Справа №2-415/10 01.12.2010 01.12.2010 01.12.2010
Провадження №22ц-8427/10 Суддя по 1 інстанції Савін О.І.
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду - ОСОБА_1
Ухвала

Іменем України

1 грудня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Галущенка О.І.,

суддів Кутової Т.З., Шолох З.Л.,

при секретарі судового засідання - Єфіменко О.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 вересня 2010 року у справі за

позовом

відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила:

В червні 2009 року відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про дострокове стягнення 18 624,37 грн. заборгованості за кредитним договором, укладеним між ними 10 листопада 2006 року, посилаючись на неналежне виконання умов договору боржником.

В жовтні 2009 року позивач збільшив розмір позовних вимог до 19 743, 86 грн. станом на 13 жовтня 2009 року.

Справа судами розглядалася неодноразово.

Останнім рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 вересня 2009 року позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 19 743,86 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, не погоджуючись із розміром штрафних санкцій за кредитним договором, просив про скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

За змістом ч.2 ст. 1054 та ч.2 ст. 1050 ЦК України, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів у разі прострочення повернення чергової частини позики за договором кредиту.

Як вбачається із матеріалів справи, між Банком та ОСОБА_3 10 листопада 2006 року укладено кредитний договір, за яким відповідач отримав кредит на придбання автомобіля в сумі 33 000 грн. під 17 % річних строком до 9 листопада 2011 року.

В забезпечення зазначеного кредитного зобовязання в цей же день укладено договір застави автомобіля ВАЗ -2109 державний номер ВЕ 2840ВЕ.

Однак, отримавши кредитні кошти, позичальник починаючи з лютого 2007 року неналежно виконував зобовязання, сплату проводив нерегулярно та не у встановленому розмірі, порушував умови кредитного договору та договору застави щодо страхування заставленого майна, предмет застави перебуває поза межами дії страхового договору, а з травня 2009 року виплати взагалі припинив.

Станом на 13 жовтня 2009 року заборгованість за кредитним зобовязанням становила 19 743,86 грн., а саме:

-заборгованість за кредитом 16 500 грн.;

-заборгованість по відсоткам 1045,15 грн.;

-штраф 1947,50 грн.;

-пеня - 82,71 грн.;

-витрати на листування 12,50 грн.;

-витрати на внесення змін до Державного реєстру обтяжень рухомого майна 156 грн.

Розмір нарахованої заборгованості, у тому числі й щодо неустойки, узгоджується з умовами кредитного договору та співпадає з даними витягів із особових рахунків відповідача, відкритих на погашення кредитного зобовязання, які витребувані та досліджені судом апеляційної інстанції (а.с. 123-149).

За такого, суд першої інстанції повно, всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку доказам у справі та прийшов до вірного висновку про систематичне порушення боржником умов кредитного договору (пунктів 3.2.3, 3.2.6, 3.2.7, 3.3.6) та наявність підстав для дострокового стягнення усієї заборгованості за кредитним договором, тому правомірно задовольнив позовні вимоги Банку.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги про невірне нарахування неустойки безпідставні, оскільки не підтверджується матеріалами справи й висновків суду першої інстанції не спростовують, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді: