Слов'янський міськрайонний суд Донецької області
справа №2-2736-2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2010 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді М.І. Ламєкіна,

при секретарі В.А. Коломийці,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Слов'янська позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Словянську Донецької області про визнання неправомірними дій про відмову у перерахунку пенсії та перерахунок пенсії,, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2010 року позивач звернувся до суду, з вказаним позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Словянську про визнання неправомірними дій, зобовязання здійснити перерахунок пенсії, обґрунтувавши свої вимоги тим, що він є ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом війни 2 групи з 2008 року, до цього мав 3 групу інвалідності, стоїть на обліку в УПФУ в м.Словянську Донецької області. Посилаючись на Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту вважав, що він, як інвалід війни 3-ої групи, мав право на пенсію як інваліду війни 3 групи щомісячно у розмірі 200% мінімальної пенсії за віком, прирівняного до прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 01.01.2000 року. Однак у 2000-2005 роках вказана допомога (доплата до пенсії) йому сплачувалася не у повному обсязі, тому позивач просив зобовязати відповідача - Пенсійного фонду України в місті Словянську здійснити перерахунок за вказаний період з проведенням доплати недоотриманих сум. Просив суд не застосовувати до його вимог позовну давність, посилаючись на ст. 268 Цивільного Кодексу України, а саме: позовна давність не застосовується до вимог, повязаних з відшкодуванням шкоди, спричиненої здоровю, вказавши на те, що він інвалідом 3-ї групи при виконанні ним свого боргу у ліквідації наслідків ЧАЕС.

Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлен належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, просив суд відмовити у їх задоволенні, та пояснив, що позивач наполягає на перерахунку пенсії за період з 17 квітня 2000 року по 31 грудня 2005 року, однак дана вимога є необгрунтованою та безпідставною оскільки Закон України на який він посилається „Загальобовязкове державне пенсійне страхування почав діяти з 01 січня 2004 року. Крім того, позивач пропустив строк позовної давності згідно ст. 257 Цивільного Кодексу України.

Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні в справі докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, з копії посвідчення за № 495773, серія „ Б убачається, що позивач має право на пільги, як інвалід війни.

Позивач отримував доплату до пенсії як інвалід війни у розмірі 200% від 19,91 грн, а не від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, тобто одержував доплату у значно меншому розмірі, ниж вищезазначеними нормами:

Згідно ст. 1 Закону України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2000 рік» від 05.10.2000 № 2025 прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність) встановлений у розмірі 216,56 грн.

Згідно ст. 1 Закону України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2001 рік» від 22.03.2001 № 2330 прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність, встановлений у розмірі 248,77 грн.

Згідно ст. 1 Закону України "Про затвердження прожиткового мінімуму на 2002 рік» від 15.11.2001 № 2780 прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність( встановлений у розмірі 268 грн. (дія статті 1 продовжено на 2003 рік згідно з Законом України № 247 від 28.11.2002 «Про прожитковий мінімум на 2003 рік»).

Згідно ст. 1 Закону України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2004 рік», від 11.05.2004 № 1704 прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність, встановлений у розмірі 284,69 грн.

Прожитковий мінімум на 2005 рік відповідно до ст.63 Закону України «Про-Державний бюджет України на 2005 рік» від 23.12.2004 року № 2285-1 V на одну особу, яка втратила працездатність в розрахунку на місяць складає -332 гривні.

В абзаці 3 п. 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 20.03.2002 року № 5-рп/2002 та абз. 8 п. 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. № 6-рп/2007 зазначено, що закон про Державний бюджет України не може вносити зміни до чинного законодавства, а також встановлених ними пільг, компенсацій і гарантій.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону України від 05.11.1991 року № 1778-ХІІ мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється на рівні межі малозабезпеченості, а з 01.01.2004 р. на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, згідно ст.. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-V.

В абз. 2 п. 8 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року № 5-рп/1999 «До законодавчого визначення прожиткового мінімуму… має слугувати показник встановленої законом межі малозабезпеченості».

Відповідно ст.. 4 ЦК України, якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням Закону України № 3551-ХІІ застосовується положення Закону України № 3551-ХІІ, який відповідає Конституції України. Тому весь термін з 01.01.2000 року і до цього часу під час дії постанови Кабінету Міністрів України № 1 від 01.11.2002 року, позивач мав право на отримання підвищення пенсії у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів, гарантії їх соціального захисту».

Скасування підвищення пенсій інвалідам війни суперечить вимогам ст. 2 ОСОБА_2 Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» вказав, що оскільки Конституція України має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акту з точки зору його відповідності Конституції України в усіх необхідних випадках застосувати Конституцію України як акт прямої дії. В звязку з цим, застосування відповідачем ОСОБА_2 Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2002 року «Про підвищення розміру пенсії та інших соціальних витрат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування, яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» та Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту ( в ред.. 2005 р.) є неправомірним.

Виплати у вказаних розмірах з 01.01.2000 року 31.12.2005 року є неправильними з наступного.

Відповідно до ст. 19 Закону України „Про пенсійне забезпечення № 1788/ХІІ від 5.11.1991 року мінімальні пенсії за віком не можуть бути нижчими за розмір мінімального споживчого бюджету.

Відповідно до ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування № 1058-ІV від 9.07.2003 року, мінімальні пенсії за віком не можуть бути нижчими за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність.

Згідно ст. 1 ч. 1 Закону України „Про прожитковий мінімум № 966-ХІV від 15.07.1999 року прожитковим мінімумом є вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоровя набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Крім того, ст. 46 Конституції України не містить будь-яких обмежень що до застосування прожиткового мінімуму до пенсій військовослужбовців чи іншої соціальної категорії громадян України.

Суд вважає, що позивач має право на перерахунок пенсії починаючи з 01.01.2000 року 31.12.2005 року.

Згідно вимог п. 1 ч. 4 ст. 268 Цивільного кодексу України, вимоги що до позовної давності не поширюються на спори про визнання незаконними правових актів органів владних повноважень або органів місцевого самоврядування, якими порушується право власності або інше речове право, до яких відносяться і передбачені статтею 13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

У відповідності до ст. 15 Цивільно-процесуального Кодексу України до юрисдикції судів не входить розгляд в порядку цивільного судочинства вимог, щодо визнання дій неправомірними.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 215, 223 ЦПК України, Законом України «Про прожитковий мінімум», ст. 22, 23, 24, 46 Конституції України, ст. 13 Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», -

В И Р І Ш И В:

Заявлені вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Словянську Донецької області задовольнити частково.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в місті Словянську Донецької області зробити перерахунок доплати до пенсії як інваліду війни 3-ої групи щомісячно у розмірі 200% мінімальної пенсії за віком, прирівняного до прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 17.04.2000 року до 31.12.2005 року з наступним проведенням доплати недоотриманних сум.

В задоволенні інших позовних вимогах відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в десяти денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_2