Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

Іменем України

Об вересня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області

в складі: головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Жигановської О.С., Котік Т.С.

за участю секретаря Порохня М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом приватного підприємства "ЛОМС" в особі арбітражного керуючого ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третьої особи - Відділу громадянства і міграції та реєстрації фізичних осіб Богунського РВ УМВС України в Житомирській області

за апеляційною скаргою приватного підприємства "ЛОМС" в особі арбітражного керуючого ОСОБА_1

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 04 червня 2010 року, -

встановила:

У січні 2009 року ПП "ЛОМС" в особі арбітражного керуючого ОСОБА_1, звернулось до суду з позовом, в якому просило визнати недійсними договори піднайму квартири АДРЕСА_1, укладені 16.08.2003 року між ПП "ЛОМС" та ОСОБА_2, ОСОБА_4 Також, позивач просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування спірною квартирою та виселити їх без надання іншого жилого приміщення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з

19.06.2003року ПП "ЛОМС" є власником квартири АДРЕСА_1, а тому у серпні 2003 року підприємство не могло укласти договори піднайму цього житла. Крім того, договори зі сторони наймодавця підписані невідомою особою та не містять даних щодо його оплатності. Зважаючи на те, що строк дії договору закінчився, а відповідачі в добровільному порядку не бажають звільнити житло, не проводять оплату комунальних послуг, тому позивач просив виселити їх без надання іншого жилого приміщення.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 04 червня 2010 року в задоволенні позову ПП "ЛОМС" відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ПП "ЛОМС" в особі арбітражного керуючого ОСОБА_1, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ПП "ЛОМС" на праві приватної власності належить п'ятикімнатна квартира АДРЕСА_2, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 19.06.2003 року /а.с. 9/.

15.08.2003 року між ОСОБА_2 та ПП "ЛОМС", в особі директора ОСОБА_5, укладено договір оренди № 1/03, відповідно до якого, відповідачці передано в оренду частину житлової квартири АДРЕСА_1 площею 31 кв.м. /а.с. 39-41, 4б/. Загальна площа квартири - 98,4 кв.м.

Договір укладено строком на 10 років /п. 4.1 договору/.

Відповідно до вимог п.п. 5.1., 5.2. Договору розмір місячної орендної плати з урахуванням її індексації складає 10 грн. за 1 кв.м. Орендна плата сплачується орендарем шляхом проведення внутрішніх взаєморозрахунків згідно актів проведених ремонтних робіт в орендуємій квартирі.

Вищевказаний договір оренди є чинним і ніким не оскаржується.

Є безпідставним посилання апелянта на лист від 09.09.2009 року "Про відмову від договору найму", в якому підприємство в односторонньому порядку на підставі ст. 752 ЦК України відмовляється від договору оренди від 15.08.2003 року у зв'язку з невнесенням орендарем орендної плати більше 3-х місяців /а.с. 82/, виходячи з наступного.

Статтею 782 ЦК України передбачено право наймодавця відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. Проте, відповідно до ч. 2 ст. 759 ЦК України, вказана норма права є загальною та може застосовуватися тільки у випадку, якщо Законом не передбачено певних особливостей щодо укладення та виконання договору найму /оренди/.

Цивільно-правове регулювання договору найму /оренди/ житла, що є об'єктом права приватної власності закріплено у главі 59 ЦК України. Тобто, саме цією главою визначено підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму. Так, ст. 825 ЦК України визначено виключний перелік підстав, з яких договір найму /оренди/ може бути розірвано на вимогу наймодавця. При цьому, договір може бути розірвано тільки у судовому порядку.

Необхідно зазначити, що одностороння відмова наймодавця від договору найму /оренди/ житла законодавством взагалі не передбачена.

16.08.2003року між ПП "ЛОМС" та ОСОБА_2 /неповнолітнім ОСОБА_3 1998 р.н./ укладено договір піднайму вищевказаної квартири, строком на 5 років /а.с. 10/. В цей же день укладено договір піднайму і з ОСОБА_4 строком на 5 років /а.с. 11/. Вказані договори укладені на підставі договору оренди № 1/03 від 15.08.2003 року, підписані директором підприємства, начальником КВЖРЕП- 15, відповідачами та скріплені печаткою КВЖРЕП-15.

На підставі вказаних договорів відповідачі були зареєстровані у квартирі /а.с. 12/.

Позивачем не надано суду доказів того, що договори піднайму не були підписані представником підприємства. Навпаки, ПП "ЛОМС" визнало договори, оскільки 17.06.2008 року звернулося до відповідачів з листом про припинення його дії, відмову укласти договір на новий строк. Також, підприємство запропонувало відповідачам виселитися із займаного приміщення у добровільному порядку /а.с. 17-18, 19-20/.

Є безпідставними доводи апелянта з приводу того, що у договорах піднайму не визначено розміру орендної плати, оскільки дана умова передбачена договором оренди від 15.08.2003 року /п.п. 5.1., 5.2Д. Крім цього, позивачем не доведено факту несплати відповідачами будь-якої орендної плати або квартирної плати чи інших платежів.

З довідки КВЖРЕП-15 від 03.06.2010 року № 38 вбачається, що борг по квартирній платі квартири АДРЕСА_1, станом на 01.06.2010 року, відсутній /а.с. 87/. Відповідачами також надано суду квитанції про оплату комунальних послуг /а.с. 43-45/.

Колегія суддів звертає увагу і на те, що строк дії договорів піднайму закінчився 15.08.2008 року, тобто до звернення ПП "ЛОМС" до суду.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання недійсними договорів піднайму від

16.08.2003року, визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірним житлом та їх виселення, а тому правильно відмовив у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування судового рішення немає.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу приватного підприємства "ЛОМС" в особі арбітражного керуючого ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 04 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча

Судді