Яготинський районний суд Київської області
____________________________________________________________________
РІШЕННЯ

іменем України

6 грудня 2010 року Яготинський районний суд

Київської області, в складі;

Головуючого судді Карпович В.Д.

При секретарі Кудіновій І.М.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготині, справу за позовом Публічно Акціонерного товариства ОСОБА_1 банк „ Приватбанк до ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет застави, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ „ Приватбанк про визнання частково недійсним положень кредитного договору.

Встановив:

В позові до суду ПАТ КБ „ Приватбанк вказав, що відповідно до укладеного кредитного договору від 4.09. 2006 року між ними та ОСОБА_2, останній отримав кредит в розмірі 59768,08 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2.2 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 6.09. 2011 року.

В звязку з порушенням вимог даного договору відповідачем, станом на 9.09. 2001 року виникла заборгованість в розмірі 65008, 51 грн., яка складається; із

36006, 80 грн. - заборгованість за кредитом, 18873, 10 грн. - заборгованість о процентам за користування кредитом, 1037, 35 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 5519,43 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов2язань за договором, т штрафи відповідно до у мов договору, 500 грн. - штраф / Фіксована частина / та 3071 , 83 грн. - штраф / процентна складова/.

В рахунок забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, вони із відповідачем 4.09. 2006 року уклали договір застави рухомого мана. Згідно договору застави, відповідач надав в заставу автомобіль „ Ланос, рік випуску 2006, тип ТЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить відповідачу ОСОБА_2

Посилаючись на вимоги ст.. 19 Закону України „ Про заставу, просили:

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 4.09. 2006 року в розмірі 65008, 51 грн., звернути стягнення на предмет застави „ автомобіль ДАВЕОО, модель „ Ланос, 2006 року випуску, який належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2, шляхом продажу даного а автомобіля ними, з укладенням від імені відповідача договору купівлі продажу будь яким способом з іншою особою - покупцем, зі зняттям автомобіля з обліку в органах ДАІ, та наданням їм всіх повноважень необхідних для здійснення продажу.

В зустрічному позові ОСОБА_2 вказав, що відповідно до умов Кредитного договору, кредитні кошти видавались в розмірі 47435 грн на придбання автомобіля та 12333,10 грн. на сплату страхових платежів згідно договорів страхування, із сплатою відсотків за користування кредитує розмірі 1,25 % на місяць, що складає 15% річних..

До березня 2009 року обовязки передбачені Кредитним договором, він виконував належним чином..

8.01. 2009 року, від банку надійшло повідомлення про підвищення річних відсотків із 15 до 21,48%. Проте, в позові до суду банк вказав, що процентна ставка за Кредитним договором була збільшена з 1.02. 2009 року з 15 % до 26.40%..

Умова договору передбачена п.п. 2.3.1 п. 2.3 Кредитного Договору про право банку збільшувати розмір відсоткової ставки в односторонньому порядку є нікчемною з 9.01. 2009 року, та не створює для сторін цієї угоди ніяких юридичних наслідків, а тому процентна ставка за Кредитним договором повинна залишатися без змін до повного виконання всіх умов обома сторонами Договору.

Просив:

Визнати незаконним збільшення банком процентної ставки за користування кредитом за Кредитним договором від 4.09. 2006 року.

Визнати частково недійсним п.п. 2.1.1 п. 2.3 Кредитного договору від 4.09. 2006 року, укладеного між ним та ПАТ КБ „ Приват Банком, в частині права банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування Кредитом при зміні конюнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме; зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10 % у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного Договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті.

Зобовязати відповідача провести нарахування процентів за користування ним кредитом з 1.02. 2009 року, відповідно до умов п.п. 1.1 та п.1 Кредитного договору від 4.09. 2006 року, в розмірі 1,25% щомісячно.

В судові засідання які неодноразово відкладались на підставі письмових заяв представника ПАТ КБ „ Приватбанк / доручення на участь в судовому засіданні видане на імя керуючого Яготинський відділенням філії „ Київського ГРУ „ ЗАТ КБ „ Приватбанк ОСОБА_3М./, останній в судові засідання призначені до розгляду на 19.11, 1 та 3 грудня не зявлявся. В заявах до суду кожного разу просив відкласти розгляд справи посилаючись на поважність причин, проте доказів цьому до суду жодного разу не надав.

Представник ОСОБА_2, його дружина ОСОБА_2 позов ПАТ КБ „ Приватбанк не визнала. Зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ КБ „Приватбанк, підтримала.

В судовому засіданні встановлено слідуюче:

Відповідно до кредитного договору від 4.09. 2006 року, укладеного між ПАТ КБ „ Приватбанк та ОСОБА_2,

п. 1.1- банк зобовязався надати ОСОБА_2 кредитні кошти, шляхом перерахування на відкритий у філії „ Розрахунковий центр Приватбанку поточний рахунок АФ Бровари Авто Українська автомобільна корпорація на строк з 4. 09. 2006 року по 5.09. 2011 року включно, у вигляді не поновлювальної кредитної лінії в розмірі 47 435 грн. на наступні цілі;

47 435 грн. на купівлю автомобіля, та 12 333, 10 грн. на сплату страхових платежів в порядку передбачених п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, із сплатою за користування Кредитом відсотків в розмірі 1,25% на місять на суму залишку заборгованості за Кредитом і винагорода за надання фінансового інструменту в розмірі 0,00% від суми кредиту в момент надання кредиту щомісяця. В період сплати в розмірі 0,20% від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11 даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 даного Договору.

п.1.3- Забезпечення виконання позичальником зобовязань за даним договором виступає застава автомобіля „ ДАВЕОО Ланос, а також всі інші види застави.

п. 2.3 - ОСОБА_1 має право

п. 2.3.1- в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування Кредитом, при зміні конюнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме; зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10 % у порівнянні з курсом долара США до гривні встановленого НБУ на момент укладення даного Договору.зміні облікової ставки НБУ, зміні розміру відрахувань у страховий / резервний / фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті по статистиці НБУ /

При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки.

Листом від 6.01. 2009 року, банк посилаючись на пп. 2.3.1 п. 2.3 / Кредитного договору / повідомив позичальника про зміну відсоткової ставки, яка буде складати 26,40% на рік, із 1.02. 2009 року.

Після отримання даного повідомлення позичальник не погоджуюсь з підвищенням відсоткової ставки, продовжував сплачувати відсотки в розмірах передбачених в Кредитному договорі.

Вважаючи дії банку в цій частині незаконними, ОСОБА_2 звернувся із листом до Національного банку України з проханням дати юридичну оцінку діям банку.

В листі - відповіді Національного банку України, вказано про недопустимість в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу.

Разом з тим, банк не зважаючи на незаконність підвищення відсоткової ставки нарахував суму заборгованості з врахуванням підвищеного розміру відсотків.

Разом з тим, незважаючи на згоду позичальника / пп.2.3.1. п. 2.3 Договору / на наявність подібних умов договору при його укладенні, дії з боку кредитора щодо підвищення процентної ставки на думку суду підлягають оцінці в кожному конкретному випадку в контексті положення ст. 652 ЦК України та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затв. Постановою Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 про те, що банки мають право ініціювати зміну процентної ставки за кредитом лише в разі настання події, незалежної від волі сторін договору, яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів банку, та банки не мають права змінювати процентну ставку за кредитом в звязку з волевиявленням однієї зі сторін. Тобто зміна процентної ставки, виходячи з цього, можлива лише у разі істотної зміни обставин, проте не кожна обставина, передбачена договором може вважатися такою, оскільки сама по собі істотність передбачає зміну обставин настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали його на інших умовах.

В своєму листі адресованому позичальнику про підвищення процентної ставки, банк не вказує конкретну причину яка привела до підвищення процентної ставки, а дереліковує підстави вказані в пп. 2.3.1. п.2.3 Кредитного Договору. Крім цього, банк не надав доказів про настання підстав для підвищення процентної ставки.

Таким чином суд вважає збільшення банком процентної ставки за користування кредитом, незаконним, а тому п.п. 2.3.1 п.2.3 Кредитного Договору в цій частині, є :-:едійсними.

Відповідно до ст.. 627 ЦК України, згідно до ст.. 6 цього Кодексу, сторони є зільними в укладенні договорі, виборі контрагентів та визначенні умов договору з рахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв : дового обороту, вимог розумності та с справедливості.

Відповідно до ч. З ст. 1056-1 ЦК України, умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку, є нікчемною.

Відповідно до ч.2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його -т дійсність встановлена законом / нікчемний правочин /. У цьому разі визнання такого :тізо чину недійсним суду не вимагається.

Відповідно до ст.. 203 ЦК України, зміст право чину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. а також моральним засадам суспільства.

В зустрічному позові позивач вважаючи незаконним збільшення банком процентної ставки, посилаючись при цьому на вимоги ст.. 652 ЦК України, додатково посилається і на вимоги Закону України „ Про захист прав споживачів

. Разом з тим суд вважає, що застосування Закону України «Про захист прав споживачів» до спорів, які виникають з кредитних правовідносин, можливе в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору.

Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору на думку суду, цей закон не може застосовуватись, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство в системі кредитування.

Стосовно вимог ПАТ КБ „ Приватбанку про звернення стягнення на рухоме майно, то відповідно до ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим законом.

Обтяження рухомого майна реєструється в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом (ст. 11).

Позивач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобовязаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження (ст. 25).

Дані дії ПАТ КБ „ Приватбанком, виконані не були.

Тому суд вважає, що вимоги ПАТ КБ „Приватбанк про звернення стягнення на предмет застави / автомобіль / є безпідставні, а тому в їх задоволенні необхідно відмовити.

Керуючись

ст.. ст.. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.. ст.. 203, 215, 627, 1055, 1056-1 ЦК України, суд-

ВИРІШИВ:

В позові ПАТ КБ „ Приватбанк до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави, відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ КБ „ Приватбанк про визнання незаконним збільшення процентної ставки за користування кредитом, задоволити.

Визнати незаконним збільшення Публічно Акціонерним Товариством ОСОБА_1 „Приватбанк, процентної ставки за користування кредитом за Кредитним договором від 4.09. 2006 року, укладеним між ПАТ КБ „ Приватбанк та ОСОБА_2.

Визнати частково недійсним п.п. 2.3.1 п.2.3 Кредитного договору від 4.09. 2006 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ КБ „ Приватбанк, в частині права ПАТ КБ Приватбанк в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування Кредитом при зміні конюнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме; зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні встановленого НБУ на момент укладення даного Договору; зміні облікової ставки НБУ, зміні розміру відрахувань у страховий / резервний / фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті.

Зобовязати ПАТ КБ „ Приватбанк провести нарахування процентів за користування ОСОБА_2 кредитом з 1.02. 2009 року, відповідно до умов п.п. 1.1 та п.1 Кредитного договору від 4.09. 2006 року укладеного між ПАТ КБ „ Приватбанк та ОСОБА_2, в розмірі 1,25% на місяць.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Карпович В.Д.