Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
РІШЕННЯ
29 березня 2010 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
в складі: головуючої судді - Андрущенко-Луценко С.В.
при секретарі - Литвиненко О.М. з участю прокурорів - Орел О.І., Беркута Б.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миргороді справу за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Державного казначейства України у Полтавській області, і Державного казначейства України про відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури та
суду,
19.11.2009року ОСОБА_1 звернувся до Миргородського міськрайонного суду із позовом до Головного управління Державного казначейства України у Полтавській області про відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури та суду
Ухвалою суду від 17.02.2010 року до участі в справі в якості співвідповідача залучено Державне казначейство України (а.с. 1 т.2).
Ухвалою суду від 11.03.2010 року до участі в справі для представництва інтересів держави - Державного казначейства України допущено прокурора (т.2 а.с. 108).
< В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав. Пояснив, що 04 квітня 2003
року його було затримано, заарештовано й обвинувачено військовою прокуратурою Полтавського гарнізону у вчиненні тяжкого злочину, а саме у викраденні шляхом зловживання ним своїм службовим становищем військового майна в групі з іншими особами, що призвело до заподіяння істотної шкоди, і лише 11 листопада 2009 року знято обвинувачення, коли Верховний Суд України залишив виправдувальний вирок військового місцевого суду Черкаського гарнізону від 24.01.2009 року щодо нього без змін. Всього незаконне карне переслідування відносно нього продовжувалось 80 місяців. Незаконний арешт, притягнення його до кримінальної відповідальності, незаконний обшук його житла, незаконне засудження підірвало його авторитет як людини та як офіцера збройних сил України.
З вини органів досудового слідства та суду були порушені його законні права як в побуті так і на робочому місці, стався розрив його особистих і професійних відносин з багатьма f людьми, погіршилися відносини в сім`ї, оскільки він не міг приділяти належної уваги своїй дружині та займатися вихованням сина. Порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Завдану йому неправомірними діями органів досудового слідства та суду шкоду оцінює в 500 000грн. Дану суму просить суд стягнути з Державного казначейства України на його користь.
Представник Державного казначейства України Кулеба H.A., яка діє на підставі довіреності (а.с. 5-8 т.2) позов не визнала і в його задоволенні просила відмовити. Пояснила, що громадянин має право на відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду лише після встановлення незаконних дій [посадових осіб вказаних органів. Вище зазначені органи при проведенні досудового слідства , та судового розгляду справи відносно ОСОБА_1 діяли у відповідності з вимогами кримінально- процесуального законодавства. Позивач не довів, що діями органів досудового слідства чи суду йому було заподіяно моральної шкоди. Також позивачем не надано жодних доказів необхідності ».застосування додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв`язків, здоров`я, відновлення стосунків з оточуючими людьми, не обґрунтовано суму відшкодування на стягненні якої він
наполягає. Як наслідок, в задоволенні позову просила відмовити за недоведеністю шивачем своїх позовних вимог.
Прокурор, як представник Державного казначейства України не вбачав підстав для шоволення позову ОСОБА_1 , вважаючи, що позивачем не надано суду жодного доказу на Шунтування своїх позовних вимог.
Представник відповідача - Головного управління Державного казначейства України у Полтавській області в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомпеним про інь та час судового розгляду справи. Установа направила на адресу суду заперечення на позов яких вбачається, що позов Головним управлінням Державного казначейства України у олтавській області не визнається, оскільки управління не є розпорядником коштів державного Іоджету. В задоволенні позову ОСОБА_1 просили відмовити за недоведеністю позовних вимог.
Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши та проаналізувавши исьмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення таких підстав.
Встановлено, що 04 квітня 2003 року відносно ОСОБА_1 було порушено кримінальну іраву за ст. 410 ч.2 КК України. В цей же день він був затриманий за підозрою у вчиненні вище вначеного злочину (а.с. 83-84, 97 т.1).
Постановою військового місцевого суду Полтавського гарнізону від 05.04.2003 року ОСОБА_2 було продовжено затримання до 10 діб (т.1 а.с. 48).
Постановою військового місцевого суду Полтавського гарнізону від 12.04.2003 року було ідмовлено в задоволенні подання військової прокуратури Полтавського гарнізону щодо орання ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та обрано ОСОБА_1 іпобіжний захід підписку про невиїзд (а.с. 99-100 т.1).
Постановою військового місцевого суду Полтавського гарнізону від 11.12.2003 року лишено без задоволення скаргу ОСОБА_1 на постанову про порушення відносно нього рімінальної справи від 04 квітня 2003 року (а.с. 83-84 т.1).
На підставі постанови військової прокуратури Полтавського гарнізону від 14 квітня 2003 оку ОСОБА_1 було усунуто на час досудового слідства з посади інженера групи регламенту та емонту авіаційних двигунів авіаційної ТЕЧ в/ч НОМЕР_1 (т.1 а.с. 85; 90).
Постановою військової прокуратури Полтавського гарнізону від 13 травня 2003 року (асовано постанову щодо усунення ОСОБА_1 із займаної посади від 14.04.2003 року та в одальшому його поновлено на раніше займаній посаді наказом командира військової частини ,1356 від 21.05.2003 року (т.1 а.с. 88-89; 91).
Постановами органу досудового слідства ОСОБА_1 було притягнуто, як обвинуваченого і ред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину передбаченого ст. 410 ч.2 КК України (а.с. 60-67 |)-
ІНФОРМАЦІЯ_1 в кв. АДРЕСА_1 за місцем роживання ОСОБА_1 та в приміщенні належного йому гаража було проведено обшуки, що іідтверджується відповідними протоколами обшуків (т. 2 а.с. 100-105).
Вироком військового місцевого суду Черкаського гарнізону від 15.06.2006 року ОСОБА_1 уло засуджено по ст. 410 ч. 2КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням ійськового звання. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування новного покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік (а.с. 18-26 т.1).
Ухвалою військового апеляційного суду Центрального регіону від 10 жовтня 2006р. вирок дносно ОСОБА_1 та інших залишено без змін (т.1 а.с. 106-109).
Ухвалою військового апеляційного суду Центрального регіону від 21 серпня 2007 року ірок військового місцевого суду Черкаського гарнізону від 15.06.2006 року відносно ОСОБА_1 лишено без змін (т.1 а.с. 110-113).
Ухвалою Верховного Суду України від 22 лютого 2008 року вирок військового місцевого ,'ду Черкаського гарнізону від 15.06.2006 року та ухвалу військового апеляційного суду (ентрального регіону скасовано, а кримінальну справу направлено на новий судовий розгляд і.с. 31-34 т.1).
Вироком військового місцевого суду Черкаського гарнізону від 24.01.2009 року ОСОБА_1 оправдано в зв`язку з недоведеністю його участі у вчиненні злочину (т.1 а.с. 114-128).
Ухвалою військового апеляційного суду Центрального регіону України
і правдувальний вирок військового місцевого суду Черкаського гарнізону від 24 січня 2009 я жу відносно ОСОБА_1 залишено без змін (т.1 а.с. 129-135).
Ухвалою Верховного Суду України від 11 листопада 2009 року виправдувальний вирок ііськового суду Черкаського гарнізону відносно ОСОБА_1 залишено в силі (т.1 а.с. 137-139).
Отже позивач ОСОБА_1 перебував під слідством та судом 6 років 7 місяців та 7 днів.
Згідно п.1 ст. 1, п.5 ст. З Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої і омадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду»
1001.12.1994 року підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок ^законного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і имання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду ишнальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного исторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, наведених у ст. 1 цього закону випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, і вданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури суду» розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, ітановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування : і слідством чи судом провадиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру робітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.
Законом України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної лати», який набрав чинності 05.11.2009 року розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2010 іку становить 869грн.
Враховуючи період перебування ОСОБА_1 під слідством та судом - 6 років 7 місяців і 7 іів, розмір відшкодування моральної шкоди не може бути меншим ніж 68651грн. (869x79 ісяців). Однак зважаючи на те, що позивач ОСОБА_1 9 діб перебував під вартою, за вироком ду його було позбавлено спеціального звання - капітан і даний вирок, як той що набрав «сонної сили після його апеляційного перегляду перебував на виконанні у Миргородському іжрайонному відділі кримінально-виконавчої інспекції УДДУ ПВП в Полтавській області, в мешканні ОСОБА_1 було проведено обшук, крім того він зазнав інших негативних впливів наслідок притягнення до кримінальної відповідальності, зокрема не міг приділити належної заги вихованню сина, не міг належним чином утримувати свою сім`ю, що все вимагало від ього додаткових зусиль для організації свого життя, розмір відшкодування моральної шкоди іід встановити в розмірі 185 620 гривень.
Головне управління Державного казначейства України в Полтавській області не є шедшим відповідачем по справі, а тому не може нести відповідальності за позовом ОСОБА_1 .
Керуючись ст.ст. 10; 11; 60; 208; 214; 215; 218 ЦПК України; ст.ст. 15; 16; 23; 1176 ЦК України, коном України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними ими органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», суд, -
вирі иі и в :
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з державного бюджету шляхом списання коштів з рахунку Державного вначейства України на користь ОСОБА_1 185620 грн. (сто вісімдесят п`ять [сяч шістсот двадцять гривень) моральної (немайнової) пжоди.
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Державного вначейства України в Полтавській області відмовити.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Миргородський іськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляціїїне оскарження протягом 10 днів з дня його іоголошення та подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 20 днів після подання заяви про шляційне оскарження.
Суддя: