Болехівський міський суд Івано-Франківської області
Справа №2-390/2010
РІШЕННЯ

іменем України

07 грудня 2010 року м.Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Бунчак Б.Р.

секретаря судового засідання Барабані В.М.

за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_3 до Болехівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, звернулась до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно, в якій зазначає, що проживала із спадкодавцем ОСОБА_4 до її смерті однією сім»єю понад сім років, оскільки остання захворіла і потребувала сторонньої допомоги. Рідних у неї не було, так як ще у 1987 році померла її мати ОСОБА_5, а пізніше помер син. Проживаючи із ОСОБА_4 однією сім»єю, вона вела з нею спільне гос-подарство, підтримувала в належному стані житловий будинок з господарськими спорудами. Оскільки спадкоємець хворіла і практично з дому не виходила, то вона змушена була оплачувати комунальні послуги, купувати продукти, готувати їжу, тощо. Ще за час життя ОСОБА_4 мала намір скласти заповіт, однак раптово померла. Просит^ визнати право власності на будинковолодіння, як спадкове майно, оскільки по закону вона є спадкоємцем четвертої черги по закону.

8 судовому засіданні представники позивача підтримали вимоги з підстав, зазначених в позовній заяві. Вважають, що позивачка є належним спадкоємцем четвертої черги по закону, прийняла спадщину, оскільки вчасно звернулася із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, продовжує проживати в будинковолодінні померлої ОСОБА_4 Перешкодою прийняття спадщини у встановленому законом порядку стало відсутність правовстановлюючого документу у спадкодавця.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати в її відсутності та не заперечує проти визнання права власності на спадкове майно за позивачкою.

Суд, вислухавши пояснення представників позивачки, свідків дослідивши та оцінивши матеріали справи в їх сукупності вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В судовому засіданні встановлено, що померла ОСОБА_4 після смерті матері та сина стала проживати з позивачкою однією сім»єю, оскільки нікого з рідних у неї не було.Про це в судовому засіданні ствердили свідки.Зокрема, свідок ОСОБА_6Г, ОСОБА_7 пояснили, що позивачка проживала разом з ОСОБА_4 однією сім»єю на протязі 7 років. ОСОБА_4 була хвора і за поріг будинку не виходила. Коли заходили до них то бачили, що ОСОБА_4 була доглянута, та в будинку було чисто, випрано. Після смерті ОСОБА_4 позивачка дуже тужила, як за рідною людиною.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що проживає неподалік від будинку ОСОБА_4 То їй добре відомо про те , що позивачка проживала разом з ОСОБА_4 Г однією сім»єю на протязі десяти років. У них був один бюджет. Проводити ремонтні роботи будівель допомагав проводити син та внук позивачки. Все це було безкорисно. Похорон, дев»ять та сорок днів робила позивачка з сім»єю. Біля могили покійної порядок, горить свічка.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що ОСОБА_10 жила разом з ОСОБА_9. Вони жили добре. ОСОБА_4 вважала позивачку своєю рідною людиною. Разом святкували свята, ділили радість і горе.. Позивачка встановила пам»ятник на могилі ОСОБА_4 та її сина. ОСОБА_4 говорила завжди, що все своє майно залишить ОСОБА_4. Всі витрати, пов»язанні з похороненням ОСОБА_4 понесла ОСОБА_10

В Постанові Пленуму Верховного Суду від 30.05.2008 року, зазначається, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім»єю не менше як п»ять років до часу відкриття спадщини, суду необхідно врахувати правила ч.2ст.З Сімейного Кодексу України про те, що сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права та обов»язки.

З вище навененого вбачається, що позивачка жила з померлою(спадкодавцем) однією сім»єю, в якої був спільний побут, взаємні права та обов»язки, спільні інтереси.Разом обробляли земельну ділянку, садили, збирали врожай, піклувалися одна про одну.З одного спільного сімейного бюджету утримували свою сім»ю. Позивачка для підтримання в належному стані будинковолодіння проводила з покійною ремонтні роботи, в яких допомагала сім»я позивачки.

27 березня 2010 року ОСОБА_4 померла, що підтверджено свідоцтвом про смерть (а.с.9).

Статтею 1264 Цивільного кодексу України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім»єю не менше як п»ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1268, 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, подавши заяву до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище^эбставин, поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч.І ст.1270 ЦК строк.

Встановлено, що після смерті ОСОБА_4, позивачка звернулася із заявою до нотаріальної контори про те, що вона приймає спадщину після її смерті, але перешкодою стало відсутність правовстановлюючого документу у спадкодавця.

Отже, ОСОБА_3 вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 і вона належить їй з часу її відкриття.

Дана спадщина складається із житлового будинку, літньої кухні,стайні, гаража, вбиральні, криниці та огорожі, загальною вартістю 74214грн. в по вул.Стуса,20 у м.Болехові.

За таких обставин суд приходить до висновку, що за позивачем слід визнати право власності на вказане будинковолодіння.

На підставі наведеного, ст.ст.З86,392,1264, 1268, 1270 ЦК України, керуючись ст.ст. 214,215 ЦПК України,суд,-

РІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на будинковолодіння, як спадкове майно, по вул.Стуса,20, у м.Болехові, Івано-Франківської області, яке складається з житлового будинку (літера А) площею забудови 76.2 м2, літньої кухні (літера Б) площею забудови 8.1 м2 стайні (літера Б1), гаража (літера Б2), вбиральні (Літера В), криниці (№1), огорожі (№2)загальною вартістю 43421 (сорок три тисяч чотириста двадцять одна) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Болехівський міський суд шляхом подачі в десятиденний строк здня проголошення рішення апеляційної скарги

Суддя Бунчак Б.Р.