Київський районний суд м. Одеси
Справа № 2-3278/10 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2010 року Київський районний суд м. Одеси у складі: головуючого - судді Гниличенко М.В.

при секретарі - Марковій О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» в особі Одеської регіональної філії про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, уточнивши позовні вимоги, пред'явила до суду позов, яким просить визнати за нею право власності у порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, загальною площею 0,0457 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташовану за адресою: м.Одеса, пров. Раїси Сергієнко № 6 (колишня ОСОБА_2), посилаючись на те, що на підставі рішення Одеської міської ради вищевказана земельна ділянка з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, була передана безоплатно у приватну власність її бабусі ОСОБА_3, однак 29.05.2004 року вона померла. Позивачка вказує, що вона є спадкоємцем за заповітом та своєчасно звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 2/3 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться у м.Одесі, пров. Раїси Сергієнко № 6 (колишня ОСОБА_2), однак в оформленні спадщини на земельну ділянку її було відмовлено, так як Державний акт на право власності на вищевказану земельну ділянку був виданий на ім"я її бабусі після її смерті, тому позивачка змушена була звернутись з даним позовом до суду та просить визнати за нею право власності на земельну ділянку у порядку спадкування за заповітом.

Представник відповідача Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру" в особі Одеської регіональної філії у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що спадкодавець ОСОБА_4 у встановленому законом порядку не оформила право власності на земельну ділянку, тому просила у позові відмовити.

Суд вважає докази, які є в матеріалах справи повними та достатніми для розгляду справи по суті.

Вислухавши позивачку, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 на праві приватної власності належало 2/3 частини житлового будинку № 6 по пров.Червоної гвардії у м.Одесі на підставі свідоцтва на право на спадщину за заповітом, посвідченого Третьою одеською державною нотаріальною конторою від 26 вересня 1995 року./а.с.176/

Відповідно довідки з місця проживання УКО № 7 вбачається, що ОСОБА_3 з 1978 року по 29 травня 2004 року була зареєстрована та постійно проживала за адресою: м.Одеса, пров.Червоної гвардії № 6./а.с.54/

25 лютого 1997 року ОСОБА_4 залишила на ім"я онучки ОСОБА_1, позивачки по справі, нотаріально посвідчений заповіт, яким усе належне на день смерті майно заповіла ОСОБА_1, на час розгляду справи вказаний заповіт не змінено та не скасовано./а.с.22/.

17 ютого 2004 року, використовуючи своє право на приватизацію земельної ділянки, ОСОБА_4 звернулась до Одеського міського управління земельних ресурсів з письмовою заявою про передачу її у приватну власність земельної ділянки, яка знаходиться в її користуванні за адресою - м.Одеса, пров.Червоної гвардії № 6. Вказана заява зареєстрована в канцелярії Одеського міського управління земельних ресурсів за № 02-08/К-34-716 від 17.03.2004 року. До заяви були додані необхідні правові документи та оплачена вартість технічних послуг./а.с.78/

У березні 2004 року на підставі заяви ОСОБА_3 Управління земельних ресурсів доручило проектної організації КП «Інжпроект» виконати усі геодезичні та проектно-землевпорядні роботи щодо вищезазначеної земельної ділянки та розробити технічну документацію.

20.03.2004 року працівниками КП "Інжпроект" був здійснений вихід на місце та проведено абрис, експлікацію земельної ділянки ОСОБА_4 та суміжних землекористувачів, згоди яких на приватизацію земельної ділянки ОСОБА_3 є в матеріалах справи. Крім того, земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер :48:026:0008.

04.10.2004 року було надано висновок Управління архітектури та містобудування та Управління земельних ресурсів про можливість передачі ОСОБА_3 вищевказаної земельної ділянки.

06.03.2006 року було прийнято рішення Одеської міської ради за № 5544-1У "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі та передачу у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки, площею 0,0457 га за адресою: м.Одеса, пров.Червоної гвардії № 6./а.с.20/

29 травня 2004 року ОСОБА_3 померла, що вбачається із актового запису про смерть № 5195 від 29.05.2004 року та фактично після її смерті був виданий Державний акт на право власності на вищевказану земельну ділянку за № 97 від 11.10.07р./а.с.11/

Згідно з п.4 Порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадянам України/затверджений наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15 лютого 1993 року № 10/ місцеві ради перевіряють обґрунтованість заяв громадян і матеріалів у місячний строк та приймають відповідне рішення. Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 особисто подала заяву про приватизацію спірної земельної ділянки, необхідні матеріали й оплатила вартість послуг. Однак, не з її вини документи на приватизацію не були виготовлені у місячний строк. На час розгляду справи у суді рішення Одеської міської ради про передачу ОСОБА_4 спірної земельної ділянки не змінено та не скасовано. Крім того, судом було витребувано та досліджено у судовому засіданні технічна документація, яка стала підставою для прийняття рішення ради про передачу ОСОБА_3 земельної ділянки та видачу Державного акту на право власності на землю.

Позивачка ОСОБА_1 своєчасно звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що вбачається із дослідженої у судовому засіданні копії нотаріальної справи та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 2/3 частини житлового будинку № 6 по ОСОБА_5/ колиш.пров.Червоної гвардії/, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку було відмовлено, у звязку з тим, що спадкодавець при житті не отримала Державний акт на право приватної власності на землю./а.с.39-41/

Судом встановлено, що у 2004 році ОСОБА_4 письмово звернулась до Управління земельних ресурсів з метою приватизувати земельну ділянку, була оформлена уся технічна документація, здійснені геодезичні заміри, встановлені розмір та межі земельної ділянки, надані належні правовстановлюючі документи, отримана згода суміжних землекористувачів земельних ділянок, та повністю оформлена документація для підготовки рішення Одеської міської ради про передачу земельної ділянки у власність, протягом певного часу було прийнято рішення Одеської міської ради за № 5544-1У "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі та передачу у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки, площею 0,0457 га за адресою: м.Одеса, пров.Червоної гвардії № 6., вказане рішення не змінено та не скасовано, тому доводи представника відповідача, що згадана ділянка не передавалась у власність ОСОБА_3 у встановленому законом порядку, спростовується зазначеним рішенням. У п.3.1. цього рішення було зобов'язано ОСОБА_3 оформити Державний акт на право власності на землю відповідно до чинного законодавства, однак остання своєчасно не отримала державний акт на право приватної власності землю, тому позивачка, як спадкоємиця, наступного часу змушена звернутись з даним позовом до суду.

Суд вважає, що позивачкою було доказано, що ОСОБА_4 на законних підставах володіла спірною земельною ділянкою, земельна ділянка використовується за цільовим призначенням, рішенням Одеської міської ради спірна земельна ділянка була передана у приватну власність, будь-яких претензій з боку суміжних землекористувачів судом не встановлено, спадкодавець ОСОБА_4 своєчасно звернулась з заявою про надання земельної ділянки у приватну власність, однак у 2004 році померла та наступного часу позивачка змушена звернутись до суду з даним позовом.

Згідно ст.81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають право власності на землю на підставі приватизації земельних ділянок, цивільно-правових угод чи прийняття спадщини.

Відповідно ст.1225 ЦК України - право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

На підставі досліджених судом доказів у справі, суд дійшов висновку про те, що за позивачкою у відповідності зі ст.1261, 1268 ЦК України слід визнати право власності у порядку спадкування за законом на вищевказану земельну ділянку.

Керуючись ст. ст. 1223, 1225, 1261, 1268, 1269 ЦК України, ст.81 ЗК України, ст.ст. 169, 213-215, 223 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» в особі Одеської регіональної філії про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,0457 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташовану за адресою: м. Одеса, пров. Раїси Сергієнко № 6 (колишня ОСОБА_2) в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої 29.05.2004 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси заяви про апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а також подання апеляційної скарги до Київського районного суду м. Одеси протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: М.В.Гниличенко