Справа № 2-52/10
(провадження № 2-52/10)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2010 року м.Каховка

Каховський міськрайонний суд Херсонської області в складі:

головуючого судці Тіміргазіна Е.Р.,

при секретарі Боруль А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Каховка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним,

установив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним заповіт його матері ОСОБА_3, померлої 22.12.2007р., вчинений у 2005р. на імя його сестри ОСОБА_4, так як вважає, що в момент вчинення правочину волевиявлення матері не відповідало її волі, не було вільним через психічний стан здоровя.

Вимоги мотивовано тим, що позивачу, його дружині і померлій ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1 Після смерті матері, частка якої в квартирі складає 3/8, він, як постійно проживаючий разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, де дізнався, що на належну матері частку квартири складений договір дарування на імя ОСОБА_4, його рідної сестри. Вважаючи, що в момент вчинення даного правочину мати не могла усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними звернувся до суду з позовом про визнання договору дарування недійсним. Рішенням суду, залишеним в силі ухвалою апеляційного суду Херсонської обл., договір дарування, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 23.05.2006р. визнаний недійсним. Пізніше в нотаріальній конторі дізнався і про наявність заповіту матері на імя сестри. Вважає, що заповіт не відповідає дійсній волі матері, оскільки на момент його вчинення ОСОБА_3 через психічний стан здоровя не могла усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними. Просить відшкодувати і судові витрати.

В судовому засіданні позивач вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Пояснив, що мати близько десяти років хворіла, поводила себе неадекватно, з квартири самостійно не виходила, часто жалілась на болі, не пізнавала рідних, в останній час майже постійно лежала в ліжку. Ніколи не висловлювала побажання залишити квартиру ОСОБА_4, завжди говорила, що уся квартира лише її.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що мати самостійно висловила побажання скласти заповіт на її імя, була в своєму розумі. В задоволенні позову просила відмовити.

Свідок ОСОБА_5, лікар-психіатр Каховської ЦРЛ в судовому засіданні пояснив, що вперше близько десяти років тому до нього звернувся ОСОБА_1 з проханням оглянути його матір ОСОБА_3 та призначити їй лікування, оскільки жінка поводила себе неадекватно: кричала вночі, вчинювала потопи, відмовлялась вживати їжу, зготовлену сином та невісткою. З 2006р. у ОСОБА_3 виявлено ознаки слабоумства, старечого маразму, явні ознаки психічних розладів і в такому стані вона не могла давати оцінку своїм діям.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що знав ОСОБА_3 з 2002року, вона часто не розуміла де знаходиться, кричала, влітку виходила на вулицю в шубі, не пізнавала своє житло, сина, затоплювала сусідську квартиру. ОСОБА_4 до матері приходила зрідка.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що у свекрухи - ОСОБА_3, стали досить помітними розлади здоровя після смерті в листопаді 1999р. її чоловіка, поводити себе вона почала неадекватно, була замкненою, розмовляла із собою, їй ввижались якісь діти або те, що вона їде в потязі. ОСОБА_4 не вбачала в діях матері хворобливого стану, від допомоги лікаря відмовилась. ОСОБА_3 з часом почувалась гірше, кричала, що її хочуть вбити, не пізнавала рідних, свою домівку.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що раніше ОСОБА_3 не знав, вперше побачив, коли відвозив її до нотаріуса. ОСОБА_3 була в нормальному стані, розуміла куди її везуть. Заповіт нею був підписаний в автомобілі, нотаріус зачитувала їй текст заповіту.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що ОСОБА_3 є його тещею, з якою знайомий з 1986 року. Була ОСОБА_3 в нормальному стані, в останні роки хворіла і його дружина їй допомагала. Написати заповіт теща вирішила сама.

Вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 (аркуш справи 9) та ОСОБА_4 ( аркуші справи 66, 67) їх матірю є ОСОБА_3 і на момент смерті ОСОБА_3 - 22.12.2007р. ( аркуш справи 10) разом з нею проживали та зареєстровані син ОСОБА_1 та невістка ОСОБА_7 ( аркуш справи 9).

Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської обл. від 03.03.2006р. визначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_7 належить 5/8 часток, ОСОБА_3 -3/8 часток в квартирі АДРЕСА_2 ( аркуші справи 11-13).

Відповідно до довідки КП „Каховське БТІ №5930-Б (аркуш справи 15) ОСОБА_7 та ОСОБА_1 належить по 5/16 частин квартири АДРЕСА_3, ОСОБА_4 відповідно до договору дарування №1892 від 23.05.2006р. належить 3/8 частин вказаної квартири.

Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської обл. від 27.01.2009р. договір дарування 3/8 частин квартири АДРЕСА_4, укладений 23.05.2006р. між ОСОБА_3 (дарувальником) та ОСОБА_2 (обдарованою) визнаний недійсним ( аркуші справи 32-34).

Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської обл. від 08.04.2009р. рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської обл. від 27.01.2009р. залишено без змін ( аркуші справи 35-37).

28.03.2008р. ОСОБА_1 подано заяву в Каховську міську нотаріальну контору щодо прийняття ним спадщини померлої 22.12.2007р. матері ОСОБА_3 ( аркуш справи 59).

З аналогічною заявою до «нотаріальної контори 06.06.2008р. звернулась ОСОБА_2 ( аркуш справи 60).

Згідно листа приватного нотаріуса Каховського районного нотаріального округу ОСОБА_10 ( аркуш справи 55) в справах нотаріуса дійсно знаходиться заповіт ОСОБА_3, посвідчений нотаріусом 23.06.2005р.

Відповідно до заповіту від 23.06.2005р. ОСОБА_3 в присутності двох свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_8 заповіла все належне їй на праві приватної власності майно ОСОБА_2. Заповіт підписано власноруч ОСОБА_12 через поганий зір заповідача ОСОБА_3, вголос прочитано ОСОБА_11 та ОСОБА_8 ( аркуш справи 62)

Висновком посмертної судово-психіатричної експертизи №42 на досліджувану ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлено, що ОСОБА_3 страждала хронічним психічним захворюванням у формі церебрального атеросклерозу з амнестичним слабоумством. В час вчинення заповіту 23.06.2005р. на імя ОСОБА_4 вона перебувала у вказаному хворобливому стані, тоді не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними, усвідомлювати їх ( аркуші справи 84-88).

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера (аркуш справи 83) ХОПЛ від ОСОБА_1 16.12.2009р. прийнято 1215,77грн. оплати судово-психіатричної експертизи.

При подачі позову позивачем у вигляді судового збору сплачено 8,50грн. ( аркуш справи 4), у вигляді витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи - 37,50грн. (аркуш справи 3).

Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, розпоряджатися і користуватися своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів (ст. 328 ЦК України).

Ст. 203 ЦК України встановлює вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, наявність у особи, яка вчиняє правочин, необхідного обсягу цивільної дієздатності, вільність та відповідність внутрішньої волі волевиявлення учасника правочину, а недотримання даних вимог згідно ст. 215 ч.І ЦК України є підставою недійсності правочину.

Відповідно до ст. 225 ч.І ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Стаття 1257 ч.2 ЦК України передбачає, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, з урахуванням висновків посмертної судово-психіатричної експертизи, згідно якої в час вчинення заповіту 23.06.2005р. на імя ОСОБА_4 ОСОБА_3 перебувала у хворобливому стані, внаслідок чого не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними, усвідомлювати їх, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Сумнівів у законності вимог позивача немає.

Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог ( ст.88 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 8,21,22,41,55,124 Конституції України, на підставі ст.ст.З, 11-16, 202, 203, 204, 215, 225, 1257 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 14, 27, 31, 57-61, 159, 212-215,223 ЦПК України,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним - задовольнити.

Заповіт ОСОБА_3, померлої 22.12.2007р., вчинений 23.06.2005р., визнати недійсним.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1215,77грн. оплати за проведення експертизи, 8,50грн. судового збору, 37,50грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи, а всього 1261,77 грн.

Заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської обл. від 20.07.2009р. у вигляді заборони ОСОБА_4 або будь-якій іншій особі за її дорученням відчужувати 3/8 часток квартири АДРЕСА_5 та укладати інші договори стосовно вказаного нерухомого майна - скасувати.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Каховський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя: Е. Р. Тіміргазін