Справа № 2-519/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2010 року Шевченківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді Свірідової В.В.

при секретарі Дмитраш 1.1,

з участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до відділу приватизації державного житлового фонду Шевченківського району м.Львова, ОКП ЛОР „БТІ та ЕО, з участю третіх осіб - ОСОБА_3, ОСОБА_4, і ОСОБА_5, відділу у справах дітей Шевченківської районної І адміністрації Львівської міської ради, Шевченківської районної адміністрації Львівської І міської ради, Львівської міської ради про визнання права власності на 18/25 ідеальних , частин житлового будинку та зобов'язання до вчинення дій, -

УСТАНОВИВ :

Позивачка ОСОБА_2 звернулась 23.09.2009 року до суду з позовною заявою до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, Львівської міської ради, третіх осіб ОСОБА_3, ОКП ЛОР „БТІ та ЕО, Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання права власності на приміщення, добудовані до будинку № 20 по вул.Зимовій в м.Львові.

25.01.2010 року та 01.09.2010 року позивачка уточнила позовні вимоги та просить суд постановити рішення, яким визнати за нею право власності на 18/25 ідеальних частин будинку № 20 по вул.Зимовій в м.Львові, що складається з приміщення 2-1 площею 5,8 кв.м., 2-2 площею 5,3 кв.м., 2-3 площею 10,0 кв.м., 2-4 площею 4,8 кв.м., 2-5 площею 4,5 кв.м., 2-6 площею 19,9 кв.м. , відповідно до технічного паспорта на будинок від 17 жовтня 2005 року та зобовязати ОКП ЛОР „БТІ та ЕО внести відповідні зміни до відомостей Реєстру прав власності на нерухоме майно.

^ Обгрунтовуючи позовні вимоги позивачка зазначає, що М> частина будинку №20 по вул.Зимовій в м.Львові належить їй, позивачці по справі, на підставі договору дарування від 05.04.1990 року, посвідченого нотаріусом Третьої Львівської державної нотаріальної контори. Іншим співвласником Уг зазначеного вище будинку є її і племінниця ОСОБА_3 Будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,06 га, закріпленої за будинком рішенням Львівської міської ради № 758 від 09.06.1954року. На момент вчинення договору дарування, належна їй частина будинку складалася з однієї кімнати площею 17,9кв.м. та кухні площею 9,9 кв.м. У звЯзку з незадовільними житловими умовами було вирішено їх поліпшення шляхом добудови до належної їй частини будинку. З цією метою вона виготовила у ліцензованій проектній організації проектні пропозиції з розширення належної їй частки будинку і подала дані проектні пропозиції на розгляд міжвідомчої комісії Шевченківської райадміністрації м.Львова. Згідно з висновком міжвідомчої комісії Шевченківської райадміністрації м.Львова встановлено технічну можливість здійснення добудови до належної їй частини будинку. Розпорядженням Шевченківської райадміністрації м.Львова №2302 від 25.10.1996 року їй надано дозвіл на здійснення добудови. В результаті добудови, яка була проведена позивачкою, будинок став складатися з приміщення 2-1, площею 5.8 кв.м., 2-2, площею

Оскільки листом від 09.06.2009 року №354 відділ приватизації державного житлового фонду Шевченківського району м.Львова повідомив, що заяву про видачу їй свідоцтва про право власності залишено без розгляду вона змушена звернутись з таким позовом до суду. Просить , відповідно до вимог ст.ст.331, 391 ЦК України, постановити рішення, яким задовольнити її позовні вимоги зазначені вище.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 позовні вимоги повністю підтримала та просила позов задовольнити, надавши суду аналогічні пояснення.

Представник відповідача відділу приватизації державного житлового фонду Шевченківського району м.Львова Флют Г.Я. в судовому засіданні 19 квітня 2010 року позовні вимоги не визнала. В судове засідання призначене на 07.10.2010 року не зявилась, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена судом під розписку 13.09.2010 року.

Представник відповідача ОКП ЛОР „БТІ та ЕО ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала.

Треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 в судове засідання .не зявились, на адресу суду скерували письмове клопотання про визнання позовних вимог ОСОБА_7 та з проханням розглядати справу у їх відсутності.

Представник третьої особи відділу у справах дітей Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради ОСОБА_8 в судовому засіданні поклався на рішення суду.

Представник третьої особи Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради ОСОБА_9 позовні вимоги не визнала та пояснила, що на даний час жодного спору між адміністрацією та позивачкою не існує, відповідно до Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м.Львові є певна процедура узаконення самочинного будівництва, яка позивачкою було не виконана. Крім того, Шевченківська районна адміністрацію Львівської міської ради не уповноважена видавати свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

Представник третьої особи Львівської міської ради ОСОБА_10 позовні вимоги не визнала, оскільки право позивачки на узаконення добудов відповідними органами je оспорюється, а позивачкою не додержано передбаченого порядку узаконення добудови, а отже її звернення до суду є передчасним. У задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, представників третіх осіб, ознайомившись та дослідивши обєктивні докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги до задоволення не підлягають з наступних підстав.

Статею 15 ЦК України передбачено,що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Рішенням виконкому Львівської міської ОСОБА_8 депутатів трудящих від 09 червня 1954 року № 758 ОСОБА_11 було надано земельну ділянку площею 600 кв.м. по вул.Зимовій,20 у м.Львові під будівництво житлового будинку згідно проекту ствердженого управлінням головного архітектора міста Львова, (інвент.справа а.с.7).

Відповідно до договору від 30.12.1956 року ОСОБА_11 надано в ; безстрокове користування земельну ділянку для будівництва житлового будинку на | праві приватної власності по вул. Зимова,20 у м.Львові ( інвент.справа а.с.10-11)

З свідоцтва про право особистої власності від 20 лютого 1990 року | ОСОБА_11 був власником житлового будинку № 20 по вул.Зимовій у м.Львові | ( інвен.справа а.с.44).

Як вбачається з договору дарування від 05 квітня 1990 року, посвідченого нотаріусом Третьої Львівської державної нотаріальної контори за реєстровим №2- 1781, ОСОБА_2 прийняла в дар від ОСОБА_11 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель в м.Львові по вул.Зимова,20, який розташований на земельній ділянці t розміром 600,0 кв.м. та складався в цілому з двох кімнат житловою площею 32,50 кв.м. та однієї кухні. Сторони домовились, що в постійне користування набувача ОСОБА_2 відходять приміщення, позначені в поверховому плані,

виготовленому 07.02.1990 року, а саме - приміщення 1-3 (жила кімната, площею 17,90 кв.м.), приміщення 1-4 (кухня,площею 9,90 кв.м.). (а.с.5-6).

Відповідно до реєстраційного посвідчення Львівського міжміського бюро технічної інвентаризації від 24 серпня 1990р. позивачка зареєстрована власником ЛА частини житлового будинку № 20 по вул.Зимовій у м.Львові (а.с.7).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.06.2006 року, виданого державним нотаріусом Третьої Львівської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_11, який помер 11 вересня 2005 року, успадкувала Уг частину житлового будинку № 20 по вул. ^Зимовій у м.Львові. (а.с.89 інвен. справа).

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22 вересня 2006 року ОСОБА_3 є співвласником 1/4 частини житлового будинку № 20 по вул.Зимова у м.Львові.(а.с.91 інвен.справа).

З довідки ЛКП „Варшавське-407„ від 30.11.2009 року (а.с.29) вбачається, що в і будинку № 20 по вул.Зимовій в м.Львові проживають ОСОБА_2- співвласник 114 частини будинку, її дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, внук ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2, чоловік позивачки ОСОБА_4 та ОСОБА_3, яка є співвласником 1/4 частини зазначеного вище будинку, однак за даною адресою не зареєстрована.

Як вбачається з показів позивачки у звязку з незадовільними житловими умовами було вирішено здійснити прибудову до її частини будинку.

Розпорядженням виконавчого комітету Шевченківської районної адміністрації чЛьвівської міської ОСОБА_8 народних депутатів від 25 жовтня 1996 року № 2302 було ^надано дозвіл ОСОБА_2 на добудову до будинку № 20 по вул.Зимова приміщень- розміром 7,4х 6,2 м, а саме: тамбура пл.5,1 кв.м, передпокою пл.6,0 кв.м., кладовки пл.5,2 кв.м..кухні пл. 11,0 кв.м., туалету пл.1,1 кв.м..ванни пл.3,0 кв.м. та погоджено із подальшою експлуатацією самовільно встановленого металевого гаражу розміром 4,5 х 2,6 м. (а.с.8)

В результаті реконструкції, добудови, яка була проведена позивачкою, її частина будинку стала складатися з приміщення 2-1-площею 5,8 кв.м., приміщення 2-2-площею 5,3 кв.м., приміщення 2-3 площею 10,0 кв.м., приміщення 2-4 площею 4,8 кв.м., приміщення 2-5 площею 4,5 кв.м., приміщення 2-6 площею 17,9кв.м., що підтверджується технічним паспортом (а.с. 11-14).

Розпорядженням Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 25.12.2006 року №1964 «Про затвердження ідеальних часток між співвласниками будинку № 20 по вул.Зимовій в м.Львові було затверджено ідеальні частки у праві власності на будинок між ОСОБА_2 (позивачкою) та ОСОБА_3Г.(третьою 1 особою) і закріплено за ними відповідні приміщення будинку, в тому числі приміщення І добудови, (а.с.10).

з?

Статею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно, вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Як вбачається з наведеного вище, позивачка, звертаючись до суду, фактично намагається визнати право власності на реконструйовану частину будинку. Однак, є передбачений певний порядок набуття права власності на новостворене майно та обєкти незавершеного будівництва, встановлений законодавством.

Згідно ст.331 ЦК України право власності на новостворене майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва ( створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до рішення ЛМР від 05 лютого 2010 року № 109 „Про порядок погодження прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу,дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями,споруджених без дозволу на виконання будівельних робітзатверджено „Положення про порядок погодження прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу,дачних та садових будинків господарськими спорудами і будівлями,споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт ,яке діє на території м.Львова і є обов'язковим до виконання всіма органами влади,фізичними та юридичними особами незалежно від форм власності. Отже, зазначеним вище Положенням передбачено певний порядок щодо погодження прийняття приватної будівлі в експлуатацію та в подальшому оформлення права власності на реконструйоване приміщення.

Частина третя статті 18 Закону України,, Про основи містобудування забороняє експлуатацію обєктів, не прийнятих в експлуатацію у встановленому законом порядку.

Отже, на підставі наведеного вище, позов не підлягає до задоволення, оскільки реконструйоване нежитлове приміщення не прийнято в експлуатацію приймальною комісією.

Відповідно до вимог ч.1 ст.15 ЦК України, ст.З ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення.

Проте судом встановлено, що порушене позивачем у суді питання не було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність давали б підставу вважати про наявність спору про право.?

Згідно вимог ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В судовому засіданні безспірно встановлено, що позовачка звернулась до

владного органу щодо оформлення права власності, однак її питання розглянуто не було, оскільки ОСОБА_2 не було подано всіх належних документів, відповідно до п.6.1 рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 27.02.2009 року №114 „Про порядок оформлення права власності на обєкти нерухомого майна та

затвердження вартості цих послуг», яке діяло на той час.

Право позивачки на даний час відповідачем не оспорюється, тому суд вважає, що позивачка передчасно звернулась з позовом до суду.

Стосовно вимог позивачки про зобовязання ОКП ЛОР „БТІ та ЕО„ внести відповідні зміни до відомостей Реєстру прав власності на нерухоме майно, а саме у передбачених частках 18/25, є безпідставними, оскільки відповідно до Тимчасового положення „ Про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав власності на обекти нерухомого майна,, від 2002 року (зі змінами) реєстрація обекту нерухомого майна має бути проведена в цілому або в частках, які складають в сумі одне ціле.

Згідно вимог ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін.

Отже, на підставі наведеного вище, у задоволенні позовних вимог слід відмовити іза їх безпідставністю.

Керуючись ст.ст.3,10, 11,60, 169, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України , ст. ст.11,15,16, ; 331, 376,392 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ :

у задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до відділу приватизації державного житлового фонду Шевченківського району м.Львова, ОКП ЛОР „БТІ та ЕО", з участю третіх осіб - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, відділу у справах дітей Шевченківської . районної адміністрації Львівської міської ради, Шевченківської районної адміністрації ^Львівської міської ради, Львівської міської ради про визнання права власності на 18/25 Г ідеальних частин житлового будинку №20 по вул.Зимовій в м.Львові, що складається з приміщень 2-1 площею 5,8 кв.м., 2-2 площею 5,3 кв.м., 2-3 площею 10,0 кв.м., 2-4 площею 4,8 кв.м., 2-5 площею 4,5 кв.м., 2-6 площею 19,9кв.м., відповідно до технічного паспорту на будинок від 17.10.2005 року та зобовязання Обласного комунального підприємства ; Львівської обласної ради „Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки внести відповідні зміни до відомостей Реєстру прав власності на нерухоме майно - відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подачі в 10- денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подачі в 10- денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подачі в 10- денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.Оскільки листом від 09.06.2009 року №354 відділ приватизації державного житлового фонду Шевченківського району м.Львова повідомив, що заяву про видачу їй свідоцтва про право власності залишено без розгляду вона змушена звернутись з таким позовом до суду. Просить , відповідно до вимог ст.ст.331, 391 ЦК України, постановити рішення, яким задовольнити її позовні вимоги зазначені вище.

Суддя ОСОБА_13