Справа № 2-80/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2010 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Федотової В.М.

при секретарі Петрухіной Т.Л.

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача за основним позовом ОСОБА_3, який є одночасно представником відповідачки за основним позовом, та позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Маріуполя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 та Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» про визнання недійсною третейської угоди та рішення третейського суду, та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання незаконними дій ОСОБА_3 при оформлюванні ними договору дарування квартири,та визнання недійсним договору дарування квартири №3439 від 25.12.2003р., яка розташована за адресою АДРЕСА_1

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2008року ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним позовом, з уточненням, до ОСОБА_4, ОСОБА_3 та Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» , в якому просила визнати недійсним третейську угоду та рішення третейського суду від 25 вересня 2007року.

В судовому засіданні позивачка та її представник свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що позивачка є власником квартири №24, розташованої за адресою пр. Леніна, 103 в м. Маріуполі згідно договору дарування №3439 від 25.12.2003року. 25 вересня 2007року Постійно діючий третейській суд при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз», розглянув третейську справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування квартири № 3439 від 25.12.2003року та визнання права власності на квартиру №24 розташованої за адресою пр. Леніна, 103 м. Маріуполь за ОСОБА_4 Постійно діючий третейській суд при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» своїм рішенням за №41/9 від 25 вересня 2007року , позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнив у повному обсязі.

В жовтні 2007року позивачка раптово взнає, що ОСОБА_4, через ОСОБА_3 зареєструвала в Маріупольському БТІ право власності на спірну квартиру. Вважає, що її права, як власника спірної квартири були порушені при винесені рішення третейського суду, ніяких третейських угод з ОСОБА_4 вона не підписувала, про судове засідання третейського суду вона не знала, а також вважає , що рішення Постійно

діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» від 25 вересня 2007року №41/9 було постановлено з порушенням ст.. 203 ЦК України, ст. ст. 2, 5, 12 Закону України «Про третейські суди». Просила визнати третейську угоду від 20.08.200р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 недійсною та скасувати спірне рішення третейського суду ;41/9 від 25.09.2007року. Зустрічний позов не визнала.

Відповідачка ОСОБА_4 у судове засідання не з*явилась, до суду надала письмову заяву, що не може зявитись у судове засідання у звязку з хворобою, та на підставі довіреності надає право представництва її інтересів у суді ОСОБА_3

Представник відповідачки ОСОБА_4 за основним позовом відповідач за основним та зустрічним позовами ОСОБА_3, позов ОСОБА_1 не визнав у повному обсязі, зустрічний позов ОСОБА_3 визнав в повному обсязі, вважає,що він підлягає задоволенню. Також представник відповідачки надав суду заперечення ОСОБА_4, в яких вона позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала у повному обсязі, посилаючись на ст.ст. 5,12, 13, 51 Закону України «Про третейські суди».

У лютому 2009року ОСОБА_4 подала до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання незаконними дії ОСОБА_1 та ОСОБА_3 при оформлюванні ними договору дарування квартири, в якій просила визнати незаконними дії ОСОБА_3 при оформлюванні ним договору дарування квартири, та визнати недійсним договір дарування квартири, розташованої в м. Маріуполі за адресою АДРЕСА_2, №3439 від 25.12.2003р.

Представник позивачки і відповідач за основним та зустрічним позовами ОСОБА_3, обґрунтував зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 тим, що має місце рішення третейського суду №41/7 від 29.08.2007року, яким встановлено, що довіреність №2-996 від 24.04.2003р. , згідно якої було оформлено договір дарування спірної квартири на ОСОБА_1, є недійсною з дня її оформлення з 24 квітня 2003року. Позивачка, вважає, що розгляд справи у третейському суду відбулося з додержанням норм Закону України «Про третейські суди». Вважає, що доводи ОСОБА_1 про те, що вона не знала про час та місце судового розгляду є надуманими, та як в матеріалах справи №41/9 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування із Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз»,є підтвердження того, що ОСОБА_1 була повідомлена про час та місце розгляду справи , тим більш, ОСОБА_1 відповіла телеграмою, на адресу судового розгляду, що вона не з*явиться на судовий розгляд вищевказаної справи.

Позивачка ОСОБА_4 , у своїй зустрічній позовній заяві посилається на ст.ст.216, 387, 388 ЦК України, вважає ,що вона як власник спірної квартири має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Поросила визнати незаконними дії ОСОБА_3 при оформлюванні ним договору дарування квартири, та визнати недійсним договору дарування квартири за №3439 від 25.12.2003р.

Представник відповідача - Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» Шипі цин ОСОБА_5 у судове засідання не з*явився, на адресу суду надав письмову заяву (а.с.81), в якій пояснив, що рішення третейського суду було ухвалено з додержанням вимог законодавства, позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав та просив відмовити у їх задоволенні, зустрічний позов ОСОБА_4 вважає таким, що підлягає задоволеню.

Заслухавши пояснення сторін, та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4,ОСОБА_6 та Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» про визнання недійсною третейської угоди та рішення третейського суду задоволенню не підлягає.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про визнання незаконними дії ОСОБА_3 при оформлюванні ним

договору дарування квартири, та визнати недійсним договору дарування квартири за №3439 від 25.12.2003р. задовольнити у повному обсязі.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 24.04.2003 р. ОСОБА_4 була видана на ім`я ОСОБА_3 довіреність на право розпорядження майном ОСОБА_4, реєстраційний номер 2-996 ,бланк ВАЕ №739743. Вказана довіреність видана терміном на три роки, з правом передоручення, та посвідчена державним нотаріусом Другої маріупольської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 ( а.с. 118). На підставі цієї довіреності, між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 25.12.2003року був укладений договір дарування квартири АДРЕСА_3, який посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського округу ОСОБА_8Г.(а.с.117).

Судом також встановлено, що рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» від 25.09.2007 р. договір дарування квартири№24 по пр. Леніна 103 в м. Маріуполі, який посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського округу ОСОБА_8, визнано недійсним з моменту його вчинення ( а.с. 5-7). Судом встановлено, що довіреність на право розпорядження майном ОСОБА_4, реєстраційний номер 2-996 ,бланк ВАЕ №739743 від 24.03.2003року, була визнана недійсною рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» з моменту її учинення-тобто з 24.03.2003року ,рішення по справі 41/7 від 29.08.2003року( а.с.9 матеріалів справі 41/9 з Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз»).

Також судом встановлено, що на підставі рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 квітня 2008року у виконання Рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» від 25.09.2007року був виданий виконавчий лист,згідно якого Маріупольське БТІ зобовязано було зареєструвати право власності за ОСОБА_4 на квартиру №24 розташовану за адресою пр. Леніна 103 в м. Маріуполі.

Посилання представника позивачки та позивачки на те, що рішення третейського суду від 25вересня 2007р. було ухвалено з порушенням норм передбаченим Законом України «По третейські суди»- п.5 ст. 51 Закону України «Про третейські суди»- суд вирішив питання про права та обовязки осіб, які не брали участь у справі не мають під собою правових підстав, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.. 5 Закону №1701, та практики застосування судами Закону України «Про третейські суди»- спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам Закону №1701. Третейська угода є різновидом цивільно-правового правочину, тому вона має відповідати також вимогам, встановленим цивільним законодавством. Невідповідність третейської угоди вимогам цивільного законодавства дає підстави вважати таку третейську угоду нікчемною на підставі ст. 228 ЦК України.

Між сторонами була укладена третейська угода від 20 серпня 2007року (а.с. 7 справи №41/9 ), яка відповідає вимогам Закону.

На засідання третейського суду позивачка ОСОБА_1 була викликана телеграмою (а.с.16 справи №41/9), на яку вона самостійно відповіла, що підтвердила у залі судового засідання, що вона не бажає приймати участь у судовому засіданні третейського суду ( а.с.18 справи №41/9).Слід звернути увагу на те, що Законом України від 5 березня 2009року №1076 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо діяльності третейських судів та виконання рішень третейських судів» право на оскарження рішення третейського суду надано як сторонам, так і третім особам, а також особам, які не брали участь у справі, якщо третейській суд не

вирішив питання про їх права та обовязки. ОСОБА_1 ,знала про час та місце засідання третейського суду, але відмовилась приймати участь у засіданні третейського суду. Таким чином, при ухвалені рішення третейський суд не порушив вимоги ст.. 12, 51 Закону України «Про третейські суди» .

Обставини, встановлені третейським судом у цивільній справі не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, як то передбачено ст. 61 ЦПК України, тобто мають приюдиційне значення. Вказане рішення третейського суду набрало законної сили, не скасовано, тому його висновки про недійсність договору дарування квартири АДРЕСА_3 від 25.12.2003року , не викликають сумніву та не підлягають запереченню. А в суду не має правових підстав здійснювати перевірку законності рішення третейського суду.

Відповідно до ст.. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На порушення своїх обовязків, передбаченого ст. 10 ЦПК України, позивачка ОСОБА_1, щодо доведення підстави свого позову, не довела тих обставин, що саме порушив Постійно діючий третейський суд при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» при ухвалені рішення від 25.09.2007року., а саме суд вирішив питання про права та обовязки осіб, які не брали участь у справі ..

Тобто, підстави позову зазначені позивачкою ОСОБА_1 , відповідно ст.ст.5,12,51 Закону України «Про третейські суди», ст.. 717 ГК України не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги зустрічного позову ОСОБА_4 обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, а договір дарування квартири №3439 від 25.12.2003р. має бути визнано недійсним з моменту його вчинення.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 60, 61, 209, 212-215 ЦПК України, ч. 1 ст. 216, ч. 1 ст. 236, ч. 3 ст. 244, 216, 387, 388 ЦК України, ст.ст. 5, 12, 51 Закону України «Про третейські суди», суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 та Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» про визнання недійсною третейської угоди та рішення третейського суду ВІДМОВИТИ.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання незаконними дії ОСОБА_3 при оформлюванні ними договору дарування квартири, та визнання недійсним договору дарування квартири №3439 від 25.12.2003р., яка розташована за адресою АДРЕСА_1 - ЗАДОВОЛЬНИТИ

На рішення може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Донецької області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення, з подальшою подачею апеляційної скарги у двадцятиденний строк.

СУДДЯ Федотова В.М.