Справа № 2-661/10
номер провадження2-661/10
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.05.10 м. Рахів

Рахівський районний суд Закарпатської області в складі

головуючої судді - Бліщ О.Б.

при секретарі - Павлюк А.В.

з участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

представника третьої особи - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_4 районної державної адміністрації Закарпатської області

до

ОСОБА_5 третя особа: управління Держкомзему у Рахівському районі про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 районної державної адміністрації Закарпатської області, третя особа: управління Держкомзему у Рахівському районі про скасування розпорядження голови ОСОБА_4 РДА

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 районна державна адміністрація звернулася в суд з позовом до ОСОБА_5, третя особа управління Держкомзему у Рахівському районі про визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю. В свою чергу ОСОБА_5 заклав зустрічний позов до ОСОБА_4 районної державної адміністрації, третя особа управління Держкомзему у Рахівському районі Закарпатської області про скасування розпорядження голови ОСОБА_4 РДА № 252 від 17.03.2010 року.

Ухвалою суду від 08.04.2010 року, у ході попереднього судового засідання, на підставі ст.123 ЦПК України дані справи об'єднані в одне провадження, для подальшого їх спільного розгляду.

У судовому засіданні представник відповідача по первісному позову і позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 заявив клопотання про закриття провадження у справі за первісним позовом, оскільки ОСОБА_4 районна державна адміністрація Закарпатської області, пред'являючи позов до його довірителя про скасування Державного акту на право власності на землю виступає водночас як і відповідач, оскільки оскаржуване рішення про надання земельної ділянки у приватну власність прийнято саме цим органом виконавчої влади. Таким чином, має місце фактичний збіг в одній особі позивача й відповідача. В такому разі цивільно-правовий спір не може мати місця за такого збігу й таку справу не можна вирішити по суті відповідно до закону.

Поряд з цим, враховуючи, шо відповідно до правової позиції, висловленої Конституційним Судом України у рішенні №10-рп від 1.04.2010 р. у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного сулу України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України вирішення земельних спорів фізичних та юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії) дій чи бездіяльності належить до юрисдикції адміністративних судів. Тому, просить зустрічний позов, поданий його довірителем до відповідача та третьої особи залишити без розгляду.

Представник позивача ОСОБА_1, а також представник третьої особи - ОСОБА_3 в судовому засіданні вирішення даного клопотання залишили на розсуд суду.

Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку, що обидва клопотання підлягають задоволенню з наступних підстав.

За змістом норм ст.ст. 2, 24-26, 80, 91, 92, 167, 170 ЦК України, ст.ст. З, 26, 28-30 ЦПК України, учасниками цивільних відносин є фізичні та юридичні особи, а також держава, що діє через органи державної влади в межах їх компетенції, які в позовному провадженні є сторонами у справі. Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Позивач та відповідач у справі (спорі), завжди є різними особами. У справах про визнання недійсними державних актів на право власності на землю, про захист іншими способами прав на землю, позивачем є особа, яка вважає порушеним право, відповідачами - особи, які, за позицією позивача, з урахуванням підстав і суті позову, порушили (оспорили, не визнали) це право: особа, якій видано відповідний акт, щодо якої прийнято відповідне рішення уповноваженим органом, власне орган, що його прийняв, видав акт і правомірність дій якого оспорюється. Вимоги щодо відповідних актів, рішень, дій взаємопов'язані.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, ОСОБА_4 районною державною адміністрацією заявлено вимогу про визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю, виданого громадянину ОСОБА_5 на підставі розпорядження в.о. голови ОСОБА_4 РДА № 210 від 09.03.2010 року і яке скасоване відповідно до розпорядження голови ОСОБА_4 РДА № 252 від 17.03.2010 року. Таким чином предметом судового спору є рішення ОСОБА_4 районної державної адміністрації. При цьому позов мотивувався тим, що саме цей державний орган порушив вимоги закону, приймаючи рішення про надання ділянки та видаючи на неї Державний акт. За таких обставин позивач ОСОБА_4 районна державна адміністрація, як уповноважений орган, що прийняв рішення про надання ОСОБА_5 земельної ділянки та видав Державний акт на неї водночас (фактично) являється відповідачем, оскаржуючи власне рішення. Таким чином, має місце фактичний збіг в одній особі позивача й відповідача, цивільно-правовий спір не може мати місця за такого збігу, таку справу не можна вирішити по суті відповідно до закону, тому провадження у справі за первісним позовом підлягає закриттю на підставі п.1 ст.205 ЦПК України.

Судові витрати, пов'язані з розглядом первинного позову, відповідно до ст.88 ЦПК України, слід віднести за рахунок держави.

У відповідності до п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.

Представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 подав заяву про залишення позову ОСОБА_5 без розгляду, питання про відшкодування судових витрат не ставив, тому позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 районної державної адміністрації, третя особа управління Держкомзему у Рахівському районі Закарпатської області про скасування розпорядження слід залишити без розгляду.

Враховуючи, що ухвалами Рахівського районного суду від 24 березня 2010 року та 25 березня 2010 року було вжито заходи по забезпеченню позову, на підставі ч.6 ст.154 ЦПК України слід скасувати вжиті, згідно вказаних ухвал, заходи забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.6, 8, 11, 13, 88, 205, 207, 154 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 районної державної адміністрації Закарпатської області до ОСОБА_5 з участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог управління Держкомзему України у Рахівському районі про визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю - закрити.

Зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 державної адміністрації Закарпатської області, третьої особи управління Держкомзему України у Рахівському районі про скасування розпорядження голови ОСОБА_4 районної державної адміністрації - залишити без розгляду.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалами Рахівського районного суду від 24 березня 2010 року та від 25 березня 2010 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області, через Рахівський районний суд, шляхом подачі протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали, заяви про апеляційне оскарження та поданням після цього протягом 10-ти діб апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя: Бліщ О.Б.