справа №2-104/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2010 року Цюрупинський районний суд Херсонської області в складі: головуючого судді Сіденко С.І.,

при секретарі Демехи Е.М.,

за участю сторін, представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Цюрупинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Всеукраїнського громадського руху «ОСОБА_3 армія спасіння м. Цюрупинська» про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди.-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та Всеукраїнського громадського руху «ОСОБА_3 армія спасіння м. Цюрупинська» про захист честі та гідності та відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000,00 гривень. В позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що в серпні 2009 року йому стало відомо про лист, що надійшов до народного депутата України ОСОБА_4 від гр.. ОСОБА_2 особисто та від імені Всеукраїнського громадського руху «ОСОБА_3 армія спасіння м. Цюрупинську»(далі за текстом- Лист). У тексті листа відповідачами поширена недостовірна інформація, а саме: «присваивание комунальних аптек 159-я аптеки, атаки на 20-аптеку ОСОБА_1П.». За змістом наведена в листі інформація є злочином передбаченим ст.191 КК України, жодного вироку відносно позивача з цього приводу не ухвалювалось. Вказаними діями відповідачів йому, а саме - поширенням про нього недостовірної інформації йому спричинено моральну шкоду, яка виразилась у понесених ним моральних переживань та страждань із за усвідомлення факту її поширення значній кількості осіб, на довгий час була втрачена створена ним робоча спокійна обстановка, у зв'язку з тим, що відповідачі штучно створили враження серед багатого кола осіб про те, що він є злочинцем та порушником законодавства України. Відповідачами порушені вимоги ст.32 Конституції України, ст.ст.277,280 ЦК України, відповідачами порушені його особисті немайнові права внаслідок розповсюдження недостовірної інформації. Просить суд зобов'язати відповідачів спростувати поширену недостовірну інформацію, розповсюджену в листі до народного депутата України ОСОБА_4, а саме, щодо: «присваивания комунальних аптек 159-я аптеки, и атаки на 20-ю аптеку ОСОБА_1П.», шляхом направлення листа до народного депутата України ОСОБА_4, із спростуванням зазначеної інформації. Стягнути на його користь з ОСОБА_2 та Всеукраїнського громадського руху «ОСОБА_3 армії спасіння в м. Цюрупинську» 10000 гривень компенсації за нанесену моральну шкоду у солідарному порядку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги та суду пояснив, що він є помічником народного депутата України від партії «Регіонів», ОСОБА_5. В серпні-вересні 2009 року від народного депутата України ОСОБА_4 надійшов лист до народного депутата України ОСОБА_5, як «представника» партії «Регіонів» в південному регіоні України, в якому останній просив перевірити наведену у листі співвідповідачів по справі інформацію, щодо вчинення злочинів посадовими особами м. Цюрупинська зазначеними у листі. Про зазначений лист стало відомо громадськості м. Цюрупинська, його колегам по іроботі на підприємстві «СітіПлюс» та колегам по партії «Регіонів». Ніякого відношення до «захоплення» комунальної власності в м. Цюрупинську Він відношення немає, крім того відповідач розповсюджував аналогічну недостовірну інформацію і в громадських місцях в м. Цюрупинську. на площі перед райдержадміністрацією та навпроти ринку. Він взагалі немає відношення до підприємства «Мед-Сіті» директором якого є його син ОСОБА_6, він працює на підприємстві «СітіПлюс» Переліченими діями співвідповідачів постраждала його честь, гідність та ділова репутація, пред'явлений позов підтримує в повному обсязі просить суд його задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному об'ємі. Крім того, так як крім листа до народного депутата України відповідач розповсюджував недостовірну інформацію й в громадських містах м. Цюрупинська надав суду заяву в порядку ст. 11 ЦПК України про доповнення позовних вимог, в якій просив зобов'язати відповідача ОСОБА_2 спростувати недостовірну інформацію, яка була поширена на площі Леніна в м. Цюрупинську навпроти державної адміністрації Цюрупинського району, наступного змісту, «Шановні громадяни!» Повідомляю Вам, що поширена мною інформація, а саме те, що ОСОБА_1 привласнювались комунальні аптеки: 159-а аптека, здійснювалась атака на 90-у аптеку є недостовірною. Тому приношу своє вибачення ОСОБА_1 за те що розповсюдженою інформацією я поставив під сумнів честь та гідність цієї людини. Ще раз прошу вибачення за допущену неточність». Також в представник позивача в судовому засіданні пояснив, що посилання відповідача, як в громадських місцях так і в зверненні до народного депутата України, що скоїв наведені у зверненні злочини є безпідставними, так як останній до кримінальної відповідальності не притягувався і не є керівником підприємства «Мед-Сіті» на яке вказує відповідач. Просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обмі. Відповідач позовні вимоги не визнав і суду пояснив, що дійсно звертався до народного депутата України ОСОБА_4 як громадянин і як координатор громадської організації - «ОСОБА_3 армії спасіння у Цюрупинському районі» з листом на якій в позовній заяві посилаються позивач та його представник. Звернутися до народного депутата України його спонукали неправомірні дії посадових осіб підприємства «Мед-Сіті» та особисто ОСОБА_1 який шляхом недобросовісної конкуренції порушує права ВАТ ПКФ «Спектор» директором якого є ОСОБА_7. що виразилося у «захопленні» медикаментів та аптечного кіоску який знаходиться на 2 поверсі Цюрупинської лікарні, захоплення комунальної власності громади, а саме 159 аптеки та спроби захопити 20-у аптеку. З цього приводу є ухвали господарських судів копії яких долучені до матеріалів цивільної справи. Також ним було розбите наметове «містечко» в центрі м. Цюрупинська та перед міським ринком в якому він розповідав громадянам про порушення чинного законодавства провладними посадовими особами м. Цюрупинська, втому числі вказував і на неправомірні дії позивача, щодо незаконного захоплення комунальної власності в м. Цюрупинську та щодо недобросовісної конкуренції з ВАТ ПКФ «Спектор», директором якого є ОСОБА_7, спрямованих на розорення зазначеного підприємства з метою встановлення монополії у даній сфері господарської діяльності. Звернення до народного депутата та свої публічні звернення в громадських містах до громадян не вважає протизаконними так як для цього були всі підстави, крім того на підтвердження розповсюдженої ним інформації вказують і постанови, ухвали господарських судів, постанова заступника прокурора Херсонської області якою розпочато додаткову перевірку, щодо наявності ознак злочину в діях посадових осіб ТОВ «Мед-Сіті». Просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному об'ємі.

Допитаний свідок ОСОБА_7 суду показав, що позивача знає особисто з останнім у нього склалися неприязні стосунки. ОСОБА_1 є засновником ТОВ «Медичний центр «Мед-Сіті» та фактичним власником даного підприємства, яке займається торгівлею фармацевтичною продукцією. 02.04.2009 року працівниками та посадовими особами даного підприємства відбулася «рейдерське» захоплення аптечного кіоску який перебував в оренді ТОВ ВКФ «Спектор» тривалий час, також незаконним чином було захоплено ліки та майно його підприємства, правоохоронні органи не дивлячись на його чисельні звернення не приймають необхідних дій та зайняли позицію бездіяльності. Переконаний що ОСОБА_1 в даному конфлікті використовує, як помічник народного депутата свій вплив та звязки на вирішення даного конфлікту не на користь ТОВ ВКФ «Спектор» з метою усунення конкурентів в зазначеній сфері господарської діяльності для розширення свого бізнесу, який ведуть його близькі родичі. Впливав на дії комісії якою вирішувались питання, щодо надання комунальних аптек в оренду результати конкурсних комісій ним оскаржуються в господарських судах. Дії відповідача коли останній звертався з листом до народного депутата, до мешканців м. Цюрупинська та наводив порушення закон) з боку впливових посадових осіб в місті Цюрупинську в тому числі і ОСОБА_1. щодо встановлення останнім монополії у фармацевтичному бізнесі. Він підтримав, особисто був присутній під час таких звернень та зборів підписів мешканців міста Цюрупинська до вищих посадових осіб держави.

Допитаний свідок ОСОБА_8 суду показала, що ОСОБА_1 вона знає давно, в кінці серпня на початку вересня в центрі міста Цюрупинська навпроти державної районної адміністрації відповідач розбив намет, розвішав якісь плакати, та стверджував, що ОСОБА_1 по захвачував 159 та 20 аптеки, позабирав їх у власний бізнес. Крім того він бачив відповідача та його намет по вул. Гвардійській навпроти ринку, де знову ж таки кричав що ОСОБА_1 В,П. по захвачував комунальну власність. Крім того їй як помічнику народного депутату України ОСОБА_5 їй стало відомо про лист адресований ОСОБА_2 до народною депутата ОСОБА_4 в якому вказував на захоплення ОСОБА_1 комунальної власності, а саме 159 аптеки та спробу захопити 20-у аптеки, який надійшов для перевірки до ОСОБА_5.

Допитаний свідок ОСОБА_9 суду показав, що від помічника народного депутата ОСОБА_8 він дізнався про лист адресований ОСОБА_2 до народного депутата України ОСОБА_4 в якому останній вказував про захоплення ОСОБА_1 комунальної власності. На даний час балансоутримувачем 159 аптеки є КП «Олешки», власник . Цюрупинська райрада Херсонської області, з 2009 році орендувати зазначену аптеку почало підприємство «Мед-Сіті» директором якого є син позивача ОСОБА_6. На даний час аптека не працює в зв'язку з судовими тяжбами та розпочатим в ній ремонтом який на даний час не закінчено. Крім того він в серпні місяці бачив, як відповідач на площі міста, розбив палатку з плакатами з якої ганьбив народного депутата України ОСОБА_5 та ОСОБА_1

Допитаний сідок ОСОБА_10 суду показав, що у 2009 році в серпні- вересні перебуваючи в центрі міста Цюрупинська поблизу міської ради бачив відповідача, який з розбитого намету розповідав громадянам, що народний депутат України ОСОБА_5 все «загарбав», а ОСОБА_1 «позахвачував» усі комунальні аптеки. Через деякий час він бачив позивача, розповів йому про почуте, останній дуже засмутився, помарнів, з приводу розповсюдження такої негативної інформації. Намет на площі стояв не один день.

Допитаний сідок ОСОБА_11 суду показав, що позивача по справі він знає тривалий час в кінці серпня на початку вересня в центрі м. Цюрупинська навпроти Райради Цюрупинського району з розбитого намету відповідача розповідав громадськості, що ОСОБА_1 по захвачував комунальну власність у свій бізнес, а саме 159 та 20 аптеки. Також бачив відповідача по вул. Гвардійській у м. Цюрупинську, на в проти ринку де відповідач з намету кричав, що ОСОБА_1 позахоплював комунальну власність, 159. 20 аптеку, а народний депутат України ОСОБА_5 загарбав мисливські угіддя в с. Підстепному.

Заслухавши пояснення сторін, представника відповідача, допитавши свідків по справі, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач в серпні 2009 року з вернувся до народного депутата України ОСОБА_4, як координатор громадського руху «ОСОБА_3 Спасіння по Цюрупинському району, з листом в якому зазначав на зловживання владою та службовим становищем посадових осіб в м. Цюрупинську. В листі також зазначено, щодо рейдерських атак починаючи с 2006 року на ПП ОСОБА_12И, завданий збиток на 100000 грн., у 2009 році на І1П ОСОБА_7 завдані збитки 62000 грн., скоєних підприємством «Мед-сіті». та привласнення комунальної власності, 159 аптеки та атаки (спроби привласнення) на 20 аптеку, ОСОБА_13.

Крім того відповідач на протязі серпня-вересня 2009 року з розбитого у в центрі міста Цюрупинська намету, навпроти Райдержадміністрації Цюрупинського району, розповсюджував громадськості інформацію, щодо порушення норм чинного законодавства посадовими особами в м. Цюрупинську, щодо незаконного привласнення комунальної власності, м, Цюрупинська, а саме 159 аптеки та атаки (спроби привласнення) 20-ї аптеки ОСОБА_1. Аналогічну інформацію та в аналогічний спосіб відповідач розповсюдив в м. Цюрупинську, по вул. Гвардійській (навпроти міського ринку).

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань. Право кожного на повагу до його гідності визначено в ст. 28 Конституції України.

Згідно положень ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають, як з дій осіб, що передбачені актами законодавства, так і з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією, тобто, виходячи із загальних засад і змісту цивільного законодавства, породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обгрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Пленум Верховного Суду України звертає увагу судів у Постанові N 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», що суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. У випадку звернення особи із заявою до правоохоронних органів судам слід враховувати висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року №8-рп2003(справа про поширення відомостей).

Статтею 10 Європейської конвенції з захисту-прав людини і основних свобод, ратифікованої Україною, передбачено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Аналіз національного законодавства та ст. 10 Конвенції і практики її застосування свідчить про те, що межі свободи вираження думок залежить від їх змісту та від того, чим займається особа, стосовно якої ці думки висловлені.

Свобода дотримуватися своїх поглядів є основною передумовою інших свобод, гарантованих статтею 10 Європейської конвенції з захисту прав людини, і вона користується майже абсолютним захистом у тому сенсі, що можливі обмеження, закладені в пункті 2 цієї статті. Крім того, поряд з інформацією чи даними, що підлягають перевірці, стаття 10 захищає і погляди, критичні зауваження або припущення, правдивість яких не може бути піддана перевірці на правдивість.

Враховуючи наведене, суд прийшов до переконання, що відомості викладені у зверненні до народного депутата України не можна розцінювати, як поширення недостовірної інформації щодо позивача, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити в тому числі і в частині відшкодування моральної шкоди, яка окрім того не є обґрунтованою та доведеною на зазначену в позові суму. Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_2 звертаючись до народного депутата України від партії «Регіонів» ОСОБА_4 із зверненням про неправомірні дії посадових осіб, фізичних осіб, не займався розповсюдженням недостовірної інформації а реалізував свої конституційні права.

Поряд з тим в судовому засіданні встановлено, що відповідач на протязі серепня- вереснія 2009 року з розбитого у в центрі міста Цюрупинська намету, навпроти Райдержадміністрації Цюрупинського району, розповсюджував громадськості інформацію, шляхом звернення до громадян, щодо порушення норм чинного законодавства посадовими особами в м. Цюрупинську. щодо незаконного привласнення комунальної власності м. Цюрупинська. а саме 159 аптеки та спроби привласнення 20-ї аптеки ОСОБА_1. Аналогічну інформацію та в аналогічний спосіб відповідач розповсюдив в м. Цюрупинську по вул. Гвардійській (поблизу міського ринку). Підтвердити належними доказами правдивість зазначеної інформації розповсюдженої в громадських місцях м. Цюрупинська, що підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_14, ОСОБА_15. відповідач не спромігся.

Посилання відповідача на постанову Вищого Господарського Суду України від 27 травня 2009 року, якою касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «Спектор» задоволено частково. Рішення господарського суду Херсонської 24.09.2008 року та постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 28.01.2009 року скасовано, а справу передано на новий судовий розгляд до суду першої інстанції е безпідставними. Дане рішення стосується господарської діяльності підприємств ТОВ «Мед-Сіті» та ТОВ ВКФ «Спектор» та жодним чином не підтверджують поширену відповідачем в громадських місцях інформацію, щодо ОСОБА_1. Так само як і посилання відповідача на лист прокуратури Херсонської області від 10.02.2010 року за підписом заступника прокурора області ОСОБА_16. В якому заступник прокурора вказує, що за результатами дослідчої перевірки ним скасовано постанову Цюрупинського РВ УМВС України в Херсонській області про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_6 на підставі ст. 6 п. 2 КПК України у зв'язку з відсутністю в його діях, складу злочину, передбаченого ст.. 185 ч.3 КК України, відмовний матеріал направлено для організації проведення додаткової перевірки до прокуратури Цюрупинського району.

Як вбачається зі змісту даного листа він не стосується предмету спору та особи позивача по даній цивільній справі.

Відповідно до наданих представником доказів, наказом №1 від 07 06 2006 року ОСОБА_6, на підставі протоколу засідання зборів засновників ТОВ «Мед-Сіті» починаючи з 08.06.2006 року приступив до виконання обов'язків директора підприємства. В переліку засновників зазначеного підприємства ОСОБА_6 В П не фігурує Відповідно до наказу № 110 К від 08.05.2009 року ОСОБА_1 призначений комерційним директором ТОВ «СітіПлюс». Тобто відповідно до наданих суду доказів ОСОБА_1 В П до діяльності комерційного підприємства ТОВ «Мед-Сіті» відношення немає, останній не є ні працівником даного підприємства ні його засновником.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на як. вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків

встановлених ст.61 ЦПК України.

Доказів на підтвердження достовірності розповсюдженої інформації, щодо «рейдерських атак починаючи с 2006 року на ПП ОСОБА_12И, збиток на 100000 грн. продукції 2009 році на ПП ОСОБА_7 збитки 62000 грн. скоєних підприємством «Мед-сіті», та привласнення комунальної власності, 159 аптеки та атаки (спроби привласнення) 20-ї аптеки, ОСОБА_17, відповідачем суду не надано.

Крім того в судовому засіданні позивач хоча й посилається, що звертався до народного депутата України та розповсюджував в громадських містах м. Цюрупинська зазначену вище інформацію як координатор (представник) всеукраїнського громадського руху «ОСОБА_3 спасіння по Цюрупинському району». На даний факт посилаються і своєму позові та доповненнях, позивач та його представник, поряд з тим у суду немає достовірних даних про .снування зазначеної громадської організації. На юридичного адресу, вказану відповідачем судом був направлений лист, щодо підтвердження чи дійсно громадянин ОСОБА_2 П В є членом даної громадської організації, та координатором(представником) в м. Цюрупинську але відповідь до суду не надійшла. Судом був даний запит в Міністерство Юстиції України з проханням повідомити, чи зареєстрована вказана у позові громадська організація

Відповідно до відповіді заступника міністра Юстиції України. ОСОБА_18 за даними Єдиного реєстру громадських формувань Мін*юстом та територіальними органами юстиції не легалізовано об'єднання громадян з назвою Всеукраїнський громадський рух «ОСОБА_3 армія спасіння м. Цюрупинська».

На підставі викладеного суд вважає, що ні позивач ні відповідач не довели існування другого співвідповідача по справі зазначеного в позові тому в цій частині позову ОСОБА_1 слід відмовити за необґрунтованістю позовних вимог, так як юридичне існування зазначеної громадської організації в судовому засіданні не підтвердилося

_ Відповідно до положень ст. 277 ЦК України передбачено право фізичної особи, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення відносно неї та членів її сім'ї недостовірної інформації на відповідь, або на спростування такої інформації При цьому має бути встановлено спосіб, у який поширена ця інформація та чи ганьбить вона честь гідність та ділову репутацію особи і чи спричинено їй моральну шкоду та чи має особа у зв'язку з цим право на моральне відшкодування.

Оцінивши усі докази, що є у справі у їх сукупності, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги позивача в частині визнання недостовірною і такою, що принижує честь, гідність. І ділову репутацію позивача ОСОБА_1, а також необхідності спростуванні вище зазначеної недостовірної інформації, поширеної відносно нього в громадських містах м. Цюрупинська, шляхом звернення до громадян відповідачем ОСОБА_2.

Згідно зі статтею 8 Європейської конвенції з захисту прав людини та основоположній свобод кожен має право на повагу до його приватного і сімейного життя.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідності, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, стаття 28 Конституції України передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності.

Відповідно до вимог ст. 297 ч.3 ЦК України, ст.299 ч.2 ЦК України, ст.275 ЦК України, фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправній посягань інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також спростування цієї інформації.

Відповідно до ст.277 ч.7 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

При визначенні способу спростування зазначеної інформації, суд виходячи із положень. ст.277 ЦК України та враховуючи спосіб поширення недостовірної інформації та неможливій т зобов'язати відповідача спростувати поширену інформацію подібним чином, вважає 1.1 необхідне обрати спосіб спростування недостовірної інформації шляхом поміщення оголошення загальнодоступним способом через засоби масової інформації, через Цюрупинську міськ-районну газету «Вісник Олешшя» в строк, що не перевищує 1 місяць з дня вступу рішення в законну силу, шляхом поміщення в ній оголошення такого змісту: «Шановні громадяни, повідомляю вам, що поширена мною інформація, а саме, що ОСОБА_1П незаконно привласнювались комунальні аптеки розташовані в м. Цюрупинську, 159 аптеки, 1.1 здійснив «атаку» на 20 аптеку, є недостовірною. Приношу свої вибачення ОСОБА_1 за недостовірно поширену інформацію».

Відповідно до ст. 23 Цивільного Кодексу України, позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а саме моральна шкода полягає згідні і з п.4 зазначеної статті у приниженні честі та гідності фізичної особи.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, яка згідно із вимогами чинного законодавства, що регулює зазначені правовідносини, підлягає стягненим і із особи, яка поширила недостовірну інформацію, тобто із відповідача, суд враховує характер порушеного немайнового права шляхом поширення недостовірної інформації серед численної кількості читачів друкованого засобу масової інформації, виходячи із засад розумності, справедливості та виваженості, враховуючи характер та обсяг моральних страждань позивача, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, у зв'язку із приниженням честі, гідності та ділової репутації, час та зусилля,, необхідні для відновлення попереднього стану, суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь позивача 2000 гривень заподіяної моральної шкоди, задовольнивши частково позовні вимоги.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, судові витрати за правилами ст. 88 ч.1 ЦПК України, згідно із якою якщо позов задоволено частково, присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а тому суд має підстави для стягнення із відповідача судових витрат, понесених позивачем, у сумі 100 гривень судового збору та 75 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 175 гривень, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. В задоволенні іншої частини позовних вимог позивача суд має підстави відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,31,60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст.,3. 28, 40. 55 Конституції України, ст.ст. 11,23.275, 277.297,299 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України звертає увагу судів у Постанові N 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», ст.ст. 8, 10 Європейської конвенції з захисту-прав людини і основних свобод, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Всеукраїнського громадського руху «ОСОБА_3 армія спасіння м. Цюрупинська» задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 спростувати поширену недостовірну інформацію, щодо привласнення ОСОБА_1 комунальних аптек розташованих в м. Цюрупинську: 159 аптеки, та здійснення атаки на 20 аптеку, загальнодоступним способом через засоби масової інформації, через Цюрупинську міськ-районну газету «Вісник Олешшя» й строк, що не перевищує 1 місяць з дня вступу рішення в законну силу, шляхом поміщення в ній оголошення такого змісту: «Шановні громадяни, повідомляю вам, що поширена мною інформація, а саме, що ОСОБА_1 незаконно привласнювались комунальні аптеки розташовані в м. Цюрупинську, 159 аптеки, та здійснив «атаку» на 20 аптеку, є недостовірною. Приношу свої вибачення ОСОБА_1 за недостовірно поширену інформацію».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди в розмірі 2000 тисячі гривень.

Судові витрати у справі, в сумі 175 грн., віднести на відповідача ОСОБА_2

В іншій частині позову відмовити за необґрунтованістю позовних вимог.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення може бути подано заяву про його апеляційне оскарження до апеляційного суду Херсонської області через Цюрупинський районний суд. Апеляційна скарга подається в такому ж порядку протягом двадцяти днів після подачі заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо вона подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Сіденко С.І.