РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого: Лащенка В.Д.,

суддів: Сліпченка О.І., Корзаченко І.Ф.,

при секретарі: Михайлюку М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 квітня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Зенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області про зобовязання іровести нарахування державної соціальної допомоги до пенсії, як дитині війни.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників процесу, [еревіривіг іатеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2009 року позивачка звернулася до суду із вищеназваним позовом до відповідача, який обгрунтовувала тим, що вона є дитиною війни, а тому згідно із ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» їй щомісячно, починаючи з 01.01.2006 року, повинна була виплачуватися соціальна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за зіком. Оскільки відповідачем соціальна допомога у 2006-2007 роках їй не виплачувалась, і у 2008 '^ц виплачувалась у неповному обсязі просила" поновити пропущений строк щя звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів за період з 2006 юку до 2008 року, визнати відмову відповідача провести перерахунок щомісячної оціальної допомоги неправомірною, зобовязати відповідача здійснити нарахування помісячної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 006 року по 2008 рік.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 квітня 009 року позов задоволено частково. Визнано неправомірною відмову управління

Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області у виплаті позивачці щомісячної державної соціальної допомоги в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком .

Зобовязано відповідача провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щомісячну державну соціальну допомогу , як дитині війни за період з

01.11.2007року по 31.12.2008 року із розрахунку 30% мінімальної пенсії за віком з врахуванням вже виплачених сум. В решті позову відмовлено.

У апеляційній скарзі апелянт просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким Одмовити позивачці в позові, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка має статус дитини війни і посилаючись на ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» вважає, що відповідачем порушено діюче законодавство оскільки їй щомісячно, починаючи з

01.01.2006року, повинна була виплачуватися соціальна допомога в розмірі 30% мін; пьної пенси за ріком.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про часткове задоволення позову, з висновками якого погоджується і колегія суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни, дітям війни пенсії підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Позивачка таке підвищення не отримувала, а тому звернулася з позовом до суду за захі 6м свого порушеного права та інтересу.

ТЦо.ло підвищення пенсії дітям війни за 2006 рік, то суд першої інстанції правильно відмовив в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Зокрема, пунктом 17 статті 77 Закону України "Про державний бюджет України на 2006 рік" з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом було зупинено на 2006 рік дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Однак Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про внесенням змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" пункт 17 статті 77 виключено та статтею 110 установлено, що пільги дітям війни, передбачені абзацом сьол^чм статті 5 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", запроваджуються з 01 _шя 2006 року, а статтею 6, - у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному КМУ за погодженням із Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. ОСОБА_2 опублікований 22 березня 2006 року, а тому набрав чинності 02 квітня 2006 року.

Тобто з 02 квітня 2006 року стаття 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" знову почала діяти. Але підвищення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, на 30% мінімальної пенсії за віком, могло здійснюватись лише за певних умов, зокрема: поетапно, за результатами виконання бюджету в першому півріччі, у порядку, визначеному КМУ за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Такі умови не настали, а тому позивачка не має права на таке підвищення у 2006

році.

Законом України від 19 грудня 2006 року № 489-У "Про державний бюджет України на 2007 рік", зокрема пунктом 12 статті 71, було зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та статтею 111 установлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціал эго захисту") у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Однак Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рн/2007 визнані неконституційними положення пункту 12 статті 71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" щодо зупинення дії на 2007 рік статті 6 Закону.

Після прийняття Конституційним Судом України вказаного рішення знову почали діяти положення статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Тобто з часу прийняття цього рішення у позивачки відновилось право на підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

За таких обставин право на таке підвищення у позивачки відновилось з 09.07.2007

року.

З 01.01.2008 року механізм реалізації положень ст.6 Закону України «Про соц ший захист дідей війни» було врегульовано шляхом внесення змін до цієї статті Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», де визначено що «дітям війни» виплачується підвищення до пенсії в розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, а саме 10% прожиткового мінімуму осіб, які втратили працездатність.

В зв'язку з цим, відповідачем позивачці з 01.01.2008 року проводилася щомісячна доплата в розмірі 47 грн. на підставі постанови КМУ від 28.05.2008 року №530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян».

Зтаттею 58 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» був затверджений прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність з 1 січня - 470 грн., з 1 квітня - 481 грн., з 1 липня - 482 грн., з 1 жовтня - 498 грн.

Доводи відповідача про правомірність застосування постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року для визначення розміру доплати до пенсії позивачці є необгрунтованими та суперечать ч.2 ст. 19 Конституції України, згідно якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лі ,і на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

З таким висновком погоджується і судова колегія.

Крім того, відповідно до вимог ст. 6 вищезазначеного Закону вбачається, що під час визначення розміру підвищення пенсії за основу її' нарахування береться розмір мінімальної пенсії за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенси за віком визначається лиш правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування". Іншого нормативно - правового акту, який би визначав цей розмір, немає.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що положення ч. З ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, розповсюджується також і на ці спірні правовідносини, які виникли між позивачкою та відповідачем, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачці конституційної гарантії та права на підвищення пенсії виходячи з розміру мінімальної пенсії- за віком, як це встановлено ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Також відсутність коштів для забезпечення виплат зазначеного підвищення до пенсії позивачці не є підставою для невиконання Пенсійним фондом України своїх зобовязань, встановлених ст. 6 Закону України "Про соціальний захис4 дітей війни".

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку щодо того, що позов підлягає задоволенню в межах строку позовної давності, встановленої КАС України, тобто за один рік. Разом з тим суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги в частині зобовязання відповідача здійснити нарахування по'і ачці недоплаченої як дитині війни щомісячної державної соціальної допомоги в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 01.11.2007 року по 31 грудня 2008 року не врахував , що рішення Конституційного суду України № 10-рп було постановлено 22 травня 2008 року, а тому таке нарахування слід проводити з 22 травня 2008 року.

Колегія суддів вважає, що оскільки рішення Конституційного суду України № 10-рп було постановлено 22 травня 2008 року, тому у позивачки право на перерахунок недоплаченої як дитині війни щомісячної державної соціальної допомоги в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком виникло з 22 травня 2008 року.

урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла до висновку про часткове скасування постанови суду від 03 квітня 2009 року та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304-1, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області задовольнити частково.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 квітня 2009 року в частині зобовязання управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області здійснити нарахування ОСОБА_1 недоплаченої як дитині війни щомісячної державної соціальної допомоги в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 01.11.2007 року по 31 грудня 2008 року скасувати, та ухвалити в цій частині нове рішення.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області здійснити нарахування ОСОБА_1 недоплаченої як дитині війни щомісячної державної соціальної допомоги в розмірі 30% мінімальної пенсії за вр-Чі з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року включно з врахуванням вже виплачених за цей період коштів.

В іншій частині постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 квітня 2009 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

' Судді: