Спр.№22ц-1242/10 Головуючий у І інстанції: Мусієвський В.Є.
Категорія: 37 Доповідач: Шандра М.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Шандри М.М., Гончарук Л.Я.

з участю секретаря: Стасів М.І.

позивача ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_2,

представника Солонківської сільської ради Пустомитівського району

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, поданої в інтересах ОСОБА_1, на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 грудня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, Пустомитівської державної нотаріальної контори Львівської області про визнання недійсним заповіту та визнання права власності на спадкове майно,-

встановила:

Оскаржуваним рішенням в задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено за безпідставністю вимог.

На рішення суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не врахував обставин, які мають вирішальне значення для справи, зокрема, порушення секретарем сільської ради при посвідченні заповіту її матері ОСОБА_7 вимог Закону України „Про нотаріат, врезультаті чого спірний заповіт не був внесений до Єдиного реєстру заповітів та спадкових справ. Вважає також, що ОСОБА_8 не має права на отримання спадкового майна, оскільки не вжив заходів для прийняття спадщини, натомість апелянт прийняла спадщину, оскільки вступила в управління спадковим майном.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що скаргу слід відхилити з таких підстав.

Районним судом встановлено, що відповідно до заповіту від 25.12.1996 року, посвідченому секретарем Солонківської сільської ради Пустомитівського району, ОСОБА_7 все своє майно заповіла ОСОБА_8 (а.с.35). 08.03.1997 року ОСОБА_7 померла.

20.04.2001 року державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори Львівської області ОСОБА_8 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з права на середню земельну частку (земельний пай) площею 1,03 га. (а.с.4). 28.12.2006 року ОСОБА_8 помер. Його спадкоємцем є дружина ОСОБА_5

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як убачається з позовної заяви, позивач звернулася з позовом до відповідача про визнання заповіту на імя ОСОБА_8 недійсним, посилаючись на те, що секретарем Солонківської сільської ради Пустомитівського району при посвідченні спірного заповіту не були виконані вимоги Закону України „Про нотаріат від 02.09.1993 року, відповідно до яких посадові особи, зобовязані негайно передати по одному примірнику посвідчених ними заповітів у державний нотаріальний архів чи державну нотаріальну контору за постійним місцем проживанням заповідача.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним, районний суд вірно виходив з того, що заповіт посвідчений секретарем Солонківської сільської ради Пустомитівського району був зареєстрований за р. № 31 у журналі реєстрації нотаріальних дій виконавчого комітету Солонківської сільської ради (а.с.60-62). Невиконання секретарем Солонківської сільської ради своїх посадових обовязків щодо передачі примірника посвідченого нею заповіту ОСОБА_7 у державний нотаріальний архів чи державну нотаріальну контору не може бути підставою для визнання заповіту недійсним за відсутності доказів, що оспорюваний правочин не відповідав волевиявленню заповідача. Позивачем також не надано суду жодних доказів, що посадова особа, яка посвідчила заповіт, є близьким родичем ОСОБА_7

Суд першої інстанції зясувавши обставини спору, проаналізувавши зібрані докази, вірно дійшов висновку про те, що спадкоємець ОСОБА_8 прийняв спадщину за заповітом, вступивши у володіння спадковим майном, маючи на руках правовстановлюючий документ сертифікат на право на середню земельну частку, виданий на імя ОСОБА_7, що стверджується матеріалами спадкової справи № 262/2001 (а.с.33).

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи.

Рішення суду відповідає матеріалам справи, доказам та вимогам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.307 ч.1 п.1, ст.308, ст.314 ч.1 п.1, ст.315, ст.317 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, поданої в інтересах ОСОБА_1, відхилити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 грудня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу апеляційного суду може бути подано касаційну скаргу протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: