Справа № 2-2864/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

22 листопада 2010 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі: головуючої - судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

при секретарі ТИМКОВИЧ С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав,

встановив:

ОСОБА_1 01.09.2010р. звернулася до суду з позовом, в якому просить суд винести рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3, 16.12.1997р.н., та позбавлення його батьківських прав щодо дитини. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між нею та відповідачем було укладено шлюб. У цьому шлюбі у них народилась дитина ОСОБА_3, 16.12.1997р.н. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з нею, а відповідач припинив з ними будь-які контакти. Востаннє відповідач бачив сина пять років тому. Жодного разу не відвідав дитину в школі, не цікавився його успішністю і поведінкою. ОСОБА_2 безпідставно ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків та утримання сина. Просить позбавити відповідача батьківських прав та стягувати з нього аліменти на утримання дитини.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилась, хоч про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю підтримала доводи своєї довірительки та просить задовольнити її позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином рекомендованими листами з повідомленням за місцем реєстрації. Про причини неявки суд не повідомив, письмових заперечень суду не надав. Зі згоди представника позивача, суд, у відповідності до вимог ст.ст. 169,224 ЦПК України, вважає за можливе заслухати справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи ОСОБА_5 в судовому засіданні повністю підтримала висновок, наданий комісією з питань захисту прав дітей Шевченківської районної адміністрації, та не заперечила проти задоволення позову.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, показання свідків та думку неповнолітнього ОСОБА_3, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову з таких мотивів.

Сторони по справі колишнє подружжя, шлюб між ними розірвано 25.07.2003р., що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 25.07.2003р. Вони є батьками малолітнього ОСОБА_3, 16.12.1997р.н.

Позивачка з дитиною проживають окремо від відповідача.

Відповідно до ст.150 СК України, яка визначає обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини :

1.Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

2.Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

3.Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

4.Батьки зобов'язані поважати дитину.

5.Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Статтею ст.164 ч. 1 СК України передбачений перелік підстав, за наявності однієї з яких мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, в тому числі якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини.

Судом встановлено, що Малолітній ОСОБА_3 проживає з матірю.

Виконання батьківських обовязків полягає у піклуванні дітьми, спілкуванні з ними та вихованні. Однак, відповідач не дбав про здоровя та розвиток своєї дитини, не провідував її, не цікавився її потребами, близько 5 років не надає коштів на утримання дитини.

Малолітній ОСОБА_3 в судовому засіданні висловив свою думку з приводу заявлених позивачкою вимог, підтримав їх і підтвердив, що батько не приймає участі у його вихованні, не цікавиться його здоровям, розвитком, навчанням, не допомагає матеріально протягом більше пяти років.

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердили, що вихованням та утриманням дитини займається тільки позивачка. | Відповідач після розлучення жодного разу не провідував дитину, не цікавився її здоровям, розвитком, потребами. Жодних перешкод у вихованні дитини йому не чинилось.

09.08.2010р. органом опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації даний висновок за № 3-П-1292/3601 про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітньої дитини ОСОБА_3, 16.12.1997р.н. В | судовому засіданні представник Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради вказаний висновок підтримала повністю.

Суд вважає доведеним, що відповідач ухилявся від виконання своїх батьківських і обовязків щодо малолітньої дитини ОСОБА_3, не дбав про її виховання, розвиток, здоровя.

Відповідно до ч.2 ст.166 СК України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення | аліментів на дитину.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України кожен з батьків повинен утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обовязок не залежить від матеріального становища батьків.

Дитина знаходиться на утриманні позивачки. Участі в її утриманні відповідач не приймає.

Суд вважає за необхідне визначити щомісячний розмір аліментів, який відповідач зобовязаний сплачувати на утримання дитини.

При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище сторін, відсутність у відповідача інших неповнолітніх дітей. Суд також виходить із затвердженого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та вважає, що з відповідача слід стягнути в користь позивачки аліменти на утримання дитини починаючи з 01.09.2010р. щомісячно в сумі 400грн., яка підлягає індексації відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 мав реальну можливість виконувати свої батьківські обовязки по вихованню дитини ОСОБА_3, 16.12.1997р.н., однак ухилявся від їх виконання, наміру в майбутньому дбати про дитину не виявляє, матеріально не утримує, а тому його слід позбавити батьківських прав щодо малолітньої дитини ОСОБА_3, 16.12.1997р.н. та стягнути з нього в користь позивачки аліменти на утримання дитини

починаючи з 01.09.2010р. щомісячно в сумі 400грн., яка підлягає індексації відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за 1 місяць.

В звязку з задоволенням позову стягнути з відповідача в користь позивачки судові витрати по справі.

Керуючись ст.ст.8,10,11,57,58,60,88,169,209,212,213,215,224,226,367 ЦПК України, ст.ст.150,152,155,164,165,166,180,181,182,184,191 Сімейного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, 16.12.1997р.н., щомісячно в сумі 400грн., яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 01 вересня 2010р. і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць в сумі 400грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 128грн.50коп. судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 в доход держави 51грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя ОСОБА_9