РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2010 року. місто Рівне

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - Ковальчук Н.М.,

суддів - Буцяка З.І.. ОСОБА_1.

при секретарі - Сеньків Т.Б.,

за участю заявника - ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Здолбунівського районного суду від 25 листопада 2010 року у справі за заявою ОСОБА_2, зацікавлені особи: орган опіки і піклування виконкому Здолбунівської міської ради, управління праці та соціального захисту населення Здолбунівської райдержадміністрації, про визнання особи безвісно відсутньою,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Здолбунівського районного суду від 25 листопада 2010 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання безвісно відсутньою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує, що воно є незаконним, постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. А саме: суд безпідставно прийшов до висновку, що визнання безвісно відсутньої її дочки ОСОБА_5 не створює умов для здійснення особистих немайнових чи майнових прав. Суд не взяв до уваги доводи про те, що при винесенні рішення про задоволення заяви вона буде мати право отримувати допомогу на внука Іллю, ІНФОРМАЦІЯ_2, опікуном якого вона є і не отримує на нього жодної допомоги. Також вона не буде сплачувати зайві витрати по комунальних платежах, оскільки дочка ОСОБА_6 зареєстрована в її будинку. З цих підстав просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення заяви.

Заслухавши заявницю, перевіривши подані докази та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні заяви, суд першої інстанції прийшов до висновку, що визнання ОСОБА_4 безвісно відсутньою не створює для опікуна ОСОБА_2 ніяких немайнових чи майнових прав, охорони прав чи інтересів, які має малолітній Ілля - син ОСОБА_4.

Проте, з такими висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку" їх встановлення (ст. 256 ЦПК України),

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 та п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них

Справа 22-2113-2010 р. Головуючий н 1 інстанції:ОСОБА_7

Доповідач: Ковальчук Н.М

залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року.

Заявниця просила суд встановити факт визнання її дочки безвісно відсутньою з метою отримання допомоги на онука Іллю, 3 березня 1997 року, опікуном якого вона є.

Відповідно до ст. 16,18 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми" допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, призначається особам, призначеним в установленому законом порядку опікунами чи піклувальниками дітей, які позбавлені батьківського піклування. У разі коли на дитину виплачуються призначені в установленому порядку пенсія, аліменти, стипендія, державна допомога, розмір допомоги на дитину, над якою встановлено опіку чи піклування, визначається як різниця між двома прожитковими мінімумами для дитини відповідного віку та розміром призначених пенсії, аліментів, стипендії, державної допомоги.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 не отримує жодної допомоги на онука.

Також заявниця позбавлена можливості отримати аліменти, оскільки з метою розшуку ОСОБА_4 вона зверталась в Здолбунівеький РВ УМВСУ і місцезнаходження чи місцеперебування останньої не встановлено.

З огляду на викладене, встановлення факту визнання ОСОБА_4 безвісно відсутньою дасть можливість опікуну ОСОБА_2 отримати державну допомогу на онука Іллю.

За таких обставин апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення, що оскаржується, скасувати і прийняти нове рішення про задоволення заяви.

Керуючись ст.307, 309,316 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Здолбунівського районного суду від 25 листопада 2010 року скасувати.

Заяву ОСОБА_2 про визнання особи безвісно відсутньою задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_3 безвісно відсутньою.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Сторони мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: підпис ОСОБА_8

Судді: підпис Буцяк 3.1.

підпис ОСОБА_1М

Згідно: суддя-доповідач ОСОБА_8