Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
Справа № 2-4857/10
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне, в порядку гл. 8 розділу ІІІ ЦПК України)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2010 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

головуючого судді Мазниці А.А.

При секретарі Ковальській Т.Г.

За участю:

Представника позивачів ОСОБА_1

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 особисто та як законних представників малолітнього Девіда Юрійовича,третя особа орган опіки та піклування Жовтневого району м. Дніпропетровська, про усунення перешкод у користуванні майном та виселення, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2009 року позивачі звернулися до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеною позовною заявою. В обґрунтування заявлених вимог зазначили, що ОСОБА_6 належали 59/100 частин домоволодіння № 6 по вул. Достоєвського у м. Дніпропетровську, що 02.06.2005 р. були відчужені нею на користь позивачів за укладеним у простій письмовій формі договором купівлі-продажу. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.01.2007 р. зазначений договір був визнаний дійсним, а у подальшому рішенням того ж суду від 16.09.2008 р. право власності на майно, що було його предметом, було визнане за позивачами. Відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у 1998 р. вели переговори з ОСОБА_6 щодо придбання того ж майна та до оформлення відповідної документації тимчасово вселилися до спірного домоволодіння, втім у подальшому його відчуження на їх користь не відбулося. Незважаючи на доведення у судовому порядку відсутності в них будь-якого правового звязку з спірним майном, відповідачі продовжували протиправно проживати у ньому та на вимоги виселитися, що предявлялися власниками, відповідали відмовою. На підставі викладеного позивачі просили суд виселити відповідачів з малолітнім сином зі спірного домоволодіння № 6 по вул. Достоєвського у м. Дніпропетровську.

У судовому засіданні представник позивачів заявлену вимогу підтримала, на її задоволенні наполягала.

Відповідачі від явки до суду ухилилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином (а.с. 37), що підтвердили у наданому ними до канцелярії суду клопотанні (а.с. 40, 41), що є підставою для вирішення справи у заочному порядку.

Представник органу опіки та піклування надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 29).

Вислухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.01.2007 р. у цивільній справі № 2-698/07, що набрало законної сили, була визнана дійсною укладена у простій письмовій формі угода купівлі-продажу, за якою ОСОБА_6 здійснила відчуження належних їй 59/100 частин домоволодіння № 6 по вул. Достоєвського у м. Дніпропетровську на користь позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 4).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.09.2008 р. у цивільній справі № 2-1856/08 за позивачами було визнане право власності на майно, що було предметом вищезазначеного правочину (а.с. 5).

Як преюдиційно для даної справи встановлено рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.05.2005 р. у цивільній справі № 2-1073/05, що набрало законної сили (а.с. 6, 47-49), у 1998 р. між відповідачем ОСОБА_7 та ОСОБА_6 велися переговори щодо придбання належної останній частини спірного домоволодіння, втім у подальшому угода укладена не була.

Також з матеріалів справи та пояснень представника позивачів вбачається, що під час переговорів з ОСОБА_6 відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до оформлення документів та укладання угоди купівлі-продажу за згодою власниці вселилися до спірного домоволодіння, а після безрезультатного закінчення переговорів відмовилися його покинути та проживали у ньому без реєстрації, при цьому ОСОБА_7, знявшись з реєстрації за попередньою адресою, ніде не зареєструвався, ОСОБА_8 з малолітнім ОСОБА_9 зареєстровані ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 28, 31/зв).

Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.

Так, виходячи з відсутності між попереднім власником спірного майна та відповідачами договору найму, що відповідав би вимогам ст. 158 ЖК України, відсутності у цих правовідносинах ознак оплатності, фактичних обставин та підстав, з яких відповідачі вселилися до спірного домоволодіння, тривалого їх проживання у цьому домоволодінні безоплатно всупереч волі власника, суд доходить висновку про те, що вони були тимчасовими мешканцями у розумінні ст. 98 ЖК України, що підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення на вимогу власника. Крім того, будь-які їх повноваження щодо цього майна були похідними (акцессорними) від повноважень попереднього власника ОСОБА_6 та, наслідуючи їх долю, припинилися у звязку з переходом права власності на спірне домоволодіння до позивачів, а отже користування цим домоволодінням для відповідачів є у будь-якому випадку безпідставним.

Оскільки у звязку з проживанням відповідачів у спірному домоволодінні та їх неправомірною відмовою покинути його позивачам створені перешкоди у користуванні належним їм майном, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню на підставі ст. 387 ЦК України.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої постановлене рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 98 ЖК України, ст. 387 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 169, 212 215, 224 - 226 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Виселити ОСОБА_4, ОСОБА_8 та їх малолітнього сина ОСОБА_4 Девіда Юрійовича з будинку № 6 по вул. Достоєвського у м. Дніпропетровську.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 16, 00 грн. судових витрат.

Позивач має право оскаржити заочне рішення у загальному апеляційному порядку.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, що може бути подана протягом десяти днів з дня отримання ним копії рішення. Без попереднього подання такої заяви заочне рішення оскарженню відповідачем в апеляційному порядку не підлягає.

У випадку відмови в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення, воно може бути оскаржене відповідачем у загальному апеляційному порядку.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про його апеляційне оскарження, якщо таку заяву не буде подано.

У випадку подання заяви про апеляційне оскарження, але не подання у двадцятиденний строк апеляційної скарги, рішення набирає законної силі після закінчення такого строку.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

Заява про апеляційне оскарження рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя А.А. Мазниця