Справа N 2-2895
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" травня 2010 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Кучеренко Н.В.

при секретарі Левандовській О.М.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, за участю третіх осіб - ОСОБА_5, Відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину - договору застави автомобіля №14-4566-097Z, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського округу Запорізької області ОСОБА_5 19.09.2007 року за реєстровим номером 3351, виключити запис про обтяження з реєстру рухомого майна, зазначивши, що 19 вересня 2007 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ним був укладений кредитний договір №14-4566-097 АП. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та ним був укладений договір застави автомобіля №14-4566-097Z, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського округу Запорізької області ОСОБА_5 19.09.2007 року за реєстровим номером 3351. Пунктом 7 договору застави №14-4566-097Z від 19.09.2007 р. передбачено, що предмет застави, а також права на нього не можуть бути використані заставодавцем в якості предмету будь-яких цивільно-правових та господарських договорів та угод (в тому числі на підставі договорів, угод найму, оренди тощо) без попередньої письмової згоди заставодержателя на таке використання. В разі порушення цього положення заставодавець сплачує заставодержателю штраф у розмірі 25% (двадцяти пяти процентів) від загальної суми заборгованості перед заставодержателем на цей момент, а будь-які угоди укладені заставодавцем, в яких в якості предмету виступатиме предмет застави чи права на нього, є недійсними з моменту їх укладення. Оскільки договір застави містить в собі положення, щодо обмеження права заставодавця укладати угоди без попередньої письмової згоди заставодержателя на таке укладання, а в разі порушення цієї вимоги сплату штрафу в розмірі 25% від загальної суми заборгованості, таке положення визначає нікчемність договору застави, в звязку з тим, що такий договір порушує вимоги ч. 3 ст. 586 ЦК України, яка передбачає, право заставодавця заповідати заставлене майно, а правочин, яким обмежується право заставодавця заповідати заставлене майно є нікчемним. Відповідно до змісту ст. ст. 34,56 Закону України «Про нотаріат» заповіт є угодою, а отже договором застави обмежується право застоводавця заповідати заставлене майно, тому такий договір є нікчемним з моменту його укладання і є всі підстави для застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю, наполягає на його задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, вважає його необґрунтованим, посилання представника позивача на те, що договором застави обмежуються його права на укладення заповіту жодним чином не доведені, доказів на підтвердження цього позивач не надав. Борг позивача перед банком великий, мається заборгованість по кредиту, по процентам та пеня майже на 200 000 грн. Нотаріусом був вчинений виконавчий напис на звернення стягнення на предмет застави автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, 2007 року випуску. Вказаний напис був оскаржений ОСОБА_4 у суді, однак у позові йому було відмолено і апеляційна інстанція також залишила таке рішення без змін. Підстави для застосування недійсності нікчемного правочину відсутні.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не зявилась, згідно повідомлення приватної нотаріальної контори Мелітопольського міського нотаріального округу ОСОБА_5 більше не працює, вона припинила свою нотаріальну діяльність, в звязку зі станом здоровя, всі нотаріальні документи здані до Запорізького обласного нотаріального округу.

Представник третьої особи - Відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_3 в судовому засіданні по поводу позовних вимог просив розглянути справу на розсуд суду та пояснив, що на підставі виконавчого напису нотаріуса ним була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження про звернення стягнення на предмет застави автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, 2007 року випуску, який належить ОСОБА_4 За рахунок заставленого майна пропонує задовольнити вимоги банку про стягнення заборгованості в сумі 191 462,02 грн. Підстави для застосування недійсності нікчемного правочину відсутні.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає необхідним відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог за наступних підстав.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

19 вересня 2007 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №14-4566-097 АП /а.с.17-25/.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та ОСОБА_4 19.09.2007 року був укладений договір застави автомобіля №14-4566-097Z, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського округу Запорізької області ОСОБА_5 за реєстровим номером 3351 /а.с.14-16/.

Предметом застави є автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, 2007 року випуску, який належить ОСОБА_4.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобовязанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

В звязку з тим, що ОСОБА_4 були порушені взяті зобовязання, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат» було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет застави автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, 2007 року випуску, який належить ОСОБА_4 За рахунок заставленого майна запропоновано задовольнити вимоги ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у розмірі 191 462,02 грн. /а.с.13/.

На підставі виконавчого напису нотаріуса головним державним виконавцем ВДВС Мелітопольського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження про звернення стягнення на предмет застави автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, 2007 року випуску, який належить ОСОБА_4 За рахунок заставленого майна запропоновано задовольнити вимоги банку про стягнення заборгованості в сумі 191 462,02 грн. /а.с.27/.

Дійсно пунктом 7 договору застави №14-4566-097Z від 19.09.2007 р. передбачено, що предмет застави, а також права на нього не можуть бути використані заставодавцем в якості предмету будь-яких цивільно-правових та господарських договорів та угод (в тому числі на підставі договорів, угод найму, оренди тощо) без попередньої письмової згоди заставодержателя на таке використання. В разі порушення цього положення заставодавець сплачує заставодержателю штраф у розмірі 25% (двадцяти пяти процентів) від загальної суми заборгованості перед заставодержателем на цей момент, а будь-які угоди укладені заставодавцем, в яких в якості предмету виступатиме предмет застави чи права на нього, є недійсними з моменту їх укладення.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що заповіт відповідно до змісту ст. ст. 34,56 Закону України «Про нотаріат» є угодою, а договір застави містить в собі положення, щодо обмеження права заставодавця укладати угоди без попередньої письмової згоди заставодержателя на таке укладання, а в разі порушення цієї вимоги сплату штрафу в розмірі 25% від загальної суми заборгованості.

Тобто договір застави передбачає обмеження права заставодавця заповідати заставлене майно, що порушує вимоги ч. 3 ст. 586 ЦК України, яка передбачає, право заставодавця заповідати заставлене майно, та закріплює що правочин, яким обмежується право заставодавця заповідати заставлене майно є нікчемним.

На підставі цього вважає, що договір застави є нікчемним з моменту його укладання, а отже є всі підстави для застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Разом з тим, з такими доводами суд погодитись не може з наступних підстав.

Дійсно відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 ЦК України.

Згідно з ч.2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Однак підстав недодержання сторонами в момент вчинення правочину, а саме договору застави, вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 ЦК України не встановлено.

Договір застави №14-4566-097Z від 19.09.2007 р. не містить заборони чи обмеження права заставодавця заповісти заставлене майно, ні позивачем в позовній заяві, ні представником позивача в судовому засіданні не було надано жодного доказу на підтвердження будь-якого обмеження права на укладення заповіту.

Судом не встановлено, яких-небудь порушень права позивача у користуванні та розпорядженні предметом застави, автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, 2007 року випуску, який належить ОСОБА_4 находиться в його користуванні і він, відповідно до ст. 586 ЦК України, користується ним відповідно до призначення.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобовязань, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 має невиконанні зобовязання перед ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на суму 191 462,02 грн., тому ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за рахунок заставленого майна має переважне право перед іншими кредиторами цього боржника одержати задоволення зобовязання.

В судовому засіданні сторонами було підтверджено той факт, що ОСОБА_4 в Мелітопольському міськрайонному суді оскаржувався виконавчий напис нотаріуса та ставилась вимога про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та його скасування. Рішенням суду у позові було відмовлено і апеляційною інстанцією таке рішення було залишено без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Суд вважає, що оскарження ОСОБА_4 виконавчого напису нотаріусу та подання позову про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину свідчить лише про небажання позивача виконувати взяті на себе зобовязання та погашати борг перед банком.

Аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, судом не встановлено підстав недодержання сторонами в момент вчинення правочину, а саме договору застави, вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 ЦК України, а отже відсутні законні підстави для задоволення позовних вимоги і тому, вважає необхідним відмовити позивачу у позові.

Керуючись ст. ст. 8, 16, 88, 203, 215, 509, 525, 526, 572, 576, 584-586,589,590 ЦК України, Законом України «Про заставу» ст. 15, 57-61, 84, 107, 208, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, за участю третіх осіб - ОСОБА_5, Відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області відмовити повністю.

Заборону, накладену ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду від 19 квітня 2010 року, головному державному виконавцю Відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії, спрямовані на виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстровим номером 1734 до ухвалення Мелітопольським міськрайонним судом остаточного рішення за його позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та його скасування - скасувати.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 20 днів, після подання заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Н.В.Кучеренко