РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ Справа № 2-6918/10

17 грудня 2010 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді - Прокудіної Н. при секретарі - Бузовій Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ Приватбанк, 3-тя особа Сумська філія ПАТ КБ Приватбанк про визнання недійсними окремих пунктів кредитного договору, дії неправомірними, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом та свої вимоги мотивує тим, що 10 листопада 2004 року та Приватбанком було укладено кредитний договір № 8иН0СК00163317 . Згідно з п. 1.1 Договору Відповідачем було взято на себе обов'язок щодо надання Позивачеві кредитні кошти в сумі 53858 грн. 70 коп. строком до 06.11.2014 року. Цим же пунктом було передбачено, що метою надання кредиту є придбання квартири та сплата страхових платежів. За користування кредитними коштами, було встановлено сплата відсотків в розмірі 1,42% в місяць. Порядок повернення кредитних коштів та відсотків за користування ними встановлено в тому ж самому п.1.1 Договору, згідно з яким сторонами договору було погоджено, що Позивач (позичальник за кредитним договором), зобов'язався сплачувати Банку щомісячно грошові кошти в сумі 953 грн. 00 коп.. Вказана сума щомісячного платежу спрямовується на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, комісії.

Договором (п.1.1) також встановлено період сплати вказаної вище суми, а саме з 15 по 20 число кожного місяця.

Так. з моменту укладання Договору і до 17 лютого 2009 року. Позивач щомісячно, вчасно, без порушення строків та порядку сплати сплачував грошові кошти в сумі, зазначеній в Договорі, а саме 953,00 грн. При цьому, з'явившись до відділення Банку 17 лютого 2009 року, представник відповідача повідомив позивачеві про необхідність сплати грошових коштів в суму, що є більшою, ніж сума, вказана в Договорі. Так, представник відповідача повідомив, що у зв'язку з підвищенням відсоткової ставки по кредиту, сума щомісячного платежу має становити 1171 грн. 35 коп.

З метою з'ясування підстав збільшення щомісячного платежу, 19.02.2009 року позивач направив на адресу керуючого Сумською філією Приватбанк звернення, в якому просив повідомити про причини та умови, що сприяли підвищенню розміру щомісячного платежу та посилаючись на передбачені законодавством та Договором вимоги щодо оформлення змін до Договору вказував на неправомірність дій Відповідачі щодо підвищення відсоткової ставки за кредитом, що спричинило збільшення розміру щомісячного платежу.

Не отримавши у визначений Законом України "Про звернення громадян" тридцятиденний строк відповіді на своє звернення, 17.04.2009 року, позивач вдруге звернувся до Відповідача з проханням надати відповідь на звернення від 19.02.2009 року та просив зарахувати зайво сплачені в лютому, березні, квітні 2009 року грошові кошти в сумі 218.35 грн. В рахунок погашення наступного щомісячного платежу.

22 квітня 2009 року позивач отримав від відповідача відповідь на своє повторне звернення, в якому Відповідач з посиланням на норми Цивільного кодексу України, умови Договору вказував про можливість підвищення відсоткової ставки за кредитом за умови зміни кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні у порівнянні з курсом долару США до гривні, встановленого Національним банком України на момент укладання кредитного договору; зміни облікової ставки НБУ; зміни розміру відрахувань до страхового (резервного фонду) та ін. Як було зазначено

Відповідачем, його право на одностороннє підвищення відсотків за користування кредитом передбачено п. 2.3.1. Договору.

Крім того. Відповідач вказував, що на виконання умов Договору та вимог чинного законодавства, на адресу Позивача було направлено лист (повідомлення), щодо необхідності надання згоди на зміну відсоткової ставки за Договором. При цьому, Позивач не отримував жодних повідомлень щодо зміни суттєвих умов Договору, до яких, зокрема, і відноситься розмір відсоткової ставки за користування кредитом.

Розмір відсотків за користування кредитом є істотною умовою такого роду договорів. При цьому, п.2.3.1. передбачено, що у разі настання обставин, що зумовлюють збільшення відсоткової ставки за кредитом, Банк зобов'язаний направити Позичальнику письмове звернення про зміну відсоткової ставки за 20 днів до набрання чинності зміненої відсоткової ставки. Проте, у п.5.3 Договору Позивач та Відповідач погодили, що всі зміни та доповнення до даного договору оформлюються додатковою угодою, яка є невід'ємною частиною Договору. Така норма, зокрема, кореспондується з вимогами ст. 654 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається.

12.12.2008р. був прийнятий Закон України № 661-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку", який набрав чинності та діяв з 09.01.09р.

Вказаним Законом внесені зміни до Цивільного Кодексу України, а саме: доповнено статтею 1056-1, ч.2 якої передбачає, що встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Частина З вказаної статті передбачає, що умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Також вказаним Законом стаття 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" була доповнена частиною четвертою, згідно якої банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами....

Відповідно до вимог ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором, або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не укладали б договір або укладали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідності з обставинами, які істотно змінилися, договір може бути змінений за рішенням суду.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Частиною 2 статті 1056-1 ЦК України, яка набрала чинності з 09.01.2009 року на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку" від 12.12.2008р. № 661-VI, передбачено, що встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

За таких обставин, Відповідач, підвищивши розмір відсоткової ставки, вчинив неправомірно, оскільки згоди щодо змін до кредитного договору сторони не досягли. Оскільки згідно з ч.4 ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" зі змінами згідно з Законом України від 12.12.2008р. № 661-VI, які набрали чинності з 09.01.2009р., Банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договрів. зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом та згідно з Законом України від 12.12.2008р. № 661-VI внесеними змінами до Цивільного кодексу України, зокрема у Цивільному кодексі доповнено ст. 1056-1, яка набрала чинності з 09.01.2009 року, такого змісту: встановлений договором розмір процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, умова договору щодо права банку змінювати розмір відсотків за користування кредитом в односторонньому порядку є нікчемною. Просить суд визнати п. 2.3.1. Кредитного договору № БШЖЖООІбЗЗП від 10.11.2004 року недійсним, а дії "Приватбанку" щодо підвищення розміру відсотків за користування кредитом - неправомірними.

Представник позивача з позовом не згодна та вважає, що порушень при укладанні кредитного договору не вбачається.

Суд, заслухав учасників процесу, дослідивши матеріали справ встановив, що 10 листопада 2004 року між позивачем та Приватбанком було укладено кредитний договір № 8иН0СК00163317 . Згідно з п. 1.1 Договору Відповідачем було взято на себе обов'язок щодо надання Позивачеві кредитні кошти в сумі 53858 грн. 70 коп. строком до 06.11.2014 року. Цим же пунктом було передбачено, що метою надання кредиту є придбання квартири та сплата страхових платежів. За користування кредитними коштами, було встановлено сплата відсотків в розмірі 1,42% в місяць. Порядок повернення кредитних коштів та відсотків за користування ними встановлено в тому ж самому п.1.1 Договору, згідно з яким сторонами договору було погоджено, що Позивач (позичальник за кредитним договором), зобов'язався сплачувати Банку щомісячно грошові кошти в сумі 953 грн. 00 коп.. Вказана сума щомісячного платежу спрямовується на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, комісії.

Договором (п.1.1) також встановлено період сплати вказаної вище суми, а саме з 15 по 20 число кожного місяця. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.627 ЦПК України сторони є вільними в укладенні договору, а відповідно до ст.632 ЦК України банк має право в односторонньому порядку підвищувати розмір процентної ставки. Позивачу було направлене повідомлення про прийняте рішення. Порушень з боку відповідача при внесенні змін до п. 2.3.1. Кредитного договору № БШЖЖООІбЗЗП від 10.11.2004 року не вбачається, тому необхідно відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову в повному обсязі за необґрунтованістю позовних вимог.

Керуючись ст. 10, 88, 213 - 215 ЦПК України, ст.526, 625 ЦК України

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову в повному обсязі за необгрунтованістю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст виготовлено та підписано 21 грудня 2010 року.

Суддя