№ 2-7264/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2010 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Федотової В.М.

при секретарі - Рабович М.В.

з участю позивача ОСОБА_1, який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, неповнолітнього ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_5 , який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 до ОСОБА_3, який є законним представником ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої в наслідок скоєння злочину , суду

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5, який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 звернувся до суду зі вказаним вище позовом, посилаючись на те, що 26.12.2009року з вини неповнолітнього ОСОБА_4 його сину ОСОБА_6 під час бійки були спричинені легкі тілесні пошкодження. Відносно цього факту було порушено кримінальну справу та постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 22 вересня 2010року до ОСОБА_4 були застосовані міри виховного характеру , з переданням неповнолітнього під нагляд його батька ОСОБА_3 У звязку з тим, що 26 .12.2009року після нанесення його синові тілесних пошкоджень він вимушений був понести витрати на лікування сина, він відвозив сина таксі до лікарні йому було спричинено матеріальну шкоду, яку він оцінює в 350 гривень. Вважає, що його синові була спричинена моральна шкода, так як йому було накладено шви на розбиту під час бійки губу, дитина відчувала дискомфорт, біль , незручність .Розмір моральної шкоди в позовній заяві вказано 10 000гривень З посиланням на ст.. 1166,1167,1179 ЦК України просив позов задовольнити та стягнути з представника неповнолітнього ОСОБА_4 ОСОБА_3 на користь його сина суму матеріальної та моральної шкоди.

Відповідач ОСОБА_3, який є батьком неповнолітнього ОСОБА_4 позов не визнав, так як вважає його не обґрунтованим. Вважає,що позивач не довів доказів своєї матеріальної шкоди. Суду пояснив,що дійсно між ОСОБА_6 та його сином відбулась бійка, під час якої сину позивача були нанесені тілесні пошкодження. Він в той же день, коли відбулась ця пригода питався згладити ситуацію, але позивач ОСОБА_5 не бажав його чути. На даний час діти помирились, між ними склались добрі відношення, конфлікту не має. Поросив відмовити в задоволені позову.

Неповнолітній ОСОБА_4 до суду зявився , позов не визнав. Підтвердив факт бійки, але на сьогоднішній час конфлікту не має, він з сином позивача знаходиться у дружніх відносинах. Просив відмовити в задоволені позову,так як на сьогоднішній час він вже поніс покарання за постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя ,а між ним та сином позивача склались нормальні відносини.

Неповнолітній ОСОБА_6 до суду не зявився , надав заяву про розгляд справи без його участі.

Суд заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи доказами, якими вони обґрунтовують свої вимоги та доводи, вважає, що позов ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На порушення своїх обовязків, передбаченого ст. 10 ЦПК України, позивач ОСОБА_5, щодо доведення підстави свого позову, не довів підтвердження доказів розміру спричиненої матеріальної шкоди.

Відповідно до ст.. 57 ЦПК України - доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин,що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків , показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів.

Ст.. 58 ЦПК України передбачує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування - ст. 59 ЦПК України)

Суду позивачем не були надані докази, які б свідчили про понесені ним матеріальні збитки.

Судом встановлено, що постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 22 вересня 2010року до ОСОБА_4 були застосовані міри виховного характеру , з переданням неповнолітнього під нагляд його батька ОСОБА_4І.(а.с.3-4)

Довідками з лікарні швидкої медичної допомоги підтверджено , що ОСОБА_6 звертався до лікарні для надання йому медичної допомоги, а потім лікувався амбулаторно (а.с.12-13).

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України матеріальна шкода, спричинена неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкоду, вчинену майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка вчинила його.

Ст.. 1179 ЦК України передбачено,що неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.

У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується батьками.

При зясуванні фактів, з якими закон повязує відшкодування моральної шкоди, слід виходити з вимог ст. 1167 ЦК України, яка визначає підстави покладення обовязку по відшкодуванню такої шкоди, та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування.

Відповідно до розяснень, даних в п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обовязковому зясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань , або витрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_5, який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 в частині відшкодування матеріальної шкоди в

розмірі 350 гривень не підлягають задоволенню, так як не підтверджені матеріалами справи . Суд вважає задовольнити частково позов в частині відшкодування моральної (немайнової) шкоди в розмірі 700 гривень на користь ОСОБА_6 , який є розумним та відповідає дійсності.

Задовольняючи позовні вимоги, суд відповідно до ст..88 ЦПК України стягує з відповідача на користь держави сплату ІТЗ судового процесу у розмірі 37 гривень.

Керуючись ст.. ст. 15, 16, 22, 23, 1167, 1179 ЦК України, ст. ст. 15, 31, 57,58, 60, 196, 213, 214, 215 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_5, який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 суму моральної шкоди у розмірі 700 гривень(сімсот гривень).

В задоволені інших вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 37 гривень (тридцять сім гривень).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області, через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-дений строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Федотова В.М.