Старобільський районний суд Луганської області
Справа № 2-1966
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М УКРАЇНИ

(повний текст)

16 вересня 2010 року. Старобільський районний суд

Луганської області

у складі: головуючого судді Озерова В.О.,

при секретарі Туловової А.С.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Старобільську цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування при Старобільській районній державній адміністрації Луганської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

встановив:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування при Старобільській районній державній адміністрації Луганської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що 14 серпня 2009 року померла його донька ОСОБА_5. На випадок своєї смерті, ОСОБА_5 заповіт не залишила. Позивач вважає, що він є спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 Відповідач ОСОБА_2 є законним представником малолітніх ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, які є спадкоємцями після смерті ОСОБА_5, оскільки їх матір ОСОБА_8 (донька померлої), 14 серпня 2009 року померла. Відповідач не дає згоди на прийняття позивачем спадщини. Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_5, немає. Її чоловік ОСОБА_9, 25 червня 2010 року помер. Позивачу стало відомо, що ОСОБА_5 була власницею домоволодіння, розташованого за адресою: вул. Пирогова, буд. 8 м. Старобільськ Луганської області. В установлений законом шестимісячний термін, позивач не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини по причині його незадовільного стану здоровя у період прийняття спадщини. Трагічна смерть доньки, стала для нього великою психологічною травмою та суттєво вплинула на його стан здоровя. Більш того, він є особою літнього віку, і після смерті доньки, не міг відразу отямитися після психологічного шоку. Також, віддаленість його місця проживання від місця відкриття спадщини, стала для нього перепоною для подачі ним заяви про прийняття спадщини у місці відкриття спадкового майна після смерті доньки. Коли позивач звернувся до приватного нотаріуса з питань оформлення спадкових прав на майно доньки ОСОБА_5, зясувалось, що ним було пропущено строки для прийняття спадщини. У звязку з цим, нотаріус відмовив позивачу у вчинені нотаріальної дії. Подання цієї заяви, позивачу необхідно для реалізації його прав на спадкове майно за законом після смерті ОСОБА_5, померлої 14 серпня 2009 року.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала у повному обсязі та просила суд визначити ОСОБА_4 додатковий строк, терміном два місяці, достатній для подання зави про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5, яка померла 14 серпня 2009 року.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні, позовні вимоги позивача не визнав у повному обсязі, пояснивши, що дійсно позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї доньки ОСОБА_5, яка померла 14 серпня 2009 року. Однак, як всякий із спадкоємців, свою волю, направлену на прийняття спадщини, повинен був виразити шляхом подачі у відповідності до ст. 1269 ЦК України, заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Оскільки позивач ОСОБА_4 зі спадкодавцем ОСОБА_5 постійно не проживав і не міг фактично прийняти спадщину, то у відповідності до ст. 1270 ЦК України, заява про прийняття спадщини повинен був подати у шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця. Цей строк може бути продовжений (встановлений додатковий строк для прийняття спадщини), тільки судом. Позивач, в якості причини пропуску вищевказаного строку послався на свій незадовільний стан здоровя, незадовільний моральний стан, викликане смертю доньки та віддаленість місця його проживання від місця відкриття спадкового майна, на що відповідач не згоден і вважає ці причини не поважними. При таких обставинах, позивач вважає, що у суду немає ніяких підстав для задоволення позову ОСОБА_4

Представник третьої особи органу опіки та піклування при Старобільській районній державній адміністрації Луганської області ОСОБА_3, у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні показала, що після смерті дружини позивача ОСОБА_4, у нього погіршилося здоровя, думали, що зійде с розуму. Викликали лікарів в с. Рогове, але обслуговування в селі не дуже гарне, погано їздить швидка допомога. А після смерті доньки ОСОБА_5 та онуки ОСОБА_8, зовсім зліг. Після цього, його він став мешкати у своєї доньки ОСОБА_1 представника позивача за позовом, яка мешкає в м. Старобільську Луганської області. Бо, якщо з її батьком щось трапиться, швидка допомога швидше приїде. Позивач дуже довго хворів і довго його лікували, деякий час він зовсім не ходив. Медична сестра приходила до нього додому і обслуговувала його вдома. Розмов про спадщину не було.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні показала, що позивач ОСОБА_4 дуже хворий чоловік літнього віку, йому 80 років. Він поховав свою жінку, потім зразу трагічно померли його донька і онука. Він зліг, не міг перенести таких втрат. В звязку з поганим медичним обслуговуванням в с. Рогове, позивача перевезли у м. Старобільськ до доньки ОСОБА_1. Розмови, щоб написати заяву в нотаріальну контору були, але позивач не міг, тому що хворів, не міг вставати з ліжка. Він хотів, щоб все дісталося дітям покійної онуки ОСОБА_8. Стало легше позивачу тільки три місяці потому. Два місяці потому, знов смерть у сімї помер онук у тридцяти річному віці. Позивач не може перенести цих втрат.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні показала, що вона мешкає по-сусідству з донькою позивача ОСОБА_1 на протязі семи років. В день смерті доньки і онуки позивача, він був дуже в поганому стані, був приголомшливий подіями трагічної смерті доньки і онуки. Позивач знаходився у своєї доньки ОСОБА_1. До нього постійно приходила медична сестра і лікарі, надавали йому медичне обслуговування вдома. Коли свідок приходила до ОСОБА_1, вона допомагала з навчання дітей, які залишилися після смерті онуки ОСОБА_8, вона бачила позивача, який лежав на животі на ліжку або сидів навприсядки, тому що йому так було легше. Який у нього діагноз свідок не знає. Позивачу стало легше влітку 2010 року, оскільки вона його перший раз побачила в тіні двору, він сидів. З зимній період, бачила позивача як він лежав на ліжку. У покійної доньки позивача - ОСОБА_5 був чоловік, який помер в червні 2010 року. Свідок думала, що спадкове майно залишиться після смерті його дружини саме йому.

Суд, вислухавши сторін, свідків, дослідивши матеріали справи вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Згідно копії свідоцтва про смерть, серії 1-ЕД № 220791, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Старобільського районного управління юстиції Луганської області, ОСОБА_5, померла 14 серпня 2009 року.

Згідно копії актового запису про народження № 49 від 21 листопада 1958 року, виданої заступником начальника Новопсковського районного управління юстиції начальником відділу реєстрації актів цивільного стану від 14 квітня 2010 року, видно, що в графі «відомості про батька» - позивач ОСОБА_4 записаний як батько ОСОБА_5.

Згідно копії свідоцтва про смерть, серії 1-ЕД № 220792, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Старобільського районного управління юстиції Луганської області, ОСОБА_8, померла 14 серпня 2009 року.

Згідно копії свідоцтва про смерть, серії 1-ЕД № 251045, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Старобільського районного управління юстиції Луганської області, ОСОБА_9, помер 25 червня 2010 року.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, позивач ОСОБА_4 є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї доньки ОСОБА_5, яка померла 14 серпня 2009 року, оскільки спадкоємці першої черги донька померлої - ОСОБА_8 та чоловік померлої ОСОБА_9, померли, що підтверджується свідоцтвами про їх смерть, і це не заперечувалось відповідачем у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Позивач ОСОБА_4 в установлений шестимісячний законом строк не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті доньки ОСОБА_5, померлої 14 серпня 2009 року, по причині його незадовільного стану здоровя у період прийняття спадщини.

В судовому засіданні представник позивача пояснила, що незабаром до смерті доньки та онуки позивача, померла його дружина ОСОБА_13. Потім трагічно загинули донька позивача ОСОБА_5 та онука ОСОБА_8, а після помер зять позивача - ОСОБА_9, який був чоловіком доньки позивача та батьком онуки позивача.

Всі ці події, стали для позивача великою психологічною травмою та суттєво вплинула на його стан здоровя. Він є особою літнього віку, і після смерті дружини, доньки, онуки та зятя, не міг відразу отямитися після психологічного шоку. Також, віддаленість його місця проживання від місця відкриття спадщини, стала для нього перепоною для подачі ним заяви про прийняття спадщини у місці відкриття спадкового майна після смерті доньки.

Суд вважає, що вищевказані причини не подання заяви про прийняття спадщини в установлений законом шестимісячний строк, є поважними та заважали позивачу у встановлений строк подати заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті доньки ОСОБА_5

Як вбачається з медичної картки хворого ОСОБА_4, видно, що він дійсно звертався 14 серпня 2009 року до лікаря невропатолога, де йому було поставлено діагноз: ДЕП (Дісциркуляційна енцефалопатія) ІІ ступеню; лікаря психіатра, де йому було поставлено діагноз: виражений астено-невротичний синдром. 5 вересня 2009 року та 17 березня 2010 року, він знов звертався до лікаря невропатолога, де йому було поставлено той же діагноз: ДЕП (Дісциркуляційна енцефалопатія) ІІ ступеню. За усіма зверненнями до лікарів, йому було призначено лікування.

Крім того, позивач ОСОБА_4 є чоловіком літної віку, оскільки згідно копії паспорту ЕН 510097, виданого Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області 24 липня 1997 року, він народився у 1930 році.

З листа, виданого Старобільською державною нотаріальною конторою Головного управління юстиції у Луганської області № 565/01-14 від 15 вересня 2010 року, вбачається, що згідно архівних даних у справах Старобільської державної нотаріальної контори спадкова справа щодо майна ОСОБА_5 та ОСОБА_8, померлих 14 серпня 2009 року, не заводилась, заяви від спадкоємців не надходили.

Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У звязку з цим, суд вважає за можливе визначити позивачу ОСОБА_4 додатковий строк, достатній для подання зави про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5, яка померла 14 серпня 2009 року.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 1272 ЦК України, ст. ст. 60, 212, 213, 215, 294 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування при Старобільській районній державній адміністрації Луганської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити у повному обсязі.

Визначити ОСОБА_4 додатковий строк, достатній для подання зави про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5, яка померла 14 серпня 2009 року, на протязі двох місяців з дня набрання чинності рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Луганської області через Старобільський районний суд шляхом подачі скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.О. Озеров