Апеляційний суд Івано-Франківської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2010 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого : Бойчука І.В.,

суддів: Вакарук В.М., Проскурніцького П.І.,

секретаря Сідорука А.О.,

сторін: представників ОСОБА_1; ОСОБА_2 та її представника;

представника Івано-Франківського міськвиконкому,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третіх осіб без самостійних вимог: комісії з питань поновлення прав реабілітованих та Івано-Франківського міськвиконкому про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом та виселення без надання іншого житла за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 30 липня 2010 року,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 30 липня 2010 року позов задоволено частково. Виселено ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1 з наданням іншого благоустроєного житла. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказала, що вона та члени її сімї в спірне житлове приміщення вселилися на підставі ордеру і з ними укладено договір житлового найму від 09.06.1993 року. У позивачки право власності на дане житло виникло у порядку спадкування від померлої ОСОБА_5, яка при житті була реабілітована, про що були

________________________________________________________________________________

Справа № 22-ц-4467/2010 р. Головуючий у 1 інстанції Островський В.М.

Категорія 44 Доповідач Бойчук І.В.

винесені відповідні рішення Івано-Франківського міськвиконкому. У всіх цих рішеннях зазначено, що обовязковою умовою є надання житла особам, які проживають у даному житловому приміщенні. З пояснень представника виконкому вбачається, що забезпечити її сімю благоустроєним житлом у порядку відселення, а не виселення, не було неможливим. Тому житлових прав померлої ОСОБА_5 ними не порушувалося.

Оскільки житло є зайнятим, то позивачка, як спадкоємець і маючи свідоцтво про право на спадщину, може звернутися з адміністративним позовом до органів місцевого самоврядування щодо виконання рішення про повернення майна чи відшкодування його вартості за неможливістю його повернення.

Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким провадження у даній справі закрити.

В засіданні апеляційного суду апелянтка та її представник підтримали доводи апеляційної скарги з мотивів, наведених у ній.

Вислухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 складається з двох кімнат житловою площею 30,81 кв. м. і надана ОСОБА_2 та членам її сімї на підставі рішення Івано-Франківського міськвиконкому від 13 липня 1988 року з видачею ордеру від 21 липня 1988 року, що стверджується зібраними по справі доказами.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що сімя ОСОБА_2 правомірно посилилася і займає спірну квартиру, а тому її неможливо висилити із квартири без надання іншого житлового приміщення, а тільки з наданням.

До такого висновку в мотивувальній частини рішення суд прийшов з урахуванням вимог чинного житлового законодавства та вимог Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні».

Проте таке твердження не може бути підставою для часткового задоволення позовних вимог щодо виселення ОСОБА_2 та членів її сімї з наданням іншого житла, оскільки позивачкою такої вимоги в суді не зявлялося. Нею до суду заявлено вимогу про виселення відповідачів без надання іншого житлового приміщення.

У відповідності до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданням відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін.

За таких підстав колегія суддів вважає, що суд вийшов за межі позовних вимог, а його твердження про те, що відповідачі можуть бути виселені зі спірного житлового приміщення з наданням іншого благоустроєного житла є підставою для відмови у позові ОСОБА_1 про виселення

Також судом у резолютивні частини не зазначено про відмову у задоволенні вимог про втрату відповідачами права на користування спірним житлом, тому і у цих вимогах позивачці слід відмовити, оскільки йдеться у даній справі про житло, яке на праві приватної власності належить ОСОБА_1, а відповідачі на законних підставах користуються спірним житлом. Дана вимога є передчасною.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постановлено рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, тому воно підлягає скасуванню з постановленням у даній справі нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково. Рішення Івано-Франківського міського суду від 30 липня 2010 року скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третіх осіб без самостійних вимог: комісії з питань поновлення прав реабілітованих та Івано-Франківського міськвиконкому про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом та виселення без надання іншого житлового приміщення відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Верховного Суду України протягом двадцяти днів у касаційному порядку.

Головуючий І.В. Бойчук

Судді: В.М.Вакарук

ОСОБА_6