Апеляційний суд Івано-Франківської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2010 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Меленко О.Є.

суддів Соколовського В.М., Стефанів Н.С.

з участю секретаря Кіндрата В.П.

сторін: позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Снятинському районі про стягнення щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни, за апеляційною скаргою Управління Пенсійного Фонду України в Снятинському районі на постанову Снятинського районного суду від 23 лютого 2010 року,-

в с т а н о в и л а:

19 січня 2010 року ОСОБА_1, звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» вона є дитиною війни і їй повинна виплачуватись щомісячна соціальна допомога у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. В порушення вимог зазначеного закону їй відмовлено у виплаті передбаченої допомоги. Відповідно до рішень Конституційного Суду України від 09.07.2007 року та від 22.05.2008 року положення Законів «Про державний бюджет України», що призупиняли зазначені виплати, визнані такими що не відповідають Конституції.

Просила визнати неправомірними дії відповідача і зобовязати його здійснити нарахування щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком та забезпечити виплату їх за 2006-2008 роки в сумі 4471 грн.

Постановою Снятинського районного суду від 23 лютого 2010 року позов задоволено частково.

____________________________________________________________________________

Справа №22-ц-2274/2010 р. Суддя-доповідач ОСОБА_2

Категорія 57 Головуючий у І інстанції Калиновський М.М.

Дії Управління Пенсійного Фонду України в Снятинському районі щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 визнано неправомірними.

Зобовязано Управління Пенсійного Фонду України в Снятинському районі провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячної державної соціальної допомоги в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, визначеної ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в період з 9 липня по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

На дану постанову управління Пенсійного фонду України в Снятинському районі подало апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає, що суд прийшов до помилкового висновку про необхідність проведення перерахунку пенсії позивачу з застосуванням такої розрахункової величини як мінімальна пенсія за віком, оскільки не врахував, що фінансування цих витрат Державним бюджетом на відповідні роки передбачено не було. Механізм реалізації положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» врегульовано постановою КМУ № 530, на підставі чого ПФУ виплачував підвищення до пенсії, а тому будь-яких неправомірних дій стосовно позивача не вчиняв. Крім того, судом не прийнято до уваги, що виконання рішення суду в звязку з відсутністю фінансового забезпечення цих соціальних гарантій призведе до використання інших коштів ПФУ не за цільовим призначенням. Посилаючись на зазначені обставини апелянт просив постанову скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером по віку, має статус дитини війни , а тому відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на соціальні гарантії, визначені цим Законом, зокрема право на підвищення пенсії на суму, що складає 30% мінімальної пенсії за віком .

Обмеження виплат, передбачених названим законом, зазначені в Законах України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», рішеннями Конституційного Суду України відповідно від 09. 07 2007 року та від 22.05.2008 р. визнані неконституційними. Тому посилання в апеляційній скарзі на відсутність бюджетних асигнувань на вказані соціальні виплати не може бути підставою для задоволення вимог апелянта.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, правильно не прийняв до уваги доводи відповідача щодо встановлення постановою КМ України від 28.05.2008 року механізму реалізації положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки вона істотно звужує обсяг прав дітей війни, передбачених цим законом.

Відповідно до вимог ч.2 ст.303 ЦПК України суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції були досліджені у встановленому законом порядку.

Апеляційна скарга управління Пенсійного фонду України не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування постанови суду першої інстанції і ухвалення рішення про відмову в позові.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку що постанова судом першої інстанції ухвалена з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 218, 307-308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в Снятинському районі - відхилити.

Постанову Снятинського районного суду від 23 лютого 2010 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з часу проголошення.

Судді: Меленко О.Є.

ОСОБА_3

ОСОБА_4