Справа № 2-296/2010
Провадження № б/н
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2010 року. Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Сивоконь Т.І.

при секретарі Комерзан Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари справу за позовом ОСОБА_1 до Борисівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на житловий будинок,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок, що залишився після смерті ОСОБА_2, посилаючись на наступні обставини. 30 червня 2008 року в лікарні м.Білгород-Дністровський, де тимчасово лікувався, помер ОСОБА_2, після смерті якого в с.Борисівка Татарбунарського району Одеської області по вул.Лиманська,50 залишився житловий будинок, який ОСОБА_1 має право успадкувати, згідно заповіту від 04 квітня 2008 року.

Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено в звязку, з тим, що у померлого відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок. Оскільки заповіт не був відмінений та позивач від прийняття спадщини в установленому законом порядку не відмовлявся, він змушений був звернутись до суду з даною позовною заявою.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представник Борисівської сільської ради до судового засідання не зявився, згідно надісланої до суду заяви голова сільської ради позовні вимоги визнав, просив справу розглянути без участі представника сільської ради.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу, яка передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення та доводи учасників процесу, дослідивши матеріали справи та згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

З копії свідоцтва про смерть серії І-ЖД №154937 (а.с.5) вбачається, що ОСОБА_2 помер 30 червня 2008 року.

Із копії заповіту від 04.04.2008 року (а.с.6) видно, що ОСОБА_2 належне йому майно після своєї смерті заповів ОСОБА_1.

Із копії технічного паспорту на будинок № 50 по вул.Лиманській в с.Борисівка Татарбунарського району (а.с.7) вбачається, що у вказаних документах відсутні відомості про власника, що підтверджує відсутність правовстановлюючого документу на вказане нерухоме майно.

Згідно довідки МБТІ від 27.11.2009 року (а.с.8) вбачається, що вартість спадкового житлового будинку з будівлями та спорудами по вул.Лиманська,50 в с.Борисівка Татарбунарського району Одеської області складає 28 449 грн.

Довідкою, виданою Борисівською сільською радою Татарбунарсько-го району за №9 від 15.01.2010 р.(а.с.9) підтверджується, що ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, був зареєстрований та проживав ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відмова державного нотаріуса Татарбунарського району (а.с.10) свідчить про неможливість видачі свідоцтва про право власності на будинок, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок на імя спадкодавця.

З копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.13-15) вбачається, що заповіт складений 04.04.2008 року ОСОБА_2 та посвідчений Татарбунарською державною нота-ріальною конторою був зареєстрований в Єдиному спадковому реєстрі. Заповіт є чинним. За заявою спадкоємця була відкрита спадкова справа №439/09, спадкоємців, які б мали обовязкову частку у спадщині не виявлено.

В силу ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що будинок, розташований по вулиці Лиманській ,50 в с.Борисівка Татарбунарського району Одеської області належав при житті ОСОБА_2, а позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом.

За таких обставин, суд вважає, що за ОСОБА_1 повинно бути визнано право власності на будинок з будівлями та спорудами, які розташовані по вул.Лиманській,50 в с.Борисівка Татарбунарського району Одеської області, що залишилися після смерті ОСОБА_2

Керуючись ст.ст.58-60,130,174, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1233 ,1235 ЦК України суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Борисівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про ви-знання права власності на житловий будинок - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з будівлями та спорудами, розташованими по вул.Лиманській,50 в с.Борисівка Татарбунарського району Одеської області, що залишилися після смерті ОСОБА_2, який помер 30 червня 2008 року.

Рішення Татарбунарського районного суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Татарбунарський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги , або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя Сивоконь