Міжгірський районний суд Закарпатської області
Справа № 2-23/2010 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(в повному обсязі)

25.01.2010 р.

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі суддя Кривка В.П.,

при секретарі Гажук Н.В.,

з участю: представника позивача-відповідача ОСОБА_1,

відповідача-позивача представник ОСОБА_2,

розглянувши в судовому засіданні в райсуді в смт.Міжгір'ї справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 с/ради, треті особи: Міжгірська держнотконтора, КП «Міжгірське БТІ», відділ містобудування, архітектури і регіонального розвитку Міжгірської РДА, ОСОБА_5 про визнання права власності на житловий будинок № 127 по вул.Борканюка у с.Колочава Міжгірського району в цілому і за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 сільської ради і ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок № 127 по вул..Борканюка у с.Колочава Міжгірського району на 1/4 частку, -

В С Т А Н О В И В :

10.04.2009 року позивачка ОСОБА_3 звернулася з вищеуказаним позовом до суду мотивуючи вимоги наступним. З 28.01.1958 року позивачка перебувала у шлюбі ОСОБА_5, який помер 29.01.2007 року. За час спільного проживання у шлюбі вони спільно за власні кошти збудували ж/будинок під № 127 по вул.Борканюка в с.Колочава Міжгірського району. Після його смерті у спадковому будинку залишилася проживати позивачка ОСОБА_3. Їхні діти створили свої сімї і перейшли проживати окремо до своїх приватних будинків. Старший син ОСОБА_5 з 1980 року проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, Красноярського краю Російської Федерації. Дочка ОСОБА_1, з 1989 р. проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2. Менший син ОСОБА_6 з 1995 року проживає ІНФОРМАЦІЯ_3 «а» по вул.Борканюка в с.Колочава. Померлий за життя склав заповіт, яким все своє майно заповів своїй дочці. Однак, рішенням апеляційного суду Закарпатської області даний заповіт визнано нікчемним. Позивачка просить визнати за нею право власності на спадковий житловий будинок в цілому, оскільки її діти ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не заперечують проти цього, а менший син ОСОБА_6 подав заяву до нотконтори про прийняття спадщини за померлим батьком з пропущенням строку встановленого законом.

25.05.2009 року до суду від ОСОБА_6 надійшла позовна заява про визнання права власності на 1/4 спадкового ж/будинку вмотивована наступним. Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за померлим батьком, як спадкоємець І черги. В державній нотаріальній конторі він довідався, що померлий батько склав заповіт на користь своєї дочки ОСОБА_1. Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 03.02.2009 року заповіт померлого батька визнано нікчемним. Цим же рішенням позивача визнано спадкоємцем першої черги по спадщині, яка відкрилася після смерті батька ОСОБА_5. Його сестра та брат до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не зверталися і тільки мати позивача фактично прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживала у спадковому будинку, що є предметом позовних вимог.

Представник позивача-відповідача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала. Позов ОСОБА_6 заперечила.

Представник позивача ОСОБА_6 заявлений позов підтримав, позов ОСОБА_3 частково заперечила.

Представник відповідача ОСОБА_4 с/ради, на попередньому судовому засіданні, обставини зазначені у позовах не заперечив. Натомість, позов ОСОБА_3 визнав частково і пояснив таке. Будинок, що є предметом позовних вимог збудований спільними зусиллями подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_5. Позов ОСОБА_6 визнав повністю.

Представник органу технічної інвентаризації на попередньому судовому засіданні пояснив суду, що реєстрація об'єкту нерухомого майна, що є предметом позовних вимог була проведена в 1978 році, як колгоспного двора, головою якого був в цілій частці померлий ОСОБА_5. Інвентарна справа на вказаний ж/будинок була виготовлена на замовлення позивачки ОСОБА_3.

Завідуюча Міжгірської державної нотаріальної контори суду повідомила, що позивачі являються в дійсності спадкоємцями першої черги за майном померлого ОСОБА_5. Оскільки, позивачка ОСОБА_3 постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом встановленого ст.1270 ЦК України не заявила про відмову від неї, а позивач ОСОБА_6 подав до нотконтори у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини за законом за померлим батьком, на підставі якої було відкрито спадкову справу № 21-2007/41837232/. Також ОСОБА_6 визнаний спадкоємцем першої черги, згідно рішення апеляційного суду Закарпатської області від 03.02.2009 року. Інші спадкоємці до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк не подавали. Свідоцтва про право на спадщину на ж/будинок не видавались у звязку з відмовою ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_1 надати нотаріусу, для вчинення нотаріальної дії, оригінал Свідоцтва про право особистої власності померлого ОСОБА_5 на спадковий жилий будинок, оскільки останні вважають, що ОСОБА_3 є єдиною належною спадкоємною нерухомого майна померлого ОСОБА_5. Окрім цього, нотаріус не вправі видавати свідоцтва про право на спадщину за наявності спору між спадкоємцями.

Третя особа без самостійних вимог ОСОБА_5 на стороні позивачки ОСОБА_3, на розгляд справи не зявився, подавши суду заяву, в якій просить визнати право власності на спадковий ж/будинок по вул.Борканюка,127 в с.Колочава Міжгірського району за його матірю в цілому.

Представник третьої особи відділу містобудування, архітектури і регіонального розвитку Міжгірської РДА на розгляд справи повторно не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належно судовою повісткою, про що є розписка у справі. Заперечень по справі суду не подав.

Оцінивши пояснення сторін, їх представників, подані в справу докази (довідки , акти цивільного стану про одруження, смерть, народження; інвентарну справу та інші матеріали справи), суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено обставини, що не оспорюються сторонами, а саме те, що житловий будинок за № 127 по вул.Борканюка в с.Колочава, право власності на який оспорюється ОСОБА_6 і ОСОБА_3, який належав на праві власності померлому ОСОБА_5, збудований ним за час подружнього життя з ОСОБА_3

Згідно з ст. 16 закону України „Про власність, ст.ст. 22, 28, 29 КзпШС України, які діяли на час їх виникнення, майно нажите подружжям за час шлюбу належить їм на праві спільної сумісної власності.

Отже, житловий будинок, що є предметом позовних вимог належав в рівних частках померлому ОСОБА_5 та ОСОБА_3, тобто остання є власником ? частини ж/будинку № 127 по вул.Борканюка в с.Колочава, як співвласник спільного житлового будинку.

У подружжя ОСОБА_3 народилося троє дітей: ОСОБА_6 (відповідач-позивач), ОСОБА_5І.(третя особа без самостійних вимог на стороні позивача-відповідача), ОСОБА_1 (представник позивача-відповідача ОСОБА_3Ю.). Відповідно до ст.1261 ЦК України, спадкоємцями першої черги за законом є діти спадкодавця та його дружина ОСОБА_3 Осіб, які мають право на обовязкову частку в майні померлого ОСОБА_5, згідно ст.1241 ЦК, не має.

Після смерті ОСОБА_5 в спадковому будинку продовжувала проживати і проживає на час розгляду справи позивачка ОСОБА_3, діти померлого ОСОБА_5 в спадковому ж/будинку на час смерті спадкодавця не проживали. Отже, згідно вимог ст. 1268 ч.3 ЦК України, позивачка ОСОБА_3 вважається такою, що прийняла спадщину.

Позивач ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст.ст. 1269 ч.1, 1270 ЦК України , вважається таким, що прийняв спадщину за померлим батьком, шляхом подання до нотаріальної контори відповідної заяви.

Інші спадкоємці першої черги за законом ОСОБА_5 та ОСОБА_1, до нотаріальної контори у встановлений законом строк із заявами про прийняття спадщини не зверталися. ОСОБА_5 подав суду письмову заяву в якій просить визнати право власності на ж/будинок за його матірю в цілому. Суд таку до уваги не бере, оскільки відмова від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь із спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. ОСОБА_1 суду повідомила, що вона не зверталася протягом 6-ти місяців із заявою про прийняття спадщини за померлим батьком.

Отже, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 не прийняли спадщину за померлим батьком, відповідно до вимог ст. ст. 1268, 1269 ЦК Ураїни, а тому єдиними належними спадкоємцями першої черги за законом нерухомого майна померлого ОСОБА_5 по вул.Борканюка, 127, в с.Колочава Міжгірського району, які прийняли спадщину і мають право на другу половину ж/будинку є дружина і син померлого (ОСОБА_3 і ОСОБА_6І.) в рівних частках, тобто: 1/2: 2 = 1/4 кожному із спадкоємців. Ці відносини врегулювані ст.ст. 1216-1218, 1220-1223, 1261, 1267-1270 ЦК України.

З вищенаведеного вбачається, що після смерті ОСОБА_5 частка ОСОБА_3 в спадковому ж/будинку має становити: ? + ? = 3/4 частини , а ОСОБА_6 ? частина.

Згідно ст.392 ЦК України власник має право предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Сторони не можуть отримати свідоцтва право на спадщину в нотаріальній конторі, навіть за наявності реєстрації прав власності на спірний ж/будинок на імя спадкодавця, оскільки їх спадкове право оспорюється одним одним, а тому суд застосовує ст.ст. 16, 392 ЦК України 2003 р. оскільки сторони не можуть в іншому порядку, окрім судового, реалізувати право власності на житло за встановлених обставин.

Керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд , -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Позов ОСОБА_6 задовольнити повністю.

Визнати право власності на житловий будинок № 127 у с.Колочава по вул..Борканюка в Міжгірському районі:

- за ОСОБА_3 3/4 (три четвертих) частини;

- за ОСОБА_6 1/4 (одну четверту) частку.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано в апеляційний суд Закарпатської області через райсуд протягом десяти днів з дня проголошення, а апеляційну скаргу протягом двадцяти днів після подання такої заяви.

Рішення набирає законної сили згідно з ст. 223 ЦПК України.

Суддя : В.П.Кривка