Справа №2-4093/10 р.
25 листопада 2010 р. Соломянський районний суд м. Києва
в складі головуючого судді -Букіної О. М.
при секретарі-Дімаковій Г.О.
Позивач зазначає, що ОСОБА_1 громадська організація «Фізкультурно-спортивне товариство «СПАРТАК» (далі - позивач) зареєстрована Міністерством юстиції України 07 квітня 1992 року, свідоцтво про державну реєстрацію № 231, та є правонаступником Української республіканської ради ДСТ «Спартак» статут якої затверджено 19.04.1935р.
Відповідно до статуту ДСТ «Спартак» товариство має позначення, що використовується як фірмове найменування (далі «позначення») у вигляді поперечного ромба червоного кольору, окантованого білою каймою з літерою «С» в середині та фірмовим найменуванням «СПАРТАК». Вищевказане позначення фірмового найменування відоме і використовується спортивним товариством «СПАРТАК» починаючи з 1935 року.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.
Представник відповідача-2 подав до суду письмові заперечення проти позову, вказавши що відповідно ст.60 ЦПК України кожна з сторін повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідач -1 ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 21.10.2010 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке було задоволено судом.
Проте, в судове засідання призначене на 25.11.2010 року відповідачі не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд до відома не поставили.
Згідно ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
За таких обставин, суд вислухавши думку представника позивача, вважає за можливе розглядати справу у відсутність відповідачів у заочному порядку, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.
Також встановлено, що позивач ОСОБА_1 громадська організація «Фізкультурно-спортивне товариство «СПАРТАК» зареєстрована Міністерством юстиції України 07 квітня 1992 року, свідоцтво про державну реєстрацію № 231, та є правонаступником Української республіканської ради ДСТ «Спартак» статут якої затверджено 19.04.1935р.
Відповідно до статуту ФСК «Спартак» товариство має позначення що використовується як фірмове найменування (далі «позначення») у вигляді поперечного ромба червоного кольору, окантованого білою каймою з літерою «С» всередині та словосполучення «СПАРТАК».
Вищевказане позначення фірмового найменування відоме і використовується спортивним товариством «СПАРТАК» на теренах держави СРСР ще з 1935 року, зокрема стосовно надання послуг освіта; виховування; забезпечування навчання; розваги (дозвілля, забави); влаштовування спортивних і культурних заходів; влаштовування змагань (навчальних або дозвільних); влаштовування спортивних змагань; гімнастичне навчання; інформування щодо дозвілля; забезпечування приміщенням для дозвілля, ігор; забезпечування спортивним устаткованням; планування зустрічей (дозвільних); інформування щодо виховування; інформування щодо розваг; дозвілля і навчання в клубах; обслуговування клубів здоров'я; наймання (прокат) спортивного споряддя, крім транспортних засобів; хронометраж спортивних змагань; послуги спортивних таборів; фізичне виховування.
Вказане підтверджується наданими позивачем доказами Копією статуту всесоюзного добровільного спортивного ордену Леніна товариства «Спартак» від 30.07.1960, копією статуту всесоюзного добровільного спортивного ордену Леніна товариства «Спартак» від 31.03.1982, фотокопіями вимпелів та листівок, державних нагород та подяк Кабінету Міністрів України, копією газети «Спартаківець», копії публікацій з книги «Спартак» і спартаківці».
У відповідності до ст.492 ЦК України торговельною маркою може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень, які придатні для вирізнення товарів (послуг), що виробляються (надаються) однією особою, від товарів (послуг), що виробляються (надаються) іншими особами. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, літери, цифри, зображувальні елементи, комбінації кольорів. За правилами ЦК України ст. 494 Обсяг правової охорони торговельної марки визначається наведеними у свідоцтві її зображенням та переліком товарів і послуг, якщо інше не встановлено законом.
Статтею 8 Паризької конвенції про охорону промислової власності від 20.03.1883 року передбачено, що фірмове найменування охороняється в усіх країнах Союзу без обовязкового подання заявки чи реєстрації і незалежно від того, чи є воно частиною товарного знака.
Відповідно до ч.2 ст. 489 ЦК України право інтелектуальної власності на комерційне найменування є чинним з моменту першого використання цього найменування та охороняється без обовязкового подання заявки на нього чи його реєстрації і незалежно від того, є чи не є комерційне найменування частиною торговельної марки.
Згідно зі ст. 90 ЦК України юридична особа повинна мати своє найменування, яке містить інформацію про її організаційно-правову форму. Юридична особа, що є підприємницьким товариством, може мати комерційне (фірмове) найменування. Найменування юридичної особи вказується в її установчих документах і вноситься до єдиного державного реєстру.
Відповідно до ст. 159 ГК України суб'єкт господарювання, комерційне найменування якого було включено до реєстру раніше, має пріоритетне право захисту перед будь-яким іншим суб'єктом, тотожне комерційне найменування якого включено до реєстру пізніше. При цьому правовій охороні підлягає як повне, так і скорочене комерційне найменування суб'єкта господарювання, якщо воно фактичновикористовується ним у господарському обігу.
Згідно положень ч.1,2 ст. 489 ЦК України правова охорона надається комерційному найменуванню, якщо воно дає можливість вирізнити одну особу з-поміж інших та не вводить в оману споживачів щодо справжньої її діяльності. Право інтелектуальної власності на комерційне найменування є чинним з моменту першого використання цього найменування та охороняється без обовязкового подання заявки на нього чи його реєстрації і незалежно від того, є чи не є комерційне найменування частиною торговельної марки.
Відповідно до ч.1 ст. 490 ЦК України майновими правами інтелектуальної власності на комерційне найменування є : право на використання комерційного найменування; право перешкоджати іншим особам неправомірно використовувати комерційне найменування, в тому числі заборонити таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.
З вищенаведеного вбачається, що правова охорона надається комерційним найменуванням у силу їхнього використання, а захист надається особі, яка першою почала фактичне використання найменування у господарському обороті, за виключенням п. 2 ст. 159 ЦК України, яким встановлено, що суб'єкт господарювання, комерційне найменування якого було включено до державного реєстру раніше, має пріоритетне право захисту перед будь-якими іншими суб'єктами, тотожне комерційне найменування яких включено до реєстру пізніше.
Відповідно до п.1 ст.5 Закону України „Про охорону прав на знаки для товарів і послуг правова охорона надається знаку, який не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та на який не поширюються підстави для відмови в наданні правової охорони, встановлені цим Законом.
Відповідно до п. 3 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» не можуть бути зареєстровані як знаки позначення, які є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати з фірмовими найменуваннями, що відомі в Україні і належать іншим особам, які одержали право на них до дати подання до Установи заявки щодо таких же або споріднених з ними товарів і послуг.
У відповідності до п. 42 Рекомендацій Президії Вищого господарського суду від 10 червня 2004 року № 04-5/1107 «Про деякі питання практики вирішення спорів пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» порушенням прав на знак,зокрема, визнається введення в цивільний оборот позначень, які є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати із : знаками, раніше зареєстрованими чи заявленими на реєстрацію в Україні на ім'я іншої особи для таких самих або споріднених з ними товарів і послуг; знаками інших осіб, якщо ці знаки охороняються без реєстрації на підставі міжнародних договорів, учасником яких є Україна, зокрема знаками, визнаними добре відомими відповідно до ст. 6 bis Паризької конвенції про охорону промислової власності; фірмовими найменуваннями, що відомі в Україні і належать іншим особам, які одержали право на них до дати подання заявки щодо таких же або споріднених з ними товарів і послуг; кваліфікованими зазначеннями походження товарів.
Ст. 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Однак, висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 ЦПК України.
З огляду на викладене та оцінюючи висновок спеціаліста ОСОБА_3 від 22.11.2010 року за правилами встановлених ст.. 212 ЦПК України, приймає його до уваги в якості належного та допустимого доказу.
Таким чином, суд вважає встановленим, що послуги для яких позивач використовував своє комерційне найменування є однорідними з послугами, наведеними у свідоцтві України №958265, що належить відповідачу-1.
Щодо відомості фірмового найменування позивача слід зазначити наступне.
За таких умов суд має враховувати будь-яку інформацію, що вказує на будь-яку відомість ОСОБА_1 громадської організації «Фізкультурно-спортивне» товариство «СПАРТАК» в Україні.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» правова охорона надається знаку, який не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та на який не поширюються підстави для відмови в наданні правової охорони, встановлені цим Законом. Право власності на знак засвідчується свідоцтвом.
Згідно ст. 499 ЦК України права інтелектуальної власності на торговельну марку визнаються недійсними з підстав та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 494, 495 ЦК України, права інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчуються свідоцтвом, тому визнанню недійсним підлягає саме свідоцтво.
Як вбачається з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», свідоцтво може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі: а) невідповідності зареєстрованого знака умовам надання правової охорони; б) наявності у свідоцтві елементів зображення знака та переліку товарів і послуг, яких не було у поданій заявці; в) видачі свідоцтва внаслідок подання заявки з порушенням прав інших осіб.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 90, 489, 490, 494, 499 Цивільного кодексу України, ст. 1, 5, 6, 19 Закону України Про охорону прав на знаки для товарів і послуг від 15 грудня 1993 р. № 3689-ХІІ з подальшими змінами і доповненнями, п. 3 Постанови Верховної Ради України Про введення в дію Закону України Про охорону прав на знаки для товарів та послуг від 23 грудня 1993 р., Правилами складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг, затверджених наказом Держпатенту України від 28 липня 1995 р. № 116 з наступними змінами та доповненнями, ст. ст. 3,4, 10, 11, 57-60, 66, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -
ОСОБА_2 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 громадської організації «Фізкультурно-спортивне товариство «СПАРТАК» витрати по сплаті державного мита 17,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 37,00 грн. , а всього 54,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Соломянський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: