УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2010 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

суддів: Приколоти Т.І., Штефаніци Ю.Г.

при секретарі: Панчуку І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 23 грудня 2009 року, -

ВСТАНОВИЛА :

Оскаржуваним рішенням суду задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок.

Визнано за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителем ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на житловий будинок розташований в с. Бабино Самбірського району Львівської області по вул. Вишневій, 28.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апелянт вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи. Стверджує, що ОСОБА_3 (батько) ніколи не проживав у спірному будинку, не брав участі в його утриманні. Не можуть братися до уваги подані позивачем докази витрат на будівництво, товарні чеки, квитанції, накладні, оскільки в них часто зазначено невідомих осіб одержувачів будівельних матеріалів, зазначена дата придбання будівельних матеріалів після 1986 року, тобто після введення будинку в експлуатацію.

Крім того, відповідно до положень ст. 101 ЦК УРСР 1963 року, у подружжя, яке проживає спільно, та його неповнолітніх дітей може бути тільки один жилий будинок, що належить на праві особистої власності одному з них або є в їх спільній власності. А тому ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 проживаючи в житловому будинку по вул. Зарічній, 18 станом на 1989 рік, не міг оформити право власності на спірний житловий будинок, оскільки це було заборонено законом.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін на підтримання та заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.

У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_3 /1933 р.н./ приходиться батьком ОСОБА_3 /1959 р.н./, який перебував з 1985 року в шлюбі з ОСОБА_1

На підставі заяви ОСОБА_3 (батько), рішенням зборів уповноважених колгоспників колгоспу ім. Кірова Самбірського району від 20 січня 1983 року, йому було наділено 0,08 га земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку в с. Бабино.

Дане рішення затверджене рішенням виконавчого комітету Бабинської сільської ради від 09 лютого 1984 року.

Рішенням виконавчого комітету Самбірської районної ради від 16 лютого 1984 року дозволена забудова земельної ділянки, видано свідоцтво на забудову та проект забудови земельної ділянки, який погоджений з районним архітектором.

На підставі рішення виконавчого комітету Самбірської міської ради від 16 лютого 1989 року, ОСОБА_3, 25 жовтня 1989 року видане свідоцтво про право власності на житловий будинок по вул. Вишнева, 28 в с. Бабино Самбірського району.

Задовільняючи позов та визнаючи за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на спірний будинок, суд першої інстанції вірно виходив з того, що земельна ділянка у встановленому законом порядку виділялась позивачу для будівництва житлового будинку, ним же була виготовлена технічна документація, проведено будівництво та здано будинок в експлуатацію, отримано свідоцтво про право власності на нього. Також ним отримано Державний акт про право власності на земельну ділянку на якій розташований будинок.

А оскільки відповідачем не визнається його право власності на спірний будинок, він вправі захистити його в судовому порядку.

Безпідставними є покликання апелянта на те, що згідно погосподарських книг Бабинської сільської ради головою двору зазначено ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4, оскільки такі записи вчинялися виходячи із фактичного проживання, і аж ніяк не можуть бути правовстановлюючим документом посвідчуючим право власності на будинок.

Також не можуть бути прийняті до уваги посилання апелянта на заборону позивачу мати у власності більше одного будинку у відповідності до діючого законодавства на час видачі свідоцтва про право власності на спірний будинок, так як видане йому свідоцтво на новостворене майно ніким не оспорювалося. Дана норма закону виключена після прийняття Закону України "Про власність".

Судом вірно встановлені фактичні обставини справи, правильно застосований матеріальний закон та дотримана процедура розгляду передбачена ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому така задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308 ч. 1, 314 ч. 1 п. 1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 23 грудня 2009 року, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: