Червоноградський міський суд Львівської області
Справа № 2-277 /2010р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2010 р. Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Рака Л.С.

при секретарі Багач Л.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Червонограді справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ комерційний банк «Приватбанк» про відшкодування моральної шкоди та заборгованості в звязку з невиконанням умов договору та інфляцією, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання дій протиправними, розірвання договору банківського вкладу та стягнення моральної шкоди покликаючись на те, що між ним та відповідачом 30 вересня 2008 р. було укладено договори строкового банківського вкладу ( депозиту ) і додатковий договір, в якому передбачено збільшення процентної ставки на 0,25%.

Згідно умов договорів, термін дії вкладу 6 місяців, тобто до 30 березня 2009 року. Сума вкладів становить 34 716,74 доларів США.

14 жовтня 2008 року позивач подав до відповідача письмову заяву про дострокове повернення вкладів у звязку з необхідністю термінової операції своєї дружини ОСОБА_2, у якої на той час був встановлений діагноз рак товстого кишечника третьої стадії другої клінічної групи, але отримав лише формальну відмову.

11 грудня 2008 року позивач повторно звертався до відповідача дострокове повернення вкладів з тих самих причин, але йому було відмовлено. 29 грудня 2008 року дружину позивача ОСОБА_2 виписали з Червоноградської міської лікарні Львівської області додому з діагнозом рак товстої кишки третьої стадії четвертої групи для симптоматичного лікування.

09 січня 2009 року ОСОБА_2Ф померла. Позивач вважає, що діями відповідача йому спричинено моральну шкоду, яку він оцінює у 270 437 грн., що еквівалентно сумі банківського вкладу , за курсом за 1 долар США = 7,79 гривень. Моральна шкода полягає в тому, що йому двічі було відмовлено у видачі його депозитного вкладу, внаслідок чого був втрачений час для проведення необхідної операції і можливості збереження життя його дружини. Позивач змушений був шукати кошти, щоб полегшити її страждання, однак відповідач, маючи їх, не надав йому для порятунку її життя. На той час депозитний вклад за договорами йому не повернуто.

Просив визнати дії посадових осіб відповідача щодо відмови у розірванні договору банківського вкладу від 30.09.2008р. протиправними, розірвати вищевказаний договір банківського вкладу, видати йому грошові кошти в сумі 34 717.74 доларів США та нараховані відсотки, стягнути з відповідача моральну шкоду на суму 34 716.74 доларів США.

В судовому засіданні позивач змінив розмір позовних вимог, пояснив, що відповідач видав депозитний вклад в березні 2009 р., коли потреби в ньому вже не було. Вважає, що на підставі ст.625 ЦК України відповідач не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов?язання, тобто розірвання договору банківського вкладу за потребою позивача. Відповідач прострочив виконання грошового зобов?язання та зобов?язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Просить стягнути з відповідача індекс інфляції за час прострочення від 14 жовтня 2008 р. часу звернення за розірванням договору депозитного вкладу по 30 березня 2009 р. в сумі 31 499,42 грн., а також 3% від простроченої суми, що складає 3 689,80 грн., тобто загальну сума заборгованості в зв»язку з невиконанням умов договору та інфляцією 35 189,22 грн. та 270 437 грн. моральної шкоди.

Представник відповідача в судовому засіданні позовних вимог не визнав, просив в позові відмовити повністю, пояснивши, що рішення про надання коштів в банк на певний строк і отримання від цього певної винагороди у вигляді відсотків прийняв сам позивач.

Відповідачом було виконано умови договору та по закінченню терміну дії договору кошти повернуті позивачу. Відповідач вважає, що умови договору, укладеного між позивачом та відповідачом не передбачали наслідків порушення умов договору від 30 вересня 2009 р., зокрема стягнення моральної шкоди. Аргументи позивача на дострокове повернення коштів, необхідних для лікування хворої дружини та виписка з історії хвороби не мають відношення до договірних відносин, які існували між позивачом та відповідачом, так як дострокове повернення коштів на той час було заборонено Постановами Правління Національного Банку 11.10.2008 року № 319 «Про додаткові міри по діяльності банків» та № 413 від 04.12.2008 року «Про окремі питання діяльності банків», тобто в разі відсутності заборони з контролюючого органу держави в банківській сфері, а саме Національного банку України на дострокове повернення коштів вкладникам таких коштів, позивач повернув би на першу вимогу вкладника даний вклад.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні ствердив важкий діагноз хвороби дружини позивача та необхідності на той час невідкладного оперативного втручання, що потребувало значних коштів.

Вислухавши пояснення сторін, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено з договору строкового банківського вкладу ( депозиту ) № SAMD№0263 від 30.09.2008 року та додаткової угоди до зазначеного договору від 30.09.2008 року, що такі були укладені між сторонами на строк 6 місяців, тобто до 30 березня 2009 року, що підтверджується копією договору, не оспорюється сторонами.

Сторонами по справі не оспорюється і та обставина, що 14.10.2008 р., 11.12.2008 р. позивач по справі звертався із заявою до філії ПАТ комерційний банк «Приватбанк» Червоноградського МУ про дострокове повернення вкладу в сумі 34 716,74 доларів США і нарахованих відсотків, але з відповіді відповідача вбачається про неможливість дострокового повернення вкладу згідно умов договорів.

Також судом встановлено, що дострокове поверне коштів на той час було заборонено Постановами Правління Національного Банку 11.10.2008 року № 319 «Про додаткові міри по діяльності банків» та № 413 від 04.12.2008 року «Про окремі питання діяльності банків». Однак, на думку суду, посилання представника відповідача на введення постановою правління НБУ мораторію на задоволення вимог клієнтів не може прийматися судом до уваги, поскільки такий не звільняє відповідача від виконання своїх зобовязань перед позивачем та є підзаконним нормативним актом і не може в тій чи іншій мірі скасовувати чи зупиняти дію закону.

Копією свідоцтва про смерть серії 1-СГ №160587 від 09 січня 2009 р. сверджується, що ОСОБА_2 померла 09 січня 2009 р., про що зроблено в книзі реєстрації запис за №15.

Копією довідки №65 від 10.12.2008 р., виданою лікаром онкологом-хірургом стверджується, що ОСОБА_2 знаходилася на стаціонарному лікуванні в Червоноградській ЦМЛ з приводу раку товстого кишечника з 07 липня 2007 р. по час видачі довідки. Операція була проведена 19 липня 2007 р. з рекомендацією повторного хірургічного втручання на товстому кішківнику.

Наведене підтверджує, що 30 вересня 2008 року позивач ОСОБА_1, на час укладення договору строкового банківського вкладу ( депозиту ) і додаткового договору, знав про хворобу дружини ОСОБА_2 і про рекомендації лікаря щодо повторного хірургічного втручання. Відповідно до ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу ( депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони ( вкладника) або для неї, грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід на умовах та порядку встановлених договором.

Відповідно до ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу ( депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони ( вкладника) або для неї, грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід на умовах та порядку встановлених договором.

Відповідно до ст.1060 ЦК України за договором банківського вкладу, незалежно від його виду, банк зобовязаний видати вклад на першу вимогу вкладника.

Відповідно до положень ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема і відшкодування моральної шкоди. Наслідки порушення договору ПАТ комерційний банк «Приватбанк» встановлені укладеним між сторонами договором та нормами цивільного законодавства, які регламентують положення про банківській вклад. Вказаними нормами не передбачено відшкодування моральної шкоди і заборгованості в зв»язку з невиконанням умов договору та інфляцією за наявності правовідносин, що склалися між сторонами.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають, так як відповідно до ст. ст. 614, 1167 ЦК України підставою для стягнення моральної шкоди при порушенні зобов'язання є наявність вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Доводи представника відповідача заслуговують уваги та , на думку суду, позивачем не доказано наявність вини відповідача в спричиненні моральної шкоди, крім того, суд приймає до уваги, що сплата моральної шкоди умовами договору не передбачена.

Керуючись,ст.ст.10, 60, 218 ЦПК України, ст.ст. 629, 1058, 1060, 1061, 1167 ЦК України суд,-

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ПАТ ОСОБА_4 «Приватбанк» про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає чинності через десять днів з дня його проголошення, якщо не буде подано заяву про його апеляційне оскарження, або про його перегляд.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення може бути подано заяву про його апеляційне оскарження та протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження на рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області.

Рішення виготовлене в нарадчій кімнаті.

С У Д Д Я ОСОБА_5