11 січня 2010 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:
Головуючого-судді Зубарєвої К.П.
Суддів Монастирецького Д.І., Бакуса В.Я.
При секретарі Безпятко О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 20 жовтня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_3 до відкритого акціонерного товариства „Львівське взуттєве виробничо-торгівельне підприємство „Прогрес ( далі ВАТ „ЛВВТП „Прогрес) , третя особа ОСОБА_4, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди-,
Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 20 жовтня 2009 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ВАТ „Львівське взуттєве виробничо-торгівельне підприємство „Прогрес, третя особа ОСОБА_4, про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_3. В апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, оскільки вважає його незаконним і необгрунтованим. Суд неправильно дослідив докази у справі і неправильно встановив обставини, які мають значення, зокрема не врахував, що акт про пропозицію іншої роботи є сфальсифікований і така робота йому не пропонувалася. Не враховано, що засідання профкому відбулося з порушенням строків розгляду подання також не досліджено судом, чи взагалі на підприємстві відбулося дійсне скорочення.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, письмове заперечення на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем з 2001 року на посаді провідного юрисконсульта, наказом № 08-к від 04,02.2009 року його звільнено з роботи за п.1 сі.40 КЗпП України у звязку з скороченням штату працівників. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд прийшов до вірною висновку, що звільнення позивача з роботи за п.1 ст.40 КЗпП України проведено відповідно до вимог трудового законодавства. Матеріалами справи встановлено, що у звязку зі зменшенням обємів робіт в усіх-виробничих цехах і удосконаленням форми управління у відповідності до прийнятого правлінням рішення від 03.11.2008 року, наказом № -55 від 18.11.2008 року проведено зміни в організації виробництва і праці та скорочено чисельність і штати працівників ( 27 працівників] в тому числі посаду провідного юрисконсульта, яку займав позивач, про що останній повідомлений під розписку 20.11.2008 року ( а.с.61). Рішенням профкому від 28.01.2009 року задоволено подання адміністрації та дано згоду на звільнення позивача з роботи за п.1 ст.40 КЗпїї України, а наказом № 08к від 04.02.2009 року його звільнено з роботи з зазначених підстав. Та обставина, що наказом № 04 від 28.01.2009 року призупинено дію наказу № 55 від 18.11.2008 року до 01.11.2005 року в частині скорочення окремих штатних посад не може бути підтвердженням посилань позивача на формальне проведення скорочення чисельності та штату працівників, оскільки як вбачається із змісту цього наказу і матеріалів справи, це стосується штатних посад виробничого характеру. ( а.с.98).

Рішення суду відповідає матеріалам справи, доказам та матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують, висновків суду, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів на вбачає.

Керуючись ст.ст.307 ч.І п.1, 308. 313, 314 ч.З п.1, 315, 317 ЦПК колегія суддів,-

ухвалила

апеляційну7 скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішенні Шевченківського районного суду м.Львова від 20 жовтня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскарженою у касаційному порядку протягом двох місяців з дня набрання нем законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційно інстанції.

Головуючий

Судді