Справа № 2-1234/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2010 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої - судді ЛУ ОСОБА_1

при секретарі ГЛИНСЬКІЙ С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, про виселення,

встановив:

ОСОБА_2 13.01.2010р. звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про його виселення з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення. В обгрунтування позову покликається на те, що вказана квартира належить на праві власності йому, матері ОСОБА_4 4а брату ОСОБА_5 За час проживання у квартирі відповідач неодноразово вчиняв фізичне та психологічне насильство стосовно нього, його дружини та дітей, висловлювався у їх присутності нецензурною лайкою, здійснював інші протиправні дії. Діями відповідача були порушені його права,' право його сімї, гарантовані Європейською Конвенцією про захист прав, основних свобод людини від 04.11.1950р. Оскільки його сімя потерпає від порушення їх прав на повагу до особистого життя і житла, на захист від нелюдського та принизливого ставлення, життя та здоровя його дітей під постійною загрозою через протиправні дії відповідача, просить постановити рішення про виселення останнього без надання іншого житла.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 свої позовні вимоги підтримав повністю, покликаючись на обставини, вказані у позовній заяві та долучені ним до справи письмові докази. Просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3, його представник ОСОБА_6 та третя особа ОСОБА_4, яка також представляє інтереси ОСОБА_5, в судовому засіданні проти позову заперечили. Пояснивши, що відповідач з 1994р. проживає у спірній квартирі у звязку з укладенням шлюбу з ОСОБА_4, приймав участь у вихованні позивача, який на той час був ще неповнолітнім, допомагав йому у навчанні в ПТУ. У звязку з одруженням позивач з 2001р. по 2009р. не проживав у спірній квартирі. Без їх згоди повернувся в квартиру разом зі своєю дружиною, її дитиною від першого шлюбу та спільною дитиною в липні 2009р. З того часу позивач та його дружина постійно влаштовуюсь конфлікти, перешкоджають нормально користуватися жилим приміщенням, кухнею, ванною кімнатою, не оплачують комунальних послуг. ОСОБА_3 жодних неправомірних дій щодо позивача та його сімї ніколи не вчиняв. Просять у позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, третіх осіб, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні взаємовідносини сторін, обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких мотивів.

Квартира №49 по вул..Миколайчука.2 в м.Львові належить на праві спільної сумісної власності, позивачу ОСОБА_2, третім особам ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

За ч.І ст. 116 ЖК Українни якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського Впливу выявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Саме на ці правові норми, як на підставі своїх позовних вимог, покликається позивач.

Однак позивачем не доведено, що відповідач, який являється чоловіком співвласниціквартири ОСОБА_4. членом її сімї, та вітчимом позивача, систематично руйнує чи псує спірну квартиру АДРЕСА_2 в м .Львові або використовує її не за призначенням. Подане позивачем в якості доказу попередження №262 про надання доступу

до квартири для ліквідації аварії датоване 06.07.2010р. і не свідчить про будь-які дії відповідача щодо руйнування чи псування квартири, повязане із зясуванням причин залиття квартири №12.

Не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи покликання позивача на те, що відповідач ОСОБА_3 неодноразово вчиняв щодо позивача та його сімї фізичне і психологічне насильство. Абсолютно безпідставними є покликання на потерпання позивача і його сімї від нелюдського поводження зі сторони відповідача, приниження їх гідності.

Повідомлення Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області від 16.07.2009р. про відмову у порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_3 та притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП (дрібне хуліганство), не може свідчити про зазначені вище обставини.

Щодо представлених актів судово-медичної експертизи відносно ОСОБА_2, ОСОБА_2 1.В. від 18.08.2009р. та відносно дитини ОСОБА_7 від 21.08.2009р., такі не можуть прийматися судом до уваги, оскільки даними актами зафіксовано лише отримання тілесних ушкоджень. У скеруваннях на експертизу вказано, що тілесні ушкодження були отримані в ході конфлікту з ОСОБА_4, а не ОСОБА_3 У звязку з отриманими тілесними ушкодженнями кримінальні справи порушені не були. Відтак підстав стверджувати, що тілесні ушкодження позивачу та іншим нанесені ОСОБА_3 немає.

Копія постанови про відмову в порушення кримінальної справи по факту відносно ОСОБА_4 від 04.06.2010р. по п.2 ст.6 КГІК України та проведення з нею профілактичноїбесіди також не доводять протиправності поведінки ОСОБА_3

Суд вважає, що відсутні підстави для виселення ОСОБА_3 в порядку ст.116 ЖК України.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.8,10,57,58,60,208.209,212,215 ЦПК України, ст.ст.116,157 ЖК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про виселення з квартири №49 по вул.Миколайчука.2 в м.Львові без надання іншого жилого приміщення - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подання протягом десяти днів з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя ОСОБА_8