АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2010 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Чупікової В. В.

суддів: Одинака О.О., Перепелюк Л.М.

секретар Брензило В.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 районного центру зайнятості до ОСОБА_3 про стягнення незаконно отриманої! допомоги по безробіттю, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 районного центру зайнятості на рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 11 червня 2010 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 11 червня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 районного центру зайнятості до ОСОБА_3 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 районного центру зайнятості 1436 ірн. 25 коп. шкоди, завданої безпідставним отриманням допомоги по безробіттю, 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 51 грн. судового збору.

В позові ОСОБА_2 районного центру зайнятості до ОСОБА_3 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю, отриманої відповідачем до 01.04.2007 року відмовлено у зв'язку зі спливом позовної давності.

Р апеляційній скарзі ОСОБА_2 районний центр зайнятості просить скасувати рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 11 червня 2010 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Посилається на те, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача апеляційну скаргу підтримав з підстав, викладених в ній.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідач ОСОБА_3 з 29.08.2003 року по даний час зареєстрований як фізична особа - підприємець, що підтверджується копією довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 30.04.2010 року № 240 (а.с.12, 18).

Справа 22ц-1638/10 р. Доповідач Чупікова В.В.

Категорія 57

09.08.2006 року відповідач ОСОБА_3 маючи статус фізичної особи-підприємця, звертався до позивача ОСОБА_2 районного центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні, а 16.08.2006 року із заявою про надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробітно, в якій, крім іншого, зазначав, що не зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності, що підтверджується копіями його заяв на ас.5. Цього ж дня позивачем відповідачу було надано статус безробітного, призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю, що підтверджується витягами з наказів ОСОБА_2 районного центру зайнятості від 16.08.2006 року, 12.09.2006 року, 12.06.2007 року (а.с.6-7).

З 30.08.2006 року по 15.03.2007 року відповідачу виплачена допомога по безробіттю в сумі 1541 ірн. 01 коп., з 10.04.2007 року по 20.09.2007 року виплачена допомога в сумі 1436 г^а. 25 коп., що підтверджено додатками до ПК про прийняття рішення щодо нарахувань та платежі.(а.с.9-10).

Відповідно до ч.2 ст.28 Закону України «Про зайнятість населення» право на допомогу по безробіттю мають лезайняті (непрацюючі) громадяни, визнані у встановленому порядку безробітними. В силу ч.З ст.1 вищезазначеного закону відповідач не відносився до категорії незайнятих (непрацюючих) громадян., а тому не мав права на отримання допомоги по безробіттю. В суді першої інстанції відповідач заявив про застосування строків позовної давності, як підставу відмови в позові.

Статтями 261,267 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка ірго порушила. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до сг.34 Закону України „Про зайнятість населення п.2, 3, 4 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України „ Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 20.03.2006 року №357 на центр зайнятості покладені обов"язки перевірки достовірності даних, які були підставою для надання відповідачу ОСОБА_3 статусу безробітного та виплати йому матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих ним до державної служби зайнятості під час його реєстрації та протягом періоду його перебування на обліку як безробітного. Під час проведення таких перевірок позивач зобов'язаний взаємодіяти з державними органами податкової служби, Пенсійного фонду України, державними реєстраторами та іншими державними органами в порядку обміну інформацією.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що доводи апелянта про те, що він дізнався про порушення свого права тільки 20.03.2009 року - після надходження усної інформації від державного реєстратора про наявність у відповідача статусу фізичної особи- підприємця в період отримання ним допомоги по безробіттю спростовуються вищенаведеними нормами права та є безпідставними.

Крім цього, по справі встановлено, що 30.03.2009 року ОСОБА_2 районний центр зайнятості направив претензію до відповідача про повернення допомоги по безробіттю в сумі 2977, 26 грн., яку останній отримав 03.04.2009 року (а.с.13). У термін, встановлений Порядком розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, відповідач отриману допомогу добровільно не повернув. Позивач звернувся за захистом свого порушеного права тільки 01.04.2010 року (а.с.2).

З врахуванням викладеного колегія суддів вважає, що висновок про недоведеність наявності у позивача поважних причин пропуску строку позовної давності щодо вимог про стягнення допомоги по безробіттю за період часу 30.08.2006 року по 01.04.2007 рік та про відмову у задоволенні позову в цій частині у зв'язку зі спливом позовної давності є правильним.

Рішення Кельменецького районного суду Чернівецької 11 червня 2010 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 209,218, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 районного центру зайнятості відхилити.

Рішення Кельменецького районного суду Чернівецької 11 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді