Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2010 р. Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

Суддя : Юзьвяк Б.Г.,

при секретарі : Свирида М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубно цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка посилається на те, що відповідач є її батьком, з яким її мама перебувала в зареєстрованому шлюбі з 1990 по 1994 рік. Після розірвання шлюбу мама позивачки подавала відповідача на стягнення аліментів і аліменти стягувались до досягнення позивачкою повноліття. 03 жовтня 2009 року позивачці виповнилось вісімнадцять років і стягнення аліментів припинилось. Однак вона навчається у Луцькому базовому медичному коледжі за контрактом. Щорічна оплата навчання становить 3400 гривень. Мама працює санітаркою і отримує мінімальну заробітну плату. Позивачка вважає, що батько зобовязаний її утримувати, оскільки має таку можливість. Він все своє життя був військовослужбовцем, після виходу у відставку отримує пенсію, займається підприємницькою діяльністю, є працездатним, інших дітей зі слів мами немає. Тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі ? частини всіх видів його заробітку до закінчення нею навчання.

В судовому засіданні позивачка підтримала позов з підстав, викладених у позовній заяві. Доповнила, що навчається вона на платній формі навчання, стипендії не отримує, а мама зараз звільнилась з роботи за власним бажанням, тож утримувати їх взагалі немає кому. Тому просить стягнути аліменти з відповідача в розмірі ? частини його заробітку.

Відповідач в судовому засіданні позову не визнав, та пояснив слідуюче. Він сплачував аліменти, доки дочка була неповнолітньою, а зараз платити аліменти немає можливості. Те що він є військовим пенсіонером та займається підприємницькою діяльністю не відповідає дійсності, про що він долучив довідки з Пенсійного фонду, та податкової інспекції. Зараз він взагалі ніде не працює, бо немає роботи. Крім того має на утриманні двох малолітніх дітей від іншого шлюбу, яких потрібно утримувати, тож надавати утримання повнолітній дочці немає можливості.

Вислухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення

Копія свідоцтва про народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, вказує на те, що її батьком є ОСОБА_2 (а.с .4.)

Довідка Луцького базового коледжу вказує на те, що ОСОБА_1 дійсно є студенткою цього навчального закладу, за контрактом і закінчує навчання 30.06.2011 року (а.с.6.)

Копії свідоцтв про народження вказують на те, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. (а.с.15,16.)

Згідно довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, та фізичних осіб-підприємців, ОСОБА_2 в реєстрі не значиться. (а.с.21.)

За довідкою Дубенського управління Пенсійного фонду України ОСОБА_2 як особа що отримує пенсію там теж не значиться. (а.с.20.)

За змістом ч.1 ст.199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Отже на батьках лежить обовязок по утриманню повнолітніх дітей що продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги, але такий обовязок настає за умови, що батьки можуть надавати матеріальну допомогу дитині, що є вже повнолітньою.

В даному випадку відповідач в суді довів, що немає такої можливості і відповідно позивачка не довела протилежного.

Так встановлено, що відповідач не отримує пенсії, не займається підприємницькою діяльністю, як стверджувала позивачка. Навпаки відповідач має двох неповнолітніх дітей, яким в першу чергу зобовязаний надавати утримання. А тому з наведених підстав позов не може бути задоволений.

Керуючись ст.ст. 10,60, 212 ЦПК України, суд

Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання,

Відмовити за безпідставністю вимог.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Дубенський міськрайонний суд з поданням в 10-денний строк заяви про апеляційне оскарження, з наступним поданням у 20-денний строк з дня подання заяви про апеляційне оскарження, апеляційної скарги.

Рішення також може бути оскаржене і без подання заяви про апеляційне оскарження у випадку подання апеляційної скарги в 10 денний строк з дня проголошення

рішення.

У випадку неподання заяви про апеляційне оскарження в 10 денний строк, рішення набирає законної сили після закінчення цього строку.

Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але після цього у 20 денний строк після подання заяви про апеляційне оскарження не буде подано апеляційної скарги, рішення теж набирає законної сили.

В разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили у разі його не скасування судом апеляційної інстанції.

Суддя: