Ленінський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 2-3926/10р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2010 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя у складі:

- головуючого судді Лисенко Л.І.

- при секретарі Галютіній С.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 державна нотаріальна контора про визначення ідеальних часток в сумісній власності та визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування,

встановив:

Позивач звернувся в суд з позовом про визначення ідеальних часток в сумісній власності та визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування, вказавши, що 05.04.2000 року позивач, його мати ОСОБА_5, дядько ОСОБА_3 та бабуся ОСОБА_2 приватизували квартиру АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності, про що Ленінською районною адміністрацією ОСОБА_4 міської ради їм було видано свідоцтво № 515 про право власності на житло. Квартира була приватизована на праві спльної сумсної власності. Згідно ст.112 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на момент приватизації і ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» частки співвласників приватизованого житла визнаються рівними, тобто 1:4=1/4. 04.05.202 року померла мати позивача ОСОБА_5. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/4 частку спірної квартири. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_6 відповідно до ст.529 ЦК України (в редакції 1963 року) є позивач, як син і відповідачка ОСОБА_2, як мати. Інших спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_5 немає.

У встановлений законом строк позивач до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, але вважається таким, що спадщину прийняв, оскільки мешкав разом із спадкодавицею на момент її смерті і мешкає до теперішнього часу. Відповідачка ОСОБА_2 на спадщину не претендує, до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталася.

У теперішній час позивач звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але отрмати свідоцтва про право на спадщину позивач не може, оскільки не були визначені частки співвласників спірної квартири.

Позивач просить визначити частки співвласників та визнати за ним право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1.

Відповідачі позов визнали, проти його задоволення не заперечують.

Відповідно до ст.130 ч.4 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання відповідачем пред»явленного позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.04.2000 року позивач, його мати ОСОБА_5, дядько ОСОБА_3 та бабуся ОСОБА_2 приватизували квартиру АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності, про що Ленінською районною адміністрацією ОСОБА_4 міської ради їм було видано свідоцтво № 515 про право власності на житло. Квартира була приватизована на праві спльної сумсної власності. Згідно ст.112 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на момент приватизації і ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» частки співвласників приватизованого житла визнаються рівними, тобто 1:4=1/4. 04.05.202 року померла мати позивача ОСОБА_5. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/4 частку спірної квартири. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_6 відповідно до ст.529 ЦК України (в редакції 1963 року) є позивач, як син і відповідачка ОСОБА_2, як мати. Інших спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_5 немає.

У встановлений законом строк позивач до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, але вважається таким, що спадщину прийняв, оскільки мешкав разом із спадкодавицею на момент її смерті і мешкає до теперішнього часу. Відповідачка ОСОБА_2 на спадщину не претендує, до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталася.

Позивач згідно довідки № 3437 від 08.04.10р. постійно мешкав за адресою: м.Запоріжжя, вул.Звенугородська буд.№ 3 кв.№ 105 разом із спадкодавицею і мешкає до теперішнього часу, тому вважається таким, що спадщину прийняв, тому суд вважає за можливе визнати право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 після померлої 04.05.2002 року ОСОБА_5 за ОСОБА_1 в порядку спадкування згідно із законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,60,212,213 ЦПК України, ст.112, 529, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати, що ідеальна частка кожного співвласника ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 і померлої 04.05.2002 року ОСОБА_5 в приватизованій квартирі АДРЕСА_2 складає по 1/4 частці.

Визнати право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_3 за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлої 04.05.2002 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга має бути подана протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя