Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„30 червня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Товянської О.В.

суддів: Микитюк О.Ю.,

ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання Сапінської Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління прані та соціального захисту населення Печерської районної у м. Києві державної адміністрації (далі - УПСЗН Печерської районної у м. Києві державної адміністрації) про визнання дій неправомірними та стягнення коштів, передбачених Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,

за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Печерської районної у м. Києві державної адміністрації

на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від Об серпня 2009 року,

встановила:

У лютому 2009р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Зазначав, що він має статус потерпілого внаслідок аварії на ЧАЕС III категорії. Відповідно до Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи має право на отримання в повному обсязі виплат, передбачених ст.ст.37,39 даного Закону. Проте відповідачем на порушення Закону вказані виплати проводились у значно меншому розмірі, що призвело до порушення його прав. Просив визнати його дії неправомірними, зобовязати нарахувати та виплатити на його користь заборгованість по доплаті громадянам, які працюють на території радіоактивного забруднення у розмірі.

Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 06 серпня 2009р. позов задоволено частково, стягнуто з УПСЗН Печерської районної у м. Києві державної адміністрації заборгованість передбачену ст.39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі 34028,15 грн. В решті вимог відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення Печерської районної у м. Києві державної адміністрації просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову - про відмову в задоволенні позову, посилаючись на те, що судом грубо порушено норми матеріального і процесуального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що позивач є потерпілим від Чорнобильської катастрофи III категорії, отримує пенсію за віком та проживає в Овруцькому районі Житомирської області, що відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Відповідно до статті 37 Закону №796-ХІІ громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога, у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства. У зоні гарантованого добровільного відселення - 40 відсотків від мінімальної заробітної плати.

Згідно частини 1 статті 39 Закону №796-ХІІ громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата. У зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати. Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті.

Слід зазначити, що встановлений ще в 1996 році постановою Кабінету Міністрів України №836 розмір щорічної допомоги на оздоровлення протягом тривалих років не змінювався і не відповідає розміру, встановленому іншими законами України. Оскільки ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягають саме статті 37, 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ та Закони України, якими передбачені розміри мінімальних заробітних плат, що діяли у даних періодах, а не постанова Кабінету Міністрів України «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 26.07.1996 р. №836.

Розмір стягнутої суми сторонами не оспорюється. Позивач рішення не оскаржує.

Рішення відповідає вимогам закону та матеріалам справи. Підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.209,2 18,303,304,307,308,312-317 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Печерської районної у м. Києві державної адміністрації відхилити.

Постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 06 серпня 2009 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: