Справа №: 2-518/10
РІШЕННЯ

Іменем України

"15" липня 2010 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого- судді Петушкова С.А.,

при секретарі- Безкоровайній А.І.,

представника позивача - адвоката ОСОБА_1,

представника відповідача - адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Олександрії цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 з участю зацікавленої особи - Відділу реєстрації актів цивільного стану по м. Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції, про визнання батьківства, внесення відомостей про батька дитини до актового запису про народження, -

УСТАНОВИВ:

Позивач просить: на підставі ст. 128 СК України визнати його, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2;

та на підставі ст. 134 СК України зобов'язати відділ реєстрації актів цивільного стану по м. Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції внести зміни до Книги реєстрації народжень, зареєструвавши його, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України батьком ОСОБА_5 та видати нове Свідоцтво про народження.

Відповідач позовні вимоги визнала повністю.

Третьою особою направлено заяву про розгляд справи без їхнього представника.

Судом встановлено наступне.

ЗО січня 1998 року він уклав шлюб із ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. Після реєстрації шлюбу їй було присвоєне прізвище - ОСОБА_5.

В період з травня по грудень 2003 р. він виїздив до Російської Федерації на заробітки.

Під час його відсутності відповідачка звернулася до суду та за рішенням суду шлюб між ними було розірвано. Про факт розірвання шлюбу він довідався коли черговий раз приїхав до дому на декілька днів. Пояснити причину звернення до суду із позовом про розірвання шлюбу відповідачка не змогла. Після розірвання шлюбу, як під час його приїздів до дому в період перебування на заробітках, так і після його повернення із Російської Федерації вони проживали з відповідачкою однією сім'ю та вели спільне господарство.

В грудні 2003 року він повернувся з Росії та з цього часу постійно проживав з відповідачкою за адресою: АДРЕСА_1.

11 березня 2004р. вони з відповідачкою уклали договір купівлі-продажу квартири, на підставі якого отримали у власність в рівних частинах двокімнатну квартиру під № 42 у будинку № 31 по вулиці Карла Лібкнехта в м. Олександрії.

Після укладення договору купівлі-продажу вони продовжували проживати однією сім'єю у придбаній квартирі та вели з відповідачкою спільне господарство. 17 вересня 2004 року у відповідачки народилася донька. В період вагітності, після народження дитини позивач визнавав себе батьком дитини, 22 вересня 2004р. він з батьками та рідною сестрою відповідачки, ОСОБА_7, забирав її з пологового будинку. Після народження дитини ОСОБА_4 із пологового будинку повернулася до їхньої спільної квартири за адресою: м. Олександрія, вул. К. Лібкнехта, 31, кв; 42 , де вони проживали разом з дитиною.

і

3 вересня 2004р. по серпень 2006р. ОСОБА_4 перебувала у відпустці по догляду за

дитиною, позивач надавав кошти на утримання дитини, брав участь у її вихованні. Факт спільного

проживання з відповідачкою разом з дитиною також зафіксований на наданих позивачем

фотознімках, та підтверджений вищевказаними свідченнями свідків. В серпні 2006 року позивач

разом з відповідачкою та донькою відпочивали на морі в м. Очаків.

Відповідач не погодилася подавати спільну заяву про походження дитини, мотивуючи це тим,

що після розірвання шлюбу вона зберегла своєї шлюбне прізвище - ОСОБА_5 та за її вказівкою

по батькові дитини у Книзі реєстрації народжень співпадає з ім'ям, позивача.

Таким чином, на підставі ч. 1 ст. 135 СК України при реєстрації дитини у актовому записі про

народження запис про батька дитини проведений за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька

дитини - за вказівкою матері.

4 грудня 2007р. відповідачка забрала доньку та стала проживати з громадянином ОСОБА_4

В., з яким через деякий час зареєструвала шлюб. Після припинення спільного проживання,

відповідач дозволяла позивачеві раз на місяць бачитися з дитиною та на одну - дві доби забирати її

до себе додому.

Проте, починаючи з 2009 року вона не дозволяє позивачеві бачитися з дитиною, повідомила

вихователів, що вона забороняє йому забирати доньку з дитячого садочка. Відповідно до ст. 128

Сімейного кодексу України за відсутності заяв, право на подання яких встановлено статтями 126 і ^

127 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для

визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи,

зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства ^

може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Таким чином, встановлено, що на момент зачаття і народження дитини, а також на протязі

трьох років після народження дитини, сторони проживали разом, вели спільне господарство,

позивач приймав участь в утриманні і вихованні дитини як в період спільного проживання з ;

відповідачкою, так і після припинення спільного проживання.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню. Оскільки, згідно із довідкою РАЦС ВІДІ

18. 06. 2009 року № 131003/2-20, позивач в актовому записі про народження дитини вказаний як її

батько, то в цій частині по справі немає предмету спору.

У

Керуючись ст. ст. 128, 134 СК, ст. ст. 208, 209, 213-215, 224-227 ЦПК, суд,

ВИРІШИВ:

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зобов'язати відділ реєстрації актів цивільного стану по м. Олександрія Олександрійського' міськрайонного управління юстиції видати нове Свідоцтво про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, вказавши ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 її батьком.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду, або апеляційну скаргу на нього до Апеляційного суду Кіровоградської області може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суд Кіровоградської області протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження через Олександрійський міськрайонний суд.

Суддя: