Справа № 22ц-4019 /2010р. Категорія 57
Головуючий у 1 інст. Гінда О.М. Доповідач: Мікуш Ю.Р.
РІШЕННЯ МЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року серпня місяця 16 дня колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Петрички П.Ф.

Суддів: Мікуш Ю.Р., Цяцяка Р.П.

При секретарі: Глинському О.А.

З участю представника позивачки ОСОБА_1 І Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 10 березня 2008 року

встановила:

Оскаржуваним рішенням частково задоволено позов ОСОБА_2

Стягнуто з АКБ „Трансбанк на користь ОСОБА_2 13 000 грн. строкового депозитного вкладу 234 грн. 25 коп. відсотків по депозиту, три проценти річних в період з 13.02.2009 року по 01.03.2009 року включно та з 02.03.2010 р. по 10.03.2010 року включно, 51 грн. судового збору та 120 грн. понесених витрат по оплаті витрат на ІТЗ розгляду справи.

Стягнути з АКБ „Трансбанк на користь держави 81 грн. 34 коп. судового

збору

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду оскаржила позивачка ОСОБА_2

В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням суду в частині відмови у стягненні з відповідача АКБ „Трансбанк моральної шкоди та витрат на правову допомогу по фактично понесених витратах.

Судом при цьому не враховано вимоги ст. 79 ЦПК України та укладений договір між позивачкою ( замовником) та ним, як виконавцем юридичних послуг, які виконані згідно умов договору.

Так як відповідачем не повернено гроші на день звернення до суду і з часу закінчення договору депозитного вкладу та до дня звернення з позовом в суд пройшло 345 днів, гроші не повернені і на сьогоднішній день, незважаючи, що є постановлене рішення суду, то вважає, що слід стягнути з відповідача моральну шкоду, яка полягає в переживаннях, стражданнях за свою власність.

Просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове, яким задоволити апеляційну скаргу повністю.

Заслухавши пояснення представника позивачки ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має праа на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку встановленому законом.

На підставі ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.

Матеріалами справи встановлено, що між позивачкою ОСОБА_2 та фізичною особою - підприємцем в особі ОСОБА_1 15 січня 2010 року було укладено договір №2/01/2010 Л про надання юридичної допомоги ( а с. 44 - 45).

Згідно умов договору позивачка ОСОБА_2 оплатила за надання правової допомоги 4(чотири) тис. грн. ( а.с. 49) та комісійні за прийнятий платіж в сумі 40,00 грн. Оплати проведені через першу Львівську філію ВАТ „Кредобанк ( а.с. 49).

В матеріалах справи на аркуші 46 наявне свідоцтво про сплату єдине податку від 01.01 2010 року на прізвище ОСОБА_1, а також наявне свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( а.с. 46).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в частині стягнення з відповідача судових витрат за участь у справі представника, суд виходив із вимої З ст. 79 ЦПК України, яка передбачає перелік витрат, які підлягають стягненню у звязку з розглядом цивільної справи.

Суд помилково зазначив, що процесуальний статус особи, яка надає правову допомогу відрізняється від статусу представника цієї особи, що передбачено ст.26, 542 ЦПК України, а відтак понесені позивачкою платежі не можуть бути включені до судових витрат.

З такими висновками суду першої інстанції не погоджується колегія суддів.

Передбачивши можливість участі в цивільній справі особи, яка надає правову допомогу, ЦПК України відніс витрати на правову допомогу до витрат, повязаних з розглядом справи, які в свою чергу, поряд з судовим збором та іншими витратами складають судові витрати в цілому ( ч. 1, п. 2 ч. З ст. 79 ЦПК), які за умови документального підтвердження, суд присуджує з другої сторони стороні на кори якої ухвалено рішення - ст. 88 ЦПК України.

Стаття 84 ЦПК України передбачає, що витрати, повязані з оплатою правої допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків, надання безоплатної правової допомоги.

На виконання п - 2 розд. XI „Прикінцеві та перехідні положення ЦПК Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 27.04.2006 р. № 590 „Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ і порядок їх компенсації за рахунок держави.

Згідно вище зазначеної постанови граничний розмір витрат, повязаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення у цивільній справі, якщо компенсація сплачується іншою стороною, - не може перевищувати суму, що обчислюється, виходячи з того, що зазначеній особі, виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

Тривалість попереднього і судового засідання по даній справі становила 1 год. 15 хв. Враховуючи мінімальну заробітну плату 869 грн. у першому кварталі 2010 року, 40 відсотків від неї за 1 год. 15 хв. становить 434 грн. 50 коп.

Підготовка до виготовлення позовної заяви, вивчення законодавства та ведення справи в цілому охопило один робочий день - це 8 год.

Колегія суддів при визначенні розміру компенсації враховує складність справи для сторін, що відповідач визнав позов, частково повернув депозитні кошти позивачці та вважає, що сума компенсаційних витрат 4 тис. грн. за надання правовї

допомоги не співрозмірна із ціною позову 13 тис. грн. та позов в цій частині підлягає до задоволення частково - на суму 1 (одна) тис. грн.

Щодо стягнення моральної шкоди в сумі 2 тис. грн. то в цій частині позову слід відмовити, оскільки між сторонами виникли договірні ВІДНОСИНИ, ЯКІ не передбачали стягнення моральної шкоди.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, рішення суду в частині відмови у виплаті за правову допомогу підлягає скасуванню із постановленням в цій частині нового рішення.

Відповідно до ст. 309 ч. 1 п. 4 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 1 п. 4, 314. 316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити частково.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 10 березня 2010 року в частині відмови у задоволенні позову про стягнення із АКБ „Трансбанк" витрат на правову допомогу та моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення із АКБ „Трансбанк витрат на правову допомогу в сумі 4000 (чотири) тис. грн. та 2 тис. грн. моральної шкоди задоволити частково.

Стягнути із КБ „Трансбанк в користь ОСОБА_2 1 (одну) тис. грн. витрат на правову допомогу.

У стягненні моральної шкоди відмовити за безпідставністю.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення може бути оскаржене в касаційний суд на протязі 20 днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді: