Біляївський районний суд Одеської області
Справа № 2-2106/10
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

22 грудня 2010 року Біляївський районний суд

Одеської області

в складі: головуючого судді - Крачкової С.В.

при секретарі - Дигуляр А.С.

за участю представників сторін ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась з вказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на ? частину квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1. Свої вимоги мотивує тим, що з 12.11.1988 р. по 13.03.2002 р. перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Як робітнику радгоспу «Родіна» 3.11.1989 р. їй було надано службове приміщення за вказаною адресою, а 12.02.1993 р. разом з відповідачем вона викупила цю квартиру. До цього часу проживає в ній разом з дітьми. Посилаючись на те, що відповідач став заявляти, що він єдиний власник і погрожує виселити її, просить судового захисту її прав, як співвласника спірного житла.

В судовому засіданні позивачка на позові наполягала. При цьому пояснила, що спірну квартиру вона з відповідачем придбали в період шлюбу, вона постійно проживає в цій квартирі. Оскільки в 2009 р. відповідач став вимагати звільнити квартиру просить визнати за нею право власності на ? її частину

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав. При цьому пояснив, що квартира є особистою власністю відповідача оскільки одержана ним шляхом приватизації. Вважає, також, що позивачка пропустила строк позовної давності, так як договір купівлі-продажу був укладений в 1993 році.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 22 КпШС України ( в редакції 1969 року) майно, набуте подружжям в період шлюбу є їх спільною сумісною власністю, а ст. 28 вказаного Кодексу встановлено, що їх частки в цьому майні є рівними.

В судовому засіданні встановлено, що 12.11.1988 року сторони зареєстрували шлюб (а.с.5) , а в березні 2002 року його було розірвано (а.с.6).

В період шлюбу за договором купівлі-продажу від 20.02.1993 р. вони придбали однокімнатну квартиру в АДРЕСА_2 (а.с.6,14)

Таким чином, суд приходить до висновку, що спірна квартира є обєктом спільної сумісної власності позивачки та відповідача (колишнього подружжя), а тому вимоги позивачки щодо визнання за нею права власності на ? частину квартири ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню.

Заперечення представника відповідача про те, що спірні квартира належить особисто йому, а позивачка займає її безпідставно суд до уваги не приймає, оскільки вони не ґрунтуються на законі, суперечать обставинам, встановленим судом та дослідженим доказам.

Вказана квартира була придбана за договором купівлі-продажу, а не в порядку приватизації, як вважає представник відповідача.

Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Суд вважає, що позивачка не пропустила строк позовної давності оскільки про порушення свого права вона дізналась в 2009 році коли відповідач став вимагати виселитись з цього житла.

Керуючись ст. ст. 10,60, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 22, 24, 28 КпШС України ( в редакції 1969 року), суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на ? частину квартири, що знаходиться в АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 306 грн. та інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120 грн., а всього 426 грн.

На рішення суду може бути подана апеляція протягом 10 діб до Одеського апеляційного суду через Біляївський райсуд.

Суддя : С.В. Крачкова