Бориспільський міськрайонний суд Київської області
Справа № 2-1190/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2010 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Вознюка С.М.,

за участю секретаря Ярмак М.І., позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, представників відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4,

позовом У їнь до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_1 Цінвень, Вишеньківська сільська рада Бориспільського району Київської області, про визнання права користування житловим будинком, та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до У їнь, ОСОБА_6, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_1 Цінвень, Вишеньківська сільська рада Бориспільського району Київської області, орган опіки та піклування Бориспільської районної державної адміністрації Київської області, про визнання права власності на частину житлового будинку,

в с т а н о в и в :

26.06.2009 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона є вдовою померлого 24.04.2009 року ОСОБА_7. 16.03.2006 року її покійний чоловік ОСОБА_7 придбав 1/3 частину будинку №26 по вул. Боженка в с. Вишеньки Бориспільського району Київської області. Власники інших 2/3 частини будинку за вказаною адресою є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 До смерті чоловік позивачки товаришував з відповідачами, тому всі документи, які підтверджували право власності на частину будинку за твердженням позивача знаходяться у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Зважаючи на те, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, У Їнь зазначала, що має право на 1/3 частину будинку придбаного її чоловіком, оскільки інших спадкоємців не має. Оскільки відповідачі перешкоджають позивачу користуватися належною їй частиною будинку, У Їнь просила визнати за нею право користування 1/3 частиною спірного будинку.

До розгляду справи по суті ОСОБА_1 подала зустрічний позов про визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/3 частину будинку, спираючись на усну домовленість між ОСОБА_1 та померлим та ОСОБА_6 про постійне проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із своєю родиною, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_1 Цінвень працювали на підприємстві, яким керував померлий ОСОБА_7. При цьому вони мали право зробити ремонт будинку та утримувати його для своїх потреб. Після смерті ОСОБА_7 виникла необхідність узаконення права власності на частину будинку, оскільки померлий фактично закріпив за ними право на 1/3 частину будинку, яка згодом мала перейти ним у власність. Однак весь будинок, за згодою ОСОБА_7, було оформлено на ОСОБА_6, який після смерті ОСОБА_7 не бажає оформляти частину будинку на родину ОСОБА_1, яка складається окрім ОСОБА_1 Цінвень, ще з двох малолітніх дітей. Також за роки їхнього проживання в даному будинку вони сплачували всі комунальні послуги, а також податок на землю. Іншого помешкання у них не має та придбати інший будинок у них також не має можливості, тому позивач за зустрічним позовом просила визнати за нею право власності на 1/3 частину спірного будинку.

В судових засіданнях у даній цивільній справі представник У Їнь позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов У Їнь задовольнити, проти задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 не заперечував. В подальшому просив розглядати справи за його відсутності.

ОСОБА_1, її представник та третя особа ОСОБА_1 Цінвень первісний та зустрічний позов підтримали та просили їх задовольнити, обставини, зазначені в позовних заявах підтвердили.

ОСОБА_6 та його представники проти позовів заперечили та просили у їх задоволенні відмовити, оскільки жодного права користування чи власності у позивачів не виникло, зважаючи на наявність такого права лише у ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності, а також те, що саме ОСОБА_6 придбавав самостійно вказаний будинок, а не в інтересах ОСОБА_7.

Вишеньківська сільська рада Бориспільського району Київської області в судове засідання не зявилася, надала до суду лист, в якому просила проводити розгляд справи у відсутність її представника, заперечень до позовних заяв не має.

ОСОБА_1 Цінвень позов дружини підтримав, надані нею пояснення підтримав в повному обсязі, зазначив, що він дійсно працював у ОСОБА_7 і з ним була досягнута домовленість про проживання у спірному будинку з подальшим оформленням в якості дару його частини.

Представник органу опіки та піклування Бориспільської районної державної адміністрації Київської області до суду не зявився, в письмовому листі покладається на думку суду при вирішенні спорів та просив суд проводити розгляд справи у його відсутність зазначивши, що будинок в с. Вишеньки по вул. Боженка № 26, не є власністю одного із батьків малолітніх дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_1 Цінвенем.

Під час розгляду справи були також допитані свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що постійно, близько 10 років, в будинку №26 по вул. Боженка в с. Вишеньки проживає ОСОБА_1 з родиною. Цей будинок належав померлому ОСОБА_7, який працював фермером, а ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_1 Цінвень працювали на городі, що входив до фермерського господарства померлого. Про те, що будинок оформлений на ОСОБА_6 йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що він займався продажем будинку свого батька в 1997 році, і цей продаж було вчинено за гроші ОСОБА_7, однак останній вказав про необхідність оформлення будинку на ім'я ОСОБА_6 Чому було таке рішення покупця й хто проживає в будинку йому не відомо, оскільки після продажу він цим не цікавився.

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтвердили факт постійного проживання в спірному будинку ОСОБА_1 з родиною, а також те, що будинок було придбано саме ОСОБА_7, однак оформлений на ОСОБА_6, який працював на ОСОБА_7, зважаючи на особливості законодавства щодо оформлення права власності на іноземців. Тому ОСОБА_6 не має права на вказаний спірний будинок, що по праву належав ОСОБА_7.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, ОСОБА_6 та представників сторін, ОСОБА_1 Цінвеня, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення позовних вимог У Їнь та вимог ОСОБА_1 з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 22.11.1997 року, укладеного між ОСОБА_12 та ОСОБА_6, перший продав останньому житловий будинок №26, розташований по вул. Боженка в с. Вишеньки Бориспільського району Київської області, з відповідними надвірними спорудами. Зазначений договір нотаріально посвідчений державним нотаріусом Бориспільської державної нотаріальної контори ОСОБА_13 за реєстровим номером №2-148. Зазначений договір також зареєстровано в БТІ за №270 25.11.1997 року (а.с. 146-157 том 1).

Відповідно до листа Вишеньківської сільської ради від 24.07.2009 року №2-13-433 домоволодіння, що знаходиться в с. Вишеньки Бориспільського району Київської області по вул. Боженка, 26, - належить ОСОБА_6 згідно договору купівлі-продажу від 22.11.1997 року серії НБ 0109843, зареєстрованого у виконавчому комітеті сільської ради 10.12.1997 року (а.с. 99 том 1).

Між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 укладено договір оренди приміщення спірного будинку від 24.05.1998 року на 15 років без сплати орендної плати (а.с. 173 том 1). Вказаний договір не зареєстрований належним чином, а тому суд не приймає його до уваги, як неналежний доказ. Крім того, останній може підтверджувати лише право користування ОСОБА_7 спірним будинком.

Згідно ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст прав власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

З цього приводу в суді не здобуто допустимих та належних доказів перебування спірного будинку на праві власності ОСОБА_7 чи ОСОБА_1, оскільки право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації. Такої державної реєстрації на спірний будинок за ОСОБА_7 чи ОСОБА_1 зареєстровано у встановленому законом порядку не було.

Суд не може приймати пояснення свідків в якості доказів придбання спірного будинку ОСОБА_7, зважаючи на відсутність вимог про переведення прав покупця за договором купівлі-продажу нерухомого майна за померлим, про що судом розяснювалось право представників позивачів щодо зміни предмету позовних вимог, однак своїм правом останні не скористались.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не впливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) , належить й на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом , він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у справі спільної власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїми коштами за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

Статтею 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності не залежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Суду не надано також копії свідоцтва про смерть ОСОБА_7, який помер 24.04.2009 року, воно відсутнє в матеріалах спадкової справи (а.с. 162-169 том 1), а також копії правовстановлювального документу, який би підтверджував статус подружжя У Їнь та ОСОБА_7. На вимогу суду останні представником позивача надані не були.

Зважаючи на викладене та наведені норми закону відсутні передбачені законодавством України підстави для задоволення вимог У Їнь, зазначених у позові, оскільки суду не надано доказів придбання спірного будинку ОСОБА_7, з яким позивачка перебувала у шлюбних відносинах.

Згідно довідки виконавчого комітету Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області від 10.08.2010 року №1345, ОСОБА_1 Цінвень та ОСОБА_1 проживають постійно близько 9-10 років в с. Вишеньки в будинку по вул. Боженка, 26, але там не зареєстровані.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Згідно ч.1 та ч. 6 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Користування будинком тривалий час не є підставою для визнання права власності на частину будинку, незважаючи на виконання ремонтних робіт, переобладнання будинку, оплату комунальних послуг та земельного податку.

З цього приводу у суду відсутні підстави для задоволення і вимог ОСОБА_1, оскільки суду не надано доказів укладення будь-яких попередніх угод з власником будинку про його дарування чи придбання.

Встановлені судом фактичні обставини свідчать про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог У Їнь та ОСОБА_1

Судові витрати у справі за розгляд позовних вимог У їнь та ОСОБА_1 слід віднести на рахунок останніх, які сплачені при зверненні до суду з позовами.

На підставі викладеного, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 319, 328, 355 ЦК України, ст. 60 СК України та керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 61, 88, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог У їнь до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_1 Цінвень, Вишеньківська сільська рада Бориспільського району Київської області, про визнання права користування житловим будинком, та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до У їнь, ОСОБА_6, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_1 Цінвень, Вишеньківська сільська рада Бориспільського району Київської області, орган опіки та піклування Бориспільської районної державної адміністрації Київської області, про визнання права власності на частину житлового будинку, - відмовити.

Судові витрати у справі за розгляд позовних вимог У їнь та ОСОБА_1 віднести на рахунок останніх, що сплачені при зверненні до суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Бориспільського міськрайонного суду

Київської області ОСОБА_14