УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2010 року місто Рівне

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - Ковальчук Н.М.

суддів - Буцяк З.І., Мельника Ю. М .,

при секретарі - Сеньків Т.Б.

за участю позивачки - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянула цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Здолбунівського районного суду від 26 лютого 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Мізоцької селищної ради Здолбунівського району, ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення органу приватизації, зобов'язання винести розпорядження про передачу у приватну власність квартири,

ВСТАН О В И Л А:

Рішенням Здолбунівського районного суду від 26 лютого 2010 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Мізоцької селищної ради, ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання незаконним розпорядження Мізоцької селищної ради № 74 від 07.04.2008 року про передачу відповідачам у приватну власність квартири АДРЕСА_1 та відмовлено у задоволенні вимог про зобов'язання передати позивачці у приватну власність 1/2 частину цієї квартири.

ОСОБА_1 не погодившись з рішенням суду, подала апеляційну скаргу в якій зазначає, що рішення є незаконне через неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне з"ясування судом обставин, що мають значення для справи. Ухвалюючи рішення, суд безпідставно прийшов до висновку, що приватизацію квартири відповідачами проведено у відповідності до законодавства і процедура приватизації не була порушена. Разом з тим, судом не враховано пояснення відповідача ОСОБА_3 про те, що заяви на приватизацію він не писав і в селищній Раді ніколи не був. Невірний висновок суду про втрату нею права користуватись квартирою. В судовому засіданні відповідачі підтвердили, що в квартирі знаходяться її речі, інтересу до квартири вона не втратила. Нікому іншому, окрім неї, ордер на спірну квартиру не видавався. З цих підстав просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

________________________________________________________________________________________________

Справа № 22-558-10 Головуючий у 1-інстанції:Бондаренко Н.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_4

Заслухавши, пояснення осіб, що з'явились у судове засідання, перевіривши подані докази та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що передачею у приватну власність відповідачам квартири АДРЕСА_1, право позивачки не порушено, оскільки відсутні докази, які давали б підстави вважати, що за нею збережено право користування спірною квартирою.

Як видно з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_3, ОСОБА_2 по 1/2 частині на праві спільної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Мізоцькою селищною радою 05.05.2008 року(а.с.10).

7 квітня 2008 року відповідачі звернулись з заявою про приватизацію квартири і 07.04.008 року прийнято відповідне розпорядження (а.с.8,а.с.41).

На день прийняття органом приватизації розпорядження у спірній квартирі були зареєстровані син та онук позивачки - ОСОБА_3П, ОСОБА_5

ОСОБА_3 зареєстрований і проживає у спірній квартирі з 9 червня 1993 року, ОСОБА_2 - з 18 березня 2008 року(а.с.8).

Згідно даних карточки прописки позивачка у квартирі АДРЕСА_1 була зареєстрована з 19 липня 1991 року по 3 червня 1993 року. Вибула у Млинівський район (а.с.12,13)

Відповідно до ст. 1,ч.1 ст. 5, ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" (далі Закону) наймачі квартир (будинків) державного житлового фонду та члени їх сімей, які постійно проживають у квартирі (будинку) разом із наймачем або за якими зберігається право на житло, мають право на приватизацію займаних квартир (будинків) шляхом передачі їм цих квартир (будинків) у спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї на підставі рішення відповідного органу приватизації.

Виходячи з аналізу змісту Закону у поєднанні з нормами ст. ст. 1,6,9, 61 ЖК України, ст. 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є житлове приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право і при тимчасовій відсутності (у випадках, передбачених ст. 71 ЖК України), а відтак і право на приватизацію разом з іншими членами сім'ї.

Жодного доказу, який стверджував би, що позивачка була наймачем спірного житла і чи було воно місцем постійного її проживання в момент реалізації відповідачами права на приватизацію судом не добуто і позивачка у судовому засіданні не подала.

Між тим, з рішення Здолбунівського районного суду від 15 травня 2006 року вбачається, що з жовтня 2000 року позивачка проживає у будинку, що належав її покійному брату в с.Стеблівка, і цим рішенням суду за нею визнано право власності на будинок. Рішення набрало законної сили(а.с.19).

За ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують обгрунтованих висновків суду і не дають підстав вважати, що рішення суду є незаконним, а тому, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно з"ясував обставини справи, дав належну правову оцінку доказам у справі, вірно визначився у правовідносинах, що виникли між сторонами, і правильно вирішив спір. За таких обставин апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.307,308,314,315 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Здолбунівського районного суду від 26 лютого 2010 року залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Сторони мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили до Верховного Суду України.

Головуючий підпис ОСОБА_4

Судді: підпис Буцяк 3.І.

підпис ОСОБА_6

Згідно:суддя-доповідач ОСОБА_4