Апеляційний суд Чернігівської області
Справа № 22ц-3523/2010 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія - цивільна Доповідач ЗІНЧЕНКО С.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2010 року м.Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді: КВАЧА М.О.

суддів: ЗІНЧЕНКО С.П., БОБРОВОЇ О.І.

при секретарі: МАРЧЕНКО О.О.

За участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, виселення з квартири і стягнення моральної шкоди, третьої особи Деснянської у м. Чернігові районної ради, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 червня 2010 року, яким частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_4, зобов'язано ОСОБА_2 здійснити за власні кошти переобладнання житлової кімнати № 6, площею 13,7 м2 в АДРЕСА_1 шляхом встановлення перегородки із застосуванням гіпсокартону та металевого каркасу відповідно до рішення Деснянського райвиконкому м. Чернігова від 08.12.2008 року № 329 та згідно технічного паспорту квартири від 05.02.2009 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд не надав належної правової оцінки тому, що встановлення спірної перегородки має наслідком зменшення загальної житлової площі квартири та зокрема частки відповідачів у спільному майні, що зумовлює порушення їх житлових прав.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду підлягає залишенню без зміни, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів частини 1 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8 належить на праві спільної часткової власності трикімнатна квартира АДРЕСА_2, площею 50,1 м.2.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 квітня 2005 року між співвласниками визначено порядок користування зазначеною квартирою, за яким ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9 виділено в користування жилі кімнати площею 13,7, 8 м2 та балкон, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 виділено у користування ізольовану жилу кімнату, площею 11,4 м , а кухню, коридор, ванну кімнату, вбиральню залишено в загальному користуванні (а.с. 10-11), встановлено безкоштовний житловий сервітут з наданням ОСОБА_2 та ОСОБА_5 права проходу до ізольованої жилої кімнати площею 11,4 м2 через житлову кімнату площею 13,7 м2. Вказане судове рішення набрало законної сили.

Позивачка ОСОБА_4, одержавши в порядку, передбаченому статтею 152 ЖК України, дозвіл на перепланування квартири, у відповідності до рішення Деснянського райвиконкому м. Чернігова від 08.12.2008 року, облаштувала перегородку з гіпсокартону в житловій кімнаті № 6 (згідно плану квартири), з подальшим виготовленням у Чернігівському МЕТІ 05.02.2009 року технічного паспорту перепланованої квартири (а.с. 12-14). Зазначене рішення органу місцевого самоврядування в судовому порядку не оскаржувалось.

З матеріалів справи вбачається, що предметом даного спору є зокрема демонтування вказаної перегородки відповідачами, при цьому сам факт знесення перегородки 12.03.2009 року підтверджується даними акту від 16.03.2009 року, складеного за участю представників підприємства ЖРЕД № 7 Чернігівської міської ради, органів внутрішніх справ, депутата місцевої ради та власне поясненнями сторін у справі.

Даючи правову оцінку вищевказаним обставинам справи, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що спірну перегородку було облаштовано позивачкою з дотриманням порядку, передбаченого законом, вказане переобладнання жодним чином не порушує житлових прав відповідачів та інших співмешканців квартири та з урахуванням наявних у справі доказів про демонтування перегородки саме відповідачкою ОСОБА_2, прийшов до обґрунтованого висновку щодо необхідності захисту порушених прав позивачки шляхом зобов'язання ОСОБА_2 відновити самовільно знесену перегородку у відповідності до рішення представницького органу місцевого самоврядування.

Доводи ОСОБА_2 щодо зменшення, внаслідок встановлення гіпсокартонової перегородки, загальної житлової площі квартири та порушення її житлових прав, не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодним належним доказом у справі.

У зв'язку з тим, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду, а рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 315, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 червня 2010 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді