АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа 22-ц-1405/2010 р. Головуючий 1 інстанції: Срокіна І.І.
Категорія: із житлових Доповідач: Пилипчук Н.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Пилипчук Н.П.

суддів: Кірсанової Л.І, ОСОБА_1,

при секретарі: Козир Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою Військового прокурора Харківського гарнізону

на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 грудня 2009 року

по цивільній справі за позовом Військового прокурора Харківського гарнізону в інтересах держави у особі Міністерства оборони України до виконкому Київської районної у м. Харкові ради , ЄвсюковаОлександра Феліксовича, ОСОБА_2 3-я особа опікунська рада виконкому Жовтневої районної у м. Харкові ради про визнання ордеру недійсними -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2008 року військовий прокурор Харківського гарнізону звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з серпня 1993 року ОСОБА_3 перебував на квартирному обліку у Харківському ВВАУРЕ у складі сім*ї він та його дружина ОСОБА_4, в той час, як з червня 1992 року за ОСОБА_3 - на праві власності було зареєстровано 27/100 частин квартири АДРЕСА_1. Згодом, з метою приховати факт забезпеченості житлом, ОСОБА_4 27 липня 2005 року на підставі договору дарування передала право власності на частину вказаної квартири іншому власнику. Позивач вважає, що за таких обставин дружина ОСОБА_3 штучно погіршила свої житлові умови, незаконно перебувала на квартирному обліку, тому ордер № 2377/06 від 23.02.2006 року на квартиру АДРЕСА_2 є таким, що виданий на підставі неправомірних дій посадових осіб і надання громадянами відомостей, які не відповідають дійсності щодо потреби у поліпшенні житлових умов.

У судовому засіданні суду першої інстанції представник позивача позовні вимоги підтримав. Представник виконкому Київської районної у м. Харкові ради позов не визнав, зазначивши, що рішення прийняте на підставі діючого житлового законодавства і просив суд у задоволенні позову відмовити.

Відповідачі позовні вимоги не визнали, просили суд відмовити у їх задоволенні, суду пояснили, що факт належності ОСОБА_4 27/100 частки комунальної квартири не приховували, що сім*я ОСОБА_4 не була забезпечена житлом.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 грудня 2009 року у задоволенні позову військового прокурора Харківського гарнізону відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 грудня 2009 року, ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом не надано належної оцінки того факту, що ОСОБА_4 була забезпечена житлом в період з 6 травня 1999 року по 22 лютого 2005 року та в подальшому самостійно погіршила свої житлові умови. Вказує, що ОСОБА_3 разом зі своєю донькою ОСОБА_5 мали право на отримання житлового приміщення площею від 16, 6 кв.м. до 27, 3 кв.м. Разом з тим, останнім була розподілена двокімнатна квартира житловою площею 31,7 кв.м.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне в її задоволенні відмовити з наступних підстав.

У відповідності із вимогами ст. 59 ЖК України, ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадку подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей, про потребу у поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначено в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення.

Судом першої інстанції встановлено, не заперечується сторонами, що ОСОБА_3 з 01.08.1989 року проходить військову службу у Збройних Силах України. З 10.08.1993 року разом із дружиною перебував на квартирному обліку у ХВВАУРЕ у загальній черзі, як родина яка потребує поліпшення житлових умов.

ОСОБА_3 з 1994 року був зареєстрований у гуртожитку ХУПС за адресою м. Харків, вул. Клочківська 228. ОСОБА_4 з 1992 року була зареєстрована у гуртожитку за адресою м. Харків, вул. Шекспіра 24.

21.12.2004 року до квартирної справи ОСОБА_3 внесені зміни і на квартирний облік зарахована донька відповідачів ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1

08.07.2005 року житловою комісією Харківського університету Повітряних Сил ОСОБА_3 на родину із трьох осіб, на нього, дружину та доньку розподілена квартира АДРЕСА_3.

Рішенням житлової комісії Харківського гарнізону від 24 листопада 2005 року затверджено розподіл квартир у тому числі і відносно ОСОБА_3

18.02.2006 року за наслідками розгляду житлової справи виконкомом Київської районної у м. Харкові ради прийнято рішення про надання відповідачу на склад сім*ї із 3 осіб двокімнатної квартири АДРЕСА_4 житловою площею 31,7 кв.м.

За даними КП «ХМБТІ», на час звернення позивача до суду з цим позовом, право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_3 та його донькою ОСОБА_5

Позивач наполягає, що ОСОБА_4 була забезпечена житлом та в подальшому самостійно погіршила свої житлові умови, про що не повідомила житлову комісію, однак такі доводи позивача залишились недоведеними.

Так, на час постановки на квартирний облік, приміщення у якому була зареєстрована ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 мало статус гуртожитку. Після зміни статусу гуртожитку ОСОБА_4 приватизувала кімнату в якій мешкала, та стала власницею 27/100 частин квартири № 17 будинку готельного типу № 24 по вул. Шекспіра у м. Харкові, які 27.07.2005 року подарувала іншій особі.

Однак, навіть за наявності у ОСОБА_4 права власності на 27/100 частин квартири № 17 будинку готельного типу № 24 по вул. Шекспіра у м. Харкові з частковими умовами, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не можуть вважатися такими, що були забезпечені житлом для проживання у ньому сім*єю, оскільки подружжя проживало в одній кімнаті разом з донькою ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, якій у 2002 році виповнилося 9 років, що відносить їх до кола осіб, які потребують поліпшення житлових умов у відповідності до п. 7. Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених ОСОБА_6 Міністрів Української РСР від 11 грудня 1984 р. N 470.

Матеріали квартирної справи містять відомості, що у користуванні ОСОБА_4 перебувала квартира № 17 будинку готельного типу № 24 по вул. Шекспіра у м. Харкові, житловою площею 16,7 кв.м. з частковими умовами. Питання про зняття ОСОБА_3 або членів його сім*ї з квартирного обліку не порушувалось.

Таким чином, на час отримання відповідачем ордеру, який просить визнати недійсним позивач, ОСОБА_3 не був забезпечений житлом для проживання з сім*єю у складі 3 осіб, потребував поліпшення житлових умов.

Позивач не заперечує, що ОСОБА_3 разом зі своєю донькою ОСОБА_5 мали право на отримання квартири і підстав для зняття їх з квартирного обліку не було, однак вказує, що їм мало бути розподілено житло на 2 особи тому меншої площі, а саме від 16, 6 кв. м. до 27, 3 кв. м., в той час як їм надана квартира жилою площею 31,7 кв.м.

Однак ст. ст. 48, 50 ЖК України, п. п. 52, 53 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених ОСОБА_6 Міністрів Української РСР від 11 грудня 1984 р. N 470, передбачена можливість надання жилого приміщення з перевищенням норми жилої площі, для забезпечення окремого проживання осіб різної статі.

Тому перевищення на 4,4 кв.м. при наданні двокімнатної квартири ОСОБА_3 з донькою віком 12 років не було б порушенням норм ЖК України, Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених ОСОБА_6 Міністрів Української РСР від 11 грудня 1984 р. N 470.

За таких обставин, немає підстав вважати, що відповідачі надали відомості, про потребу у поліпшенні житлових умов, які не відповідають дійсності. Позивачем не доведено, що при вирішенні питання про надання жилого приміщення ОСОБА_3 мали місце неправомірні дії службових осіб. Правильними є висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, надані сторонами докази, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Військового прокурора Харківського гарнізону відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 грудня 2009 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців безпосередньо до Верховного Суду України з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді