Справа № 2-298/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2010 року Цюрупинський районний суд

Херсонської області

в складі: судді Засланець Н.В.

при секретарі Бондаревій Т.К.

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Цюрупинську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя у наслідок злочину,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди по 82,10 грн з кожного та моральної шкоди про стягнення 10000 грн. з кожного, в результаті злочину.

У ході розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та поставив питання про солідарну відповідальність відповідачів.

У судовому засіданні представник позивача позов суду пояснила, що 07.12.2007 року сумісними протиправними хуліганськими діями відповідачів ОСОБА_2 було спричинено легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоровя. Потерпілий переніс сильні фізичні страждання та переживання у звязку з безпідставними протиправними діями відносно нього, а також тяжкими наслідками у вигляді необхідності стаціонарного лікування, головних болей, якими супроводжується зміна погодних умов. Відповідачами витрати були відшкодовані частково на лікування та проїзд. Моральна шкода відшкодована не була. Загалом позивач оцінює моральну шкоду у 40000 гривень, а витрати по справі на поїздки в судові засідання та витрати на отримання довіреності для представництва складають 328,26 гривень, які і просить стягнути з відповідачів солідарно.

Відповідач ОСОБА_8 у ході розгляду справи позов визнав частково. Розмір матеріальної шкоди визнав у повному обсязі розмір моральної шкоди просив зменшити до 1000,00 гривень з урахуванням того, що не має постійної роботи.

Відповідач ОСОБА_4 у ході розгляду справи позов не визнав. Суду пояснив, що у нього не має коштів на відшкодування шкоди, заявленої позивачем, оскільки у нього відсутні доходи і він не має роботи. Хоча факт спричинення ними потерпілому моральної шкоди визнає.

Відповідач ОСОБА_6 у судовому засіданні 18.01.2010 року позов не визнав. Пояснив, що має дитину, яку необхідно утримувати, а грошей на відшкодування шкоди немає. Він частково визнав.

Згідно заяви відповідача ОСОБА_5, який відбуває покарання у виправному центрі, заявлений позов він визнав частково в сумі 1000 гривень.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що вироком Цюрупинського районного суду від 05.03.2009 року ОСОБА_3, було засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України та ч. 2 ст. 296 КК України, ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 296 КК України та ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 295 КК України. ОСОБА_6 був звільнений від кримінальної відповідальності у звязку з амністією постановою Цюрупинського районного суду від 02.02.2009 року і провадження кримінальної справи в частині обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 122 та ч. 2 ст. 296 КК України було закрито. Вироком Цюрупинського районного суду встановлено, що відповідачами було вчинені хуліганські дії відносно ОСОБА_2, якими потерпілому спричинено легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоровя у вигляді струсу головного мозку, забійної рани голови, та відповідно спричинено моральну шкоду. Моральна шкода позивачем оцінена у 40000, 00 гривень. Понесені витрати по справі в сумі 328,26 гривень позивачем вказані як матеріальна шкода.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1167, ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди відповідно до положень ст.. 23 ЦК України визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Одного з відповідачів ОСОБА_9 постановою Цюрупинського районного суду від 02.02.2009 р. звільнено від кримінальної відповідальності , але відповідно до Закону України «Про амністію» від 12.12.2008 року застосування амністії не звільняє особу від обовязку відшкодувати спричинену шкоду.

Факт спричинення позивачеві моральної шкоди у звязку з пошкодженням здоровя в результаті злочину повною мірою підтверджено матеріалами кримінальної справи та частково визнано відповідачами.

Таким чином, з урахуванням встановленого, суд приходить до висновку, що позивач, як потерпілий від злочину, має право на моральне відшкодування. При цьому суд виходить з обставин спричинення йому тілесних ушкоджень, протиправність дій винних осіб по відношенню до потерпілого, які безпідставно, діючи з хуліганських мотивів із особливою зухвалістю побили потерпілого, враховує тяжкість та тривалість перенесених позивачем фізичних та моральних страждань у звязку із ушкодженням здоровя, враховує тимчасове порушення звичного життєвого ритму потерпілого через госпіталізацію.

Разом з тим, заявлену позивачем суму відшкодування суд вважає такою, що не відповідає спричиненим позивачеві моральним та фізичним стражданням і розмір якої є значно завищеним і таким, що не відповідає тяжкості спричиненої моральної шкоди. Суму морального відшкодування суд визначає у розмірі 4000, 00 гривень і вважає її достатньою та відповідною тяжкості спричинених тілесних ушкоджень. Сума відшкодування підлягає стягненню в солідарному порядку, виходячи з того, що вироком відповідачі визнані винними у спільному заподіянні потерпілому тілесних ушкоджень (ст.. 1190 ЦК України).

Заперечення проти позову відповідачів ОСОБА_9М та ОСОБА_4 з підстав того, що у них немає реальної можливості відшкодувати моральну шкоду, суд до уваги прийняти не може, як такі, що не базуються на законі.

Окрім того, позивачем предявлено вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої ушкодженням здоровя. Із письмових доказів на підтвердження позову в цій частині вбачається, що позивачем фактично предявлено вимоги щодо відшкодування судових витрат, які не являються шкодою в розумінні статті 1166 ЦК України, оскільки становлять фактично витрати позивача на поїздки до суду та на посвідчення довіреності на імя представника для участі у справі. Тому, вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди задоволенню не підлягають, однак понесені позивачем витрати на суму в 328,26 гривень, що відповідачі визнали, підлягають стягненню з них в рівних частинах відповідно до положень ст.ст. 85,89 ЦПК України.

Витрати по сплаті збору та коштів з ІТЗ також належить віднести на відповідачів у рівних частинах.

Керуючись ст.ст. 10,60, ч.3 ст. 209,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 4000, 00 гривень в солідарному порядку в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі по 82.07 гривень з кожного.

В решті позовних вимог відмовити за їх необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в доход держави судовий збір по 12,75 гривень з кожного та по 30,00 гривень коштів на витати з ІТЗ з кожного.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення може бути подано заяву про його апеляційне оскарження до апеляційного суду Херсонської області через Цюрупинський районний суд. Апеляційна скарга подається в тому ж порядку протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя підпис ОСОБА_10

Суддя Заславець Н.В.