23.09.10 ,
Апеляційний суд Херсонської області
Справа №22ц-4854/2010 р. Головуючий в І інстанції
Категорія: 27 ОСОБА_1
Доповідач: Полікарпова О.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року вересня місяця 23 дня колегія судців судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючої: Кузнєцової O.A.

Суддів: Приходько A.A.

ОСОБА_2 при секретарі:

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні

цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на рішення Дніпровського районного суду ж. Херсона від 04 червня 2010 роки в справі

за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_7 Аваль» (далі ОСОБА_7), треті особи - ОСОБА_6, приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_8 (далі нотаріус) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та про його скасування,

встановила:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 25.01.2010 р. нотаріусом, на задоволення вимог Банку за кредитним договором, було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на належну йому квартиру, яка знаходиться у м.Херсоні по вул.Чорноморській, 1. Кредитний договір було укладено між Банком та ОСОБА_6 11.04.2007 року строком до 11.01.2023 року, на суму 915 197, 96 грн. На забезпечення цього кредитного договору він передав в іпотеку вказану квартиру. Оскільки строк виконання боргового зобовязання ще не настав, вважає що нотаріус неправомірно вчинила виконавчий напис. Крім того, нею не направлялась письмова вимога боржнику та іпотекодавцю про усунення порушень умов кредитного договору, і виконавчий напис зроблено не на оригіналі нотаріально посвідченої угоди.

В судовому засіданні позивач доповнив та обґрунтував свій позов ще й тією підставою, що вимога Банку не є безспірною, оскільки ОСОБА_6 у листопаді 2009 року направила Банку свою пропозицію про внесення змін до умов кредитного договору, яка ним розглянута не була.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 04 червня 2010 року у задоволенні позову відмовлено за необґрунтованістю позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4, яка представляє інтереси ОСОБА_5 та ОСОБА_6, подала на нього апеляційну скаргу, в якій посилається на неправильну оцінку судом позовних вимог, порушення судом норм матеріального та процесуального права і просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 04 червня 2010 року та направити справу на новий розгляд по суті заявлених вимог.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_7 її доводи не визнає, вважаючи рішення суду законним та обгрунтованим.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши законність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає її такою, що задоволенню не підлягає.

Відмовляючи ОСОБА_5 у задоволенні позовних вимог, районний суд виходив з того, що ОСОБА_6 не виконуються зобовязання по кредитному договору і це є підставою для застосування передбачених договором санкцій, у тому числі і дострокового стягнення наданих коштів шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Також суд вважав, що Банком виконано обовязок щодо попередження позичальника та іпотекодавця про дострокове стягнення грошових коштів.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції і вважає, що судом повно та правильно встановлено обставини по справі, належно оцінено надані сторонами докази, а також правильно застосовані норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що між сторонами склалися договірні відносини щодо надання банківського кредиту по кредитному договору від 11.04.2007 року, за яким ОСОБА_6 надано 111 100 доларів СІЛА строком до 11.01.2023 року на придбання квартири, яка і стала предметом іпотеки (а.с.7-12). Договір іпотеки укладено з ОСОБА_5, який є покупцем квартири. В забезпечення виконання кредитного договору Банком 11.04.2007 року також укладено договір поруки з ОСОБА_5, згідно якого останній поручився перед Банком за виконання ОСОБА_6 своїх кредитних зобовязань. 25.08.2009 року позичальнику та іпотекодавцю направлені вимоги про дострокове виконання грошових зобовязань за кредитним договором (а.с.26,27,28).

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про правомірність вчинення нотаріусом виконавчого напису , за наявності підстав для дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором. Висновок суду ґрунтується на умовах кредитного договору, договору іпотеки та ЦК України.

Доводи апелянта не спростовують висновок суду, оскільки не ґрунтуються на законі. Судом першої інстанції перевірялись ці доводи, оскільки вони були викладені і як підстава позову, їм було надано належну оцінку, з якою колегія суддів погоджується.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 04 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: