Галицький районний суд Івано-Франківської області
Справа № 2-779/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2010 року Галицький районний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючого судді Клюби В. В.

секретарів Целюпи А. Б., Борисевич Н. В.

з участю: представника позивача ОСОБА_1 3.

особи, яка надає правову допомогу позивачу ОСОБА_2

представника відповідача (Бурштинської міської ради) ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

особи, яка надає правову допомогу відповідачу ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Галичі справу за позовом ОСОБА_6 до Бурштинської міської ради Галицького району, ОСОБА_4 про визнання незаконним рішення Бурштинської міської ради від 05 квітня 2007 року в частині передачі ОСОБА_4 у власність земельної ділянки в урочищі «Біля Новака» у с.Вигівка Галицького район' для ведення особистого селянського господарства та недійсним державного акту про право приватної власності на земельну ділянку, -

у с т а н о в и в:

ОСОБА_6 3. И. звернувся до суду з позовом і просить визнати рішення Бурштинської міської ради Галицького району від 05 квітня 2007 року «Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам м. Бурштина та с. Вигівка» в частині передачі ОСОБА_4 у власність земельної ділянки в урочищі «Біля Новака» у с. Вигівка Галицького району для ведення особистого селянського господарства та Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №844911, виданий 13 грудня 2007 року про право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,4902 гектара для ведення особистого селянського господарства по вул. Перемоги у с. Вигівка Галицького району Івано - Франківської області недійсними.

Позивач посилається на ті обставини, що рішенням Бурштинської міської ради від 05 квітня 2007 року відповідачу ОСОБА_4 передано у власність земельну ділянку в урочищі «Біля Новака» для ведення особистого селянського господарства. Проте даною земельною ділянкою у розмірі 0,15 гектара він користувався з 1985 року. У грудні 2009 року він отримав рішення Бурштинської міської ради про надання згоди на виготовлення технічної документації, проте не зміг здійснити процедуру приватизації земельної ділянки, оскільки йому стало відомо, що ОСОБА_4 приватизувала земельну ділянку в тому числі і ту ділянку, яка закріплена за ним. При цьому відповідач ОСОБА_4 в ході приватизації земельної ділянки і отримання погодження від сусідів, пояснювала їм, що приватизовує свої городи. Особи, які підписали погодження, не усвідомлювали, що до складу приватизованої ОСОБА_4 земельної ділянки входить ще дві ділянки, які перебували у його (позивача) користуванні та у користуванні ОСОБА_7. Тобто міська рада при прийнятті оспорюваного рішення порушила положення ст. ст. 116, 118 Земельного кодексу України щодо передачі громадянам у власність земельних ділянок, які перебувають у їхньому користуванні відповідно до поданої органу місцевого самоврядування заяви. Таким чином внаслідок прийняття Бурштинською міською радою оспорюваного рішення та видачі ОСОБА_4 Державного акту про право приватної власності на земельну ділянку порушено його право на безоплатну приватизацію землі.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги і пояснила, що позивач отримав спірну земельну ділянку у розмірі 0,15 гектара двадцять пять років тому від колективного господарства і увесь час користувався нею. Приблизно три роки тому дружина позивача дозволила батькові відповідача посадити на цій земельній ділянці картоплю. У 2010 році після звернення до Бурштинської міської ради з приводу отримання у власність земельної ділянки в порядку безоплатної приватизації, позивач дізнався, що земельна ділянка передана у приватну власність відповідачу. Після звернення позивача до відповідача ОСОБА_4 з приводу повернення земельної ділянки, остання відмовилася це зробити добровільно, тому просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач позову не визнала і пояснила, що позивач попросив її матір, щоб вона помінялася з ним городами, оскільки його (позивача) город знаходиться ближче до її господарства, а город її (відповідача) матері ближче до господарства позивача. У 200" році вона звернулася до Бурштинської міської ради з приводу отримання у приватну власність земельної ділянки, в свою чергу позивач та його дружина самі пропонували їй (відповідачу) приватизувати цей город. На підставі рішення міської ради вона отримала Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку і жодних конфліктів з позивачем у неї не було, а у червні 2010 року до неї приїхала донька позивача і погрожувала забрати приватизовану земельну ділянку. Вважає, що позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Представник Бурштинської міської ради пояснила в судовому засіданні, що вона особисто не приймала участь в обмірах земельних ділянок при приватизації і дізналася вона про це після того, як до неї звернулися сторони. Щодо обліку земельних ділянок, які перебувають у користуванні жителів с. Вигівка Галицького району, він здійснюється на підставі зошиту реєстрації. Обмін земельними ділянками між сторонами відбувся усно, без погодження із землевпорядною службою та Бурштинською міською радою і документального оформлення.

Вислухавши в судовому засіданні доводи сторін та представників сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, представлені сторонами на обгрунтування своїх доводів та заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підставні і підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що позивач та відповідач ОСОБА_4 є відповідно користувачем та власником земельних ділянок у с. Вигівка Бурштинської міської ради Галицького району. Згідно обліково - реєстраційних даних Бурштинської міської ради у користуванні позивача перебувала земельна ділянка в урочищі «Коло Новака», площею 0,13 гектара. Відповідачу передано у приватну власність земельну ділянку на підставі рішення Бурштинської міської ради №8.1/10 - 07 від 05 квітня 2007 року і видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,4902 гектара в тому числі і земельну ділянку в урочищі «Коло Новака». При цьому згідно з рішенням Бурштинської міської ради №9.2/30 - 09 від 23 грудня 2009 року позивачу надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,15 гектара в урочищі «Коло Новака».

Наведені факти підтверджуються поясненням сторін в судовому засіданні; витягом з рішення Бурштинської міської ради від 23 грудня 2009 року; копією обліково - реєстраційних документів; довідкою Бурштинської міської ради №210 від 08 липня 2010 року; рішенням Бурштинської міської ради №8.1/10 від 05 квітня 2007 року та списком громадян, яким згідно рішення міської ради передано у приватну власність земельні ділянки за цільовим призначенням; Технічним звітом по видачі державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства; копіями особових рахунків господарств позивача та відповідача ОСОБА_4

І.; Державним актом на право власності на земельну ділянку Серії ЯЕ №844911, вданого 13 грудня 2007 року;

Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 дали показання в судовому засіданні, що у 2002 році позивач та відповідач ОСОБА_4 помінялися городами у 2002 році і з того часу ОСОБА_4 користується городом «Коло Новака». Крім цього свідок ОСОБА_12 пояснив, що позивач сам просив відповідача ОСОБА_4 помінятися з ним городами.

Згідно показань свідка ОСОБА_13 вона на пропозицію позивача помінялася з ним городами. Пізніше віддала цей город своїй доньці - позивачу по справі. Обмін відбувся у 2002 році і жодних розмов про повернення городів не було, доки не приїхала донька позивача.

Як вбачається з показань свідка ОСОБА_14 до неї прийшла ОСОБА_4 і сказала, що приватизовує хату, сад, а так як вона сказала, що їй необхідно її (ОСОБА_14 А.) підпис, вона підписала. Про обмін їй нічого не відомо, проте відомо, що цим городом користувався позивач.

Свідок ОСОБА_15 дала показання суду, що позивач та члени його сімї уже двадцять пять рів користуються городом, який ОСОБА_4 приватизувала і про обмін їй нічого конкретно не відомо.

Відповідно до показань свідків ОСОБА_4 Г С. та ОСОБА_16 городи виділялися людям колгоспом за обробіток буряка у 1083 - 1984 роках. В урочищі «Коло Новака» отримали городи позивач та ОСОБА_7.

Слід зазначити, що статтями 12, 33 Земельного кодексу України передбачено передачу безоплатно у власність громадян земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства у межах норми, визначених Земельним Кодексом України. Повноваження по наданню земельних ділянок у власність відповідно до ст. ст. 12, 116 Земельного кодексу України належить зокрема міським радам.

Згідно ст. 118 Земельного кодексу України передача громадянам у власність земельних ділянок, які перебувають у їхньому користуванні здійснюється на підставі заяви згідно з рішенням, зокрема міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Оцінюючи досліджені у справі докази, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_4 передано у приватну власність земельну ділянку, яка перебувала у користуванні позивача, чим порушено права позивача на користування земельною ділянкою, а також передбачене ст. ст. 118, 120 Земельного кодексу України право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки внаслідок прийняття міською радою рішень про безоплатну передачу відповідачу у приватну власність земельної ділянки та видачі їй Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку.

Способи захисту прав громадян на земельні ділянки визначені ст. 152 Земельного кодексу України і передбачають рівні умови захисту прав на землю, право вимагати усунення порушень свого права шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав.

Згідно із ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи, щодо володіння чи користування земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Тобто відновлення прав позивача можливе у зазначений ним спосіб.

Суд не враховує доводи відповідача ОСОБА_4 щодо обміну земельними ділянками з позивачем, оскільки земельні ділянки перебувають у власності територіальної громади с. Вигівка Галицького району, від імені якої діє Бурштинська міська рада і з приводу такого обміну міська рада будь - яких рішень не приймала.

Тому вимоги є обґрунтованими і в зв'язку з вищевикладеним та із наведених у позовній заяві підстав підлягають до задоволення в повному об'ємі.

З відповідача слід стягнути в доход держави судовий збір у розмірі 8 гривень 50 коп. у відповідності до обсягу предявлених позовних вимог та ст. З Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» № 7 - 93 від 21 січня 1993 року.

На підставі вищевикладеного, ст. ст. 12, 22, 33, 116, 118, 120, 152, 155 Земельного кодексу України, керуючись ст. ст. 88, 209, 213 -215, 223 ЦПК України суд, -

В и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Рішення Бурштинської міської ради Галицького району від 05 квітня 2007 року «Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам м. Бурштина та с. Вигівка» в частині передачі ОСОБА_4 у власність земельної ділянки в урочищі «Біля Новака» у с. Вигівка Галицького району для ведення особистого селянського господарства та Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №844911, виданий 13 грудня 2007 року про право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,4902 гектара для ведення особистого селянського господарства по вул. Перемоги у с. Вигівка Галицького району Івано - Франківської області визнати недійсними.

Стягнути із ОСОБА_4 в доход держави 8 гривень 50 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Івано - Франківської області протягом десяти днів з часу проголошення рішення через Галицький районний суд.

Суддя: ОСОБА_17