Бориспільський міськрайонний суд Київської області
Справа № 2-2636/2009
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2010 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Вознюка С.М.,

при секретарі Височин Ю.В., Кашубі А.В., Кравчук М.Г.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи без самостійних вимог: садове товариство „Будівельник, управління земельних ресурсів у Бориспільському районі, про розподіл майна подружжя, та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи без самостійних вимог: садове товариство „Будівельник, управління земельних ресурсів у Бориспільському районі, про розподіл майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

07.05.2008 року позивачка звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що вона з 27.12.2003 року по момент подання позову перебуває в шлюбних відносинах з відповідачем ОСОБА_5 Під час перебування у шлюбі, 15.11.2004 року ними було придбано земельну ділянку з жилим будинком в СТ „Будівельник, що розташована в с. Гнідин по вул. Озерна 5, буд.39 загальною площею 0,050 га, за ціною 10000 грн. Дана земельна ділянка та будинок були придбані ними за спільні кошти і за обоюдної згоди. Невдовзі після укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки чоловік отримав державний акт на землю. У звязку з тим, що набуте подружжям за час шлюбу майно є їх спільною сумісною власністю, частки в яких є рівними. Керуючись тим, що чоловік і дружина мають право на поділ спільно нажитого майна, незалежно від розірвання шлюбу, просила суд визнати за сторонами право власності на ? частину вищевказаної земельної ділянки та житлового будинку, кожному.

До розгляду справи по суті від відповідача надійшла зустрічна позовна заява, в якій він просив поділити порівну між сторонами спірну земельну ділянку в СТ „Будівельник, що розташована в с. Гнідин по вул. Озерна 5, буд.39 загальною площею 0,050 га, зобовязавши при цьому його сплатити вартість належної ОСОБА_3 частки у спільній сумісній власності, а саме 4650 грн. В аргументування своїх вимог зазначив, що 18.11.2008 року, тобто під час перебування у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, ним була придбана у громадянина ОСОБА_6 вищевказана земельна ділянка за 9300 грн. Кошти на купівлю земельної ділянки ним були отримані від ОСОБА_7, а на будівництво житлового будинку, що знаходиться на ній отримано в якості кредиту від кредитної спілки „Альфа-банк. ОСОБА_3 з початку їх подружнього життя самоусунулась від ведення домашнього господарства та вирішення побутових проблем, участі у будівництві будинку та обробці земельної ділянки не приймала. ОСОБА_5 один постійно проживає у вищевказаному будинку.

Позивач за первісним позовом та її представник в судовому засіданні первісний позов підтримав, обставини справи підтвердив. В письмових запереченнях проти зустрічного позову зазначив, що кожен із подружжя мають однакові права на майно сумісно нажите в шлюбі не залежно від їх участі у його придбанні. Також зазначив, що ОСОБА_3 від ведення господарства ніколи не самоусувалась, а навпаки приймала активну участь у пошуку спірної земельної ділянку та її купівлі, що може бути підтверджено розписками про передачу завдатку по договору та поясненнями ОСОБА_8

Відповідач за первісним позовом та його представник в судовому засіданні проти первісного позову заперечили та просили задовольнити зустрічний.

Представник СТ „Будівельник в судове засідання не зявився, проте в судове засідання надав заяву в якій первісний позов визнав, просив розгляд справи провести у відсутності його представника та при вирішені даного питання повністю покладаються на думку суду.

Управління земельних ресурсів у Бориспільському районі в судове засідання не зявилась, про день час та місце слухання справи повідомлена належним чином, клопотань про перенесення розгляду справи не надійшло.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для часткового задоволення позовних вимог за первісним позовом та відмови у задоволенні зустрічного позову.

Спірні відносини між сторонами є сімейними та повязані з поділом спільного сумісного майна подружжя.

Судом встановлено, що 27.12.2003 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладено шлюб у відділі РАГС Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 27.12.2003 року серія І-КЕ №103607 (а.с.5, том 1), про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №1242, який на даний час не розірваний. В період спільного сумісного проживання, 15.11.2004 року, відповідач згідно договору купівлі-продажу придбав у ОСОБА_8, що діяла від імені ОСОБА_9 земельну ділянку для ведення садівництва загальною площею 0,050 га, що розташована на території СТ „Будівельник Гнідинської сільської ради, Бориспільського району Київської області за ціною 9300 грн. (а.с.74, том 1). Відповідність ціни земельної ділянки вказаної в договорі та її ринковій вартості підтверджується висновком ТОВ „Широта від 25.10.2004 року (а.с.76, том 1).

Згідно розписки (а.с.246, том 1) та акту обстеження земельної ділянки (а.с.247, том 1) встановлено, що разом з земельною ділянкою було продано житловий будинок, будівництво якого на момент продажу не завершено. Будинок в експлуатацію не введено, власність на нього не оформлена.

Вказані обставини визнані сторонами у справі, а тому не підлягають доказуванню згідно вимог ч.1 ст. 61 ЦПК України.

З цього приводу судом в порядку ч.4 ст. 10 ЦПК України, ОСОБА_3 та її представнику розяснено право на зміну позовних вимог в порядку ст. 31 ЦПК України щодо визнання за нею права на 1/2 частину будівельних матеріалів. Відповідних змін вимог не надійшло, а позивач наполягав на задоволення позовних в повному обсязі.

Згода ОСОБА_3 на придбання її чоловіком вищевказаної земельної ділянки на визначених ним умовах підтверджується нотаріально-посвідченою заявою від 15.11.2004 року №418/2-08 (а.с.79).

На момент завершення розгляду справи по суті вартість земельної ділянки та недобудованого будинку, розташованого на ній, ОСОБА_5 сплачена в повному обсязі, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою (а.с. 94), обмежень у її використанні немає.

Керуючись нормами ч.1 ст. 70 СК України, яка передбачає, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, позивачка просила суд визнати за нею право власності на ? частину вищевказаної земельної ділянки та недобудованого будинку, розташованих по вул. Озерна 5, буд. 39 в с. Гнідин Бориспільського району Київської області.

В той же час, ОСОБА_5 просив в зустрічній позовній заяві постановити рішення, згідно якого стягнути з нього 1/2 частину суми договору купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої на території СТ "Будівельник" в розмірі 4650 грн.

Згідно ч.2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ набута, за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

З пояснень сторін та їх представників, а також досліджених матеріалів справи, суд приходить до висновку, що земельну ділянку для ведення садівництва загальною площею 0,050 га, що розташована на території СТ „Будівельник Гнідинської сільської ради, Бориспільського району Київської області було придбано відповідачем за час перебування ним у шлюбі із ОСОБА_3 і за її письмової згоди, що свідчить про віднесення даного майна до спільної сумісної власності подружжя. Крім того, спільною сумісною власністю подружжя є також і недобудований садовий будинок, розташований на вказаній земельній ділянці.

Судом також не встановлено наявність підстав для відступу від засад рівності часток кожного із подружжя при поділі майна, згідно ч.2 ст. 70 СК України, на чому наполягав ОСОБА_5

Так, ті обставини, що ОСОБА_5 постійно проживає у вищевказаному спірному недобудованому будинку, що розташований на спірній земельній ділянці, обробляє земельну ділянку, а ОСОБА_3 самоусунулась від їх використання, оскільки вимог про усунення перешкод в користуванні земельної ділянки не заявляла, враховуючі розмір земельної ділянки, недоцільність поділу земельної ділянки, не є достатніми та істотними в розумінні зазначеної вище норми закону.

Крім того, суд вважає, що ціна земельної ділянки є обставиною, яка при розгляді цивільної справи не має значення, оскільки судом встановлено, що земельна ділянка є спільною сумісною власністю подружжя, окрім визначення судового збору. У цьому звязку суд бере до уваги документально підтверджений договір купівлі-продажу земельної ділянки, який свідчить, що вартість останньої становить 9600 грн.

Сплата грошей за частку при виділенні майна в натурі передбачено лише ч.2 ст. 364 ЦК України за згодою сторони.

Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно та обєкт незавершеного будівництва виникає після завершення будівництва, введення його в експлуатацію та з моменту державної реєстрації. Оскільки будинок в експлуатацію введений не був, технічна документація та свідоцтво про право власності на нього відсутні, право власності у сторін на нього теж відсутнє. Зважаючи, що вимоги про визнання права власності на обєкт самочинного будівництва чи оплату витрат на будівництво чи визнання права власності на частину будівельних матеріалів, сторонами не ставились, - у задоволенні позовних вимог щодо визнання за сторонами права власності на ? частину будинку за кожним слід відмовити.

Пояснення ОСОБА_3, щодо її активної участі у придбанні земельної ділянки, будівництві та обслуговуванні земельної ділянки, суд оцінює з цього приводу критично, оскільки такі дії матеріалами справи не підтверджуються, а такі обставини не мають істотного значення для розгляду справи.

Судові витрати в справі слід покласти на сторони, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 60, 69, 70 СК України, ст.ст. 355-357 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 60, 88, 213-215, 218 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 та зустрічний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,050 гектарів, яка розташована по вулиці Озерна 5, будинок 39, на території садівницького товариства „Будівельник Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області (кадастровий номер :04:001:0493, акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №90).

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,050 гектарів, яка розташована по вулиці Озерна 5, будинок 39 на території садівницького товариства „Будівельник Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області (кадастровий номер :04:001:0493, акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №90).

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_3 ОСОБА_10 ОСОБА_11 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 (АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_2) 51 грн. судового збору та 15 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Судові витрати за розгляд інших позовних вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_3 віднести на рахунок останніх, які оплатили їх при звернені до суду.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо заяву про апеляційне оскарження було подано, але апеляційна скарга не подана у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду виготовлено 27.03.2010 року.

Суддя Бориспільського міськрайонного суду

Київської області ОСОБА_12