Цивільна справа № 2-840/1 за 2010 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2010 року Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді: БАРТАЩУК Л.П.

при секретарі: Полторак І.В

з участю позивача: ОСОБА_1

з участю відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє від імені та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, третя особа Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, яка діє від імені та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, третя особа Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Позивач надав суду уточнену позовну заяву (а.с. 115-116), згідно якої просить визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою № 50 по проспекту Миру, 9 в м. Києві.

Позовні вимоги мотивовані тим, що він - ОСОБА_1 та його син ОСОБА_4 з 1995року разом мешкали в однокімнатній квартирі АДРЕСА_1. Ордер на цю квартиру отриманий ним на сім»ю з двох осіб.

12.11.1999 року його син одружився з ОСОБА_5, яка після одруження обрала прізвище «Парінова». Оскільки подружжя постійно не проживали за вказаною вище адресою, то відповідач до квартири АДРЕСА_1 і не реєструвалась.

Від цього шлюбу 17.04.2000 року народився син ОСОБА_3, який в цьому ж році був зареєстрований в квартирі, де позивач був власником особового рахунку. Однак, з часу реєстрації Відповідача в цій квартирі ні він, ні відповідач ОСОБА_2, як його законний представник не проживали.

Сімейне життя між Відповідачем та сином позивача не склалося, тому 08.10.2004 року останній з ОСОБА_2 розлучився.

Починаючи з жовтня 2004 року та до сьогоднішнього дня ні неповнолітній ОСОБА_3 ні його мати ОСОБА_2 в даній квартирі не проживали та не проживають, не з'являються в місті Києві, особистих речей в квартирі немає.

01.06.2008року ОСОБА_4 помер і в зазначеній квартирі залишився проживати лише сам позивач.

Після розірвання шлюбу станом на час подання в липні 2008року позову про визнання Відповідача таким, що втратив право користування зазначеною квартирою, Відповідач і його мати - законний представник ОСОБА_2, ніякого зв'язку з позивачем не підтримували, речей Відповідача та його матері в квартирі немає, комунальні послуги за квартиру позивач сплачував самостійно, Відповідач ніякої участі в утриманні квартири не приймав.

У вересні 2009 року позивачеві стало відомо, що з 2004 року ОСОБА_3 разом зі своєю матірю постійно проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1 Хмельницькому АДРЕСА_2, де відвідував дошкільний навчальний заклад «Любавонька», а згодом навчався в Переяслав-Хмельницькій загальноосвітній школі І-ІІІ ст. і на час розгляду справи є учнем цієї школи.

Оскільки жодних перешкод в користуванні житловим приміщенням ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Позивачем не створювалося, вони добровільно проживають з 2004 року в м. Переяслав-Хмельницькому, Позивач просить суд позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, викладені в позовній заяві (уточненій) та просив їх задовольнити з викладених підстав.

Законний представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала з тих підстав, що бажає, щоб її син мав «Київську прописку», оскільки має на це право. Пояснила, що неповнолітній ОСОБА_3 дійсно проживав з 2004 року в Київській області, м. Переяслав Хмельницькому АДРЕСА_2, де відвідував дошкільний навчальний заклад «Любавонька», а згодом навчався в Переяслав-Хмельницькій загальноосвітній школі І-ІІІ ст., де навчається і на даний час. Доказів створення Позивачем перешкод в користуванні квартирою №50 по проспекту Миру, 9 немає, вони просто не спілкуються протягом тривалого часу. Просить залишити реєстрацію її сина ОСОБА_3 в місті Києві, а в позові відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та його син ОСОБА_4 з 1995року разом мешкали в однокімнатній квартирі АДРЕСА_1, яку отримали на підставі ордеру№186 від 25.01.1995 року.

Спірна квартира складається з однієї кімнати загальною площею 31, 9 кв.м., житлова площа 16, 6 кв.м..

12.11.1999 року ОСОБА_3 одружився з ОСОБА_5, яка після одруження обрала прізвище «Парінова», що підтверджується копією свідоцтва про одруження.

Від цього шлюбу, згідно свідоцтва про народження, 17.04.2000 року народився син ОСОБА_3, який в цьому ж році був зареєстрований в квартирі, де позивач був власником особового рахунку. ОСОБА_2 в квартирі не була зареєстрована. Вказані обставини підтверджуються довідкою форми №3 з ЖРЕО № 416.

Як вбачається з пояснень сторін та підтверджується копією рішення Дніпровського районного суду м. Києва, 19.11.2004 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був розірваний.

Починаючи з жовтня 2004 року та на день розгляду справи в суді неповнолітній ОСОБА_3та його законний представник ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_3 не проживали та не проживають, особистих речей в квартирі немає, проживають з того часу Київській області, м. Переяслав Хмельницькому АДРЕСА_2, витрат за комунальні послуги не несуть, участі в утриманні квартири не приймають, жодних перешкод з боку Позивача не створювалося.

Вказані обставини підтверджуються актами від 18.07.2008 року, 22.1.2008 року, визнаються відповідачем, в силу ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

01.06.2008 року ОСОБА_4 помер і в зазначеній квартирі залишився проживати лише сам позивач.

Як вбачається з пояснень Позивача та наданого ним паспорту, в лютому 2009 року, на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва та ухвали судової колегії в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва, Відповідач був знятий з реєстрації та квартира була ним приватизована.

Відповідач пояснила, що питання щодо правомірності приватизації квартири Позивачем в судовому порядку також не оскаржувалося.

Згідно ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч. 1 п.п. 1 і 5 ч. 3 і 4 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача за ним зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців.

Оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що ОСОБА_3, як і його законний представник не користуються квартирою №50 по пр. Миру, 9 в м. Києві, особистих речей не зберігають, участі в утриманні квартири не приймають, не проживають в спірній квартирі з жовтня 2004 року, тобто понад шість місяців без поважних причин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, а ОСОБА_3 слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Керуючись ст.ст. 71, 163 ЖК України, ст. ст. 10, 11, 60, 209, 210, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє від імені та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, третя особа Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою № 50 по проспекту Миру, 9 в м. Києві.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 20 днів після подачі заяви про апеляційне оскарження, яку може бути подано протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

СУДДЯ: