АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
категорія- поділ майна Доповідач - Карімова Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2010 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного

Харківської області в складі:

головуючого Карімової Л.В.

суддів Ізмайлової Г.Н.,

ОСОБА_1,

при секретарі Коршун І.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 22 жовтня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 зли Григоровича до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя а житлово-будівельний кооператив „Надія про поділ майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2008 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, посилаючись на припинення між ними шлюбно-сімейних відносин з року та роздільне проживання.

Не заперечуючи проти цього позову, ОСОБА_3 у жовтні 2008 року звернулася до із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про розділ майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Просила визнати за нею на підставі ст.ст. 60,62,68 СК України, право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в с.м.т. Солоницівка Дергачівського району Харківської області.

Посилалася на те, що зазначена квартира була придбана під час зареєстрованого шлюбу з ОСОБА_2 за сумісні кошти.

ОСОБА_2 зустрічний позов визнав частково, не заперечував проти визнання за ОСОБА_3 права власності на 29/100 частин вказаної квартири, оскільки кошти на її (бання в сумі 3500 крб. йому надала матір.

Представник третьої особи - ЖБК « Надія» просив розглянути справу за його /тності.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 22 жовтня 2010 позовні вимоги сторін по справі задоволено в повному обсязі: розірвано шлюб між шко М.Г. та ОСОБА_3і. і за останньою визнано право власності на 1/2 частину тири № 27 в будинку №5 по вулиці 70 років Жовтня в с.м.т. Солоницівка ачівського району Харківської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити вказане рішення районного суду :тині вирішення питання про поділ майна - спірної квартири, визнавши за ОСОБА_2 право власності на 29М00 частини цієї квартири.

Посилається на те, що рішення суду про задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 є незаконним, необгрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального права.

Зазначає, що районним судом не враховані пояснення свідків: ОСОБА_4, щенко Н.О., ОСОБА_5 щодо передачі йому 09.07. 1985 року матірю грошей в сумі ) крб., з яких він 25.07.1985 р. зробив перший внесок у сумі 2900 крб. до ЖБК «Надія».

Вважає, що судом при цьому порушені вимоги п.9 Заключних та перехідних положень та п.4 ст. 719 ЦК України.

Посилається й на те, що фактичний розподіл майна між ним та ОСОБА_3 відбувся ще у 1995 році, коли спірна квартира в цілому була ним приватизована відповідачка не претендувала на це житло, в ньому не проживала з 2004 року та оплату за ього та комунальні послуги не провадила.

В іншій частині вказане рішення суду не оскаржено.

Вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується дослідженими ним юказами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі з 07 жовтня 1976 року, роживали та були зареєстровані в спірні й квартирі з 1988 року.

Зазначена двокімнатна ізольована квартира АДРЕСА_2 в с.м.т. Солоницівка Дергачівського району Харківської області зареєстрована в іілому за ОСОБА_2 на підставі реєстраційного посвідчення, виданого Дергачівським ііжміським бюро технічної інвентаризації (МБТІ) 11.10.1995 р. на підставі довідки ЖБК ОСОБА_4» від 06.10.1995 р. № 15, згідно якої вартість квартири складала 8428 крб., перший внесок був у травні 1986 р. у сумі 2900 крб., а останній внесок сплачений у травні 1992 р. і сумі 4775 руб.

Сплата ОСОБА_2 першого внеску до ЖБК «Надія» в сумі 2900 крб. підтверджується квитанцією серії ОТ № 282626 від 25.07.1985 р.

Ухвалюючи рішення про задоволення зустрічного позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що спірна квартира за вказаною адресою є спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_3, яке придбане ними під час шлюбу та на сумісні кошти і право власності сторін на цю квартиру є рівним.

При цьому доказів для застосування підстав, передбачених частинами 2 та 3 ст. 70 Ж України матеріали справи не містять.

Судова колегія вважає, що такі висновки суду ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах ст.ст. 60,61,63,70 СК України.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що між подружжям мав місце фактичний розподіл майна ще у 1995 році не підтверджується документально та іншими належними а допустимими письмовими доказами.

Судова колегія вважає також безпідставними й доводи апеляційної скарги щодо порушення районним судом норм матеріального права.

Судом першої інстанції відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України дана правильна правова оцінка доводам ОСОБА_2 про те, що його матір 09.07. 1985 року особисто вдала йому в дар 3500 крб. для придбання кооперативної квартири, оскільки такі обставини мають буди підтверджені певними засобами доказування і відповідно до ч.2 гг. 59 ЦПК України не можуть підтверджуватися тільки поясненнями свідків.

Посилання в апеляційній скарзі на необхідність застосування до вказаних правовідносин вимог п.9 Заключних та перехідних положень та п.4 ст. 719 ЦК України, є також безпідставними, оскільки відповідно до вимог ч.2 ст. 243 ЦК України, яка діяла на час зазначених апелянтом обставин, договір дарування був тільки реальним і тому зазначені правовідносини вже не діяли на час набрання чинності ЦК України 2004 р.

Судова колегія вважає, що рішення районного суду в оскаржуваній ОСОБА_2 частині ухвалене з дотриманням вимог матеріального та процесуального прача, що є підставою відповідно до ст. 308 ЦПК України для відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303,304, п. 1 ч.І ст. 307, ст. 308, ст.ст. 313, 314, 315, 317, 319,

24 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 22 жовтня 20110 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: