка не надала суду належних та допустимих доказів, які би стверджували факт укладення між нею та відповідачкою договору позики грошей та речей, а показання з цього приводу свідка ОСОБА_7 суд відповідно до зазначених розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України до уваги не приймає.

В позовній заяві ОСОБА_3 як на підставу своїх вимог щодо повернення перелічених вище речей, також посилається на укладення між нею та ОСОБА_4 договору позички, який згідно ч.1 ст. 828 ЦК України може укладатись усно.

Суд зазначає, що позивачка не надала будь-яких переконливих доказів про передачу для відповідачки у безоплатне користування швейної машинки «Чайка», алюмінієвого бідона, електричної дрилі, зимової ковдри.

Свідок ОСОБА_7 який пояснював, про те, що він бачив як ОСОБА_3 надавала для відповідачки названі речі є племінником позивачки, а тому на думку суду через можливість зацікавленості свідка у вирішенні спору на користь своєї тітки, лише його показання за відсутності інших обєктивних доказів, стверджуючих про наявність факту позички між сторонами - не можуть бути в даному випадку прийнятними та достатніми доказами.

Керуючись наведеним, ст. 10, 60, ч.3 ст. 209, ст. 212-215 ЦПК України суд,-

вирішив:

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Хмельницької області шляхом подачі до суду першої інстанції заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з моменту його проголошення, та апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий ________________