Апеляційний суд Черкаської області
Справа № 22ц-5643/2010 Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 19, 27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 вересня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого Ювшина В.І.

суддів Скіця М.І., Сіренка Ю.В.

при секретарі Макарчук Н.С.

з участю:

представника позивачки ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» - ОСОБА_4 на рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 6 липня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про визнання припиненим договору поруки, заслухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги-

встановила:

В січні 2010 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» (далі Банк) про визнання припиненим договору поруки, посилаючись на те, що 20 квітня 2007 року між відповідачами був укладений кредитний договір № 656-ЧД, згідно якого Банк надав ОСОБА_6 кредит в сумі 95 000 доларів США зі сплатою 10 % річних та кінцевим строком повернення позики до 19 квітня 2027 року. В той же день між ОСОБА_5, ОСОБА_6 та Банком укладений договір поруки № 656-ЧД, за яким ОСОБА_5 поручився за виконання ОСОБА_6 своїх зобовязань за кредитним договором.

30 травня 2008 року між відповідачами укладено додаткову угоду до кредитного договору, якою ставку по кредиту збільшено до 13,3 % річних.

Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

За договором поруки (п.1.1) ОСОБА_5 зобовязався перед Банком відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, в тому числі щодо сплати процентів.

Укладення між сторонами додаткової угоди від 30 травня 2008 року збільшило процентну ставку по кредиту, а отже і збільшило обсяг відповідальності позивача, як поручителя. Своєї згоди на укладення вказаної вище додаткової угоди він не надавав.

Просив визнати припиненим договір поруки № 656-ЧД від 20 квітня 2007 року, який укладений між ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит».

Рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 6 липня 2010 року позов задоволено. Визнано припиненим договір поруки №656 ЧД від 20.03.2007 року, укладений між ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ПАТ Банк «Фінанси і Кредит».

В апеляційній скарзі ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушує питання про скасування рішення та ухвалення нового рішення про відмову в задоволені позовних вимог.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в порядку статті 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» і ОСОБА_6 без згоди ОСОБА_5 30.05. 2008 року підписали додаткову угоду до кредитного договору від 20.04.2007 року №656-ЧД на підвищення розміру відсотків чим істотно збільшилася сума основного зобов'язання ОСОБА_6, а відповідно і зобов'язання ОСОБА_5 Зміна зобов'язань без згоди поручителя за приписами ст.559 ЦК України є підставою для припинення поруки.

Однак, такий висновок суду ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Так, за договором поруки від 20.03.2007 року було забезпечено зобов'язання ОСОБА_6 перед ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» за кредитним договором від 20.04.2007 року №656-ЧД. За умовами договору поруки ОСОБА_5 зобов'язувався солідарно відповідати перед установою банку у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязань за кредитним договором № 656-ЧД від 20 квітня 2007 року, укладеним між Банком та ОСОБА_6, відповідно до якого боржникові надано кредит у розмірі 95 000 доларів США зі сплатою 10% річних(п.1.1, 2.1, 2.2 договору).

Згідно п.7.4 цей договір може бути змінений або доповнений за взаємною згодою сторін.

Додатковою угодою від 30 травня 2008 року до кредитного договору №656-ЧД від 20.04.2007 року Банк та ОСОБА_6 за взаємною згодою збільшили процентну ставку до 13,3% річних.

Цивільний кодекс України у статті 553 визначає поруку як договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання свого обов'язку. Порука має характер від забезпечуваного нею зобов'язання - своєчасного повернення кредиту за кредитним договором.

Частиною 1 статті 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

За змістом ст.509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії.

Статтею 598 ЦК України визначені підстави припинення зобов'язання. Вказаною статтею передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Договором поруки від 20.03.2007 року сторони обумовили, що дія поруки припиняється із припиненням зобов'язання, що забезпечується нею. Порука також припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобовязання за кредитним договором не заявив вимоги до поручителя. Порука припиняється з інших підстав, передбачених чинним законодавством України (п.5.1, 5.2 договору).

Системний аналіз вищеназваних норм цивільного законодавства та умов договору свідчить, що передбачені статтею 559 ЦК України підстави припинення поруки застосовуються поза судовим розглядом.

Таким чином, припинення правовідносин (зобов'язань) здійснюється у спосіб, визначений договором або законом. Проте заявлені позивачем вимоги не відповідають визначеним законом способам захисту судом цивільних прав.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Під захистом розуміються дії уповноваженої особи, діяльність юрисдикційних органів та осіб, які у передбаченому законом порядку зобов'язані вжити заходів до поновлення порушеного, оспорюваного чи невизнаного цивільного права.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, згідно ст.16 цого Кодексу, може бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, їхніх посадових і службових осіб.

Припинення правовідношення застосовується, як правило, у разі невиконання чи неналежного виконання боржником своїх обов'язків і до них відносяться позови про розірвання цивільно-правових договорів, про визнання угоди такою, що не підлягає виконанню тощо.

Наведене свідчить, що суд неправильно застосував норми матеріального права до спірних правовідносин та помилково прийшов до висновку про задоволення позову, оскільки момент припинення поруки залежить від моменту настання обставин, з якими пов'язується припинення поруки, і яке відбувається автоматично, а тому припинення поруки за рішенням суду не відповідає визначеним законом способам захисту цивільних прав.

З огляду на це ухвалене у справі рішення відповідно до вимог ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям нового про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати,-

вирішила:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 6 липня 2010 року у даній справі скасувати.

ОСОБА_5 до ОСОБА_6, Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про визнання припиненим договору поруки відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий: підпис

Судді: підписи