Справа № 2-3105/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

З листопада 2010 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі: головуючої - судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

при секретарі ТИМКОВИЧ С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про вселення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, в якому просить суд винести рішення про вселення його у квартиру АДРЕСА_1. В обгрунтування позову покликається на те, що 06 травня 2005 року померла його мати ОСОБА_4, якій на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_1. спадкоємцями майна померлої стали її діти - він, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Йому на праві приватної власності належить 1/3 частки спірної квартири. Відповідачі без його відома змінили вхідні двері та поставили грати на вікна. Крім того, в квартиру вселився ОСОБА_5, який проживає там із своїми дружиною та сином. 25 червня 2010 року рішенням Шевченківського районного суду м.Львова вирішено вселити його у спірну квартиру. Рішення виконано. Однак після вселення в квартиру йому продовжували чинити перешкоди в користуванні житлом, через що він знову став особою без визначеного місця проживання. Квартира АДРЕСА_2 складається з однієї кімнати, кухні, коридору та підвалу. Загальна площа квартири становить 36,9кв.м. Згідно медичного висновку №185 від 01.09.2010 року, виданого КЗ ЛОР «ЛОКПД» він страждає психоневрологічним захворюванням, яке передбачене Переліком хронічних захворювань, за станом здоров'я не може проживати в одній кімнаті із членами своєї сім'ї і має першочергове надання житлового приміщення. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 забезпечені іншим житлом. Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 23.12.2002 року його визнано таким, що втратив право користування квартирою №1 по вул.Погідній,8 в м.Львові. Вважає, що має право на вселення та одноосібне проживання в спірній квартирі. Просить вселити його у спірну квартиру.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, покликаючись на викладені у ньому обставини. Просить позов задовольнити.,

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечили. Пояснили, що позивач створює нестерпні умови для проживання, нищить речі в квартирі, не дбає про утримання житла в належному стані, поводиться неадекватно. Просять у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову з таких мотивів.

В судовому засіданні встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності по 1/3 частині ОСОБА_1. ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що стверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.04.2010р.

Згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» ОСОБА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності 1/3 частка квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 27.04.2010 року, виданого Третьою Львівською державною нотаріальною конторою 29.04.2010 року за №26002929.

Відповідно до ст.ст.316,319 ЦК України право власності є право особи на річ, яке вона здійснює відповідно до закону, незалежно від волі інших осіб. Це право передбачає ч право володіння, користування та розпорядження належним власникові майном.

Право власності може бути припинено лише у випадках, встановлених законом.

За ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється спільно за їхньою згодою.

Сторони, як співвласники квартири котрим належить по 1/3 частині квартири, мають рівне право володіння, користування і розпорядження своєю часткою у майні.

Відповідно до ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі поданих доказів.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 25.06.2010 року вирішено вселити ОСОБА_1 у спірну квартиру АДРЕСА_3. Судом встановлено, що після вселення позивача 19.08.2010р. у спірну квартиру АДРЕСА_3 рішення суду було виконано і виконавче провадження по виконанню рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 25.06.2010р. закінчено 25.08.2010р.

Однак відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позивачу знову почали чинитися перешкоди. Позивач не може потрапити у квартир)' та користуватися нею як співвласник. Ці обставини підтвердили відповідачів в судовом) засіданні. Свої дії обгрунтовують тим, що проживаючи у спірній квартирі позивач буде нищити її, приводити у непридатний для проживання стан.

У відповідності до ст.391 ЦК України, яка передбачає право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд вважає, що вимога позивача, як співвласника квартири, про усунення перешкод у користуванні спірною квартирою шляхом його вселення у цю квартиру є підставною та підлягає задоволенню.

У звязку із задоволенням позову із відповідачів слід стягнути в користь позивача судові витрати.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.8,10,57,58,60,208,209,212,215 ЦПК України, ст.ст.9.150 ЖК України, ст.ст.358.383,391 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_4.

Стягнути ОСОБА_2. ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 45грн.50коп. судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя ОСОБА_6