Справа №2-774/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2010 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарях судового засідання Лимар О.Ф., Захарченко Ю.М., Пригода Т.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

за участю відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю представника відповідачів ОСОБА_4,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення безпідставно утримуваних грошових коштів з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, трьох про-центів річних від простроченої суми, а також про відшкодування моральної шкоди;

за зустрічним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору публічне акціонерне товарис-тво „СЕБ Банк, про зобовязання укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки,

встановив:

В січні 2010 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, вимоги якого обґрунтовувала тим, що вона мала намір придбати у відповідачів земельну ділянку площею 0,2263 га з цільовим призначенням для будів-ництва та обслуговування жилого будинку, розташовану в с. Кірове Бориспільського району по вул. Малишка. У звязку з цим, в вересні 2008 року сторони по спору домовились в жовтні 2008 року укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки та обумовили її ціну у розмірі 60000 доларів США. З метою забезпечення виконання договору ку-півлі-продажу земельної ділянки ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 5500 доларів США. Разом з тим, 27 жовтня 2008 року ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_1 про те, що земельна ділянка є обєктом іпотеки. Тому позивачка відмовилась від укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки та попро-сила ОСОБА_2 повернути отримані ним грошові кошти. ОСОБА_2 відмовляється повертати їх, тому ОСОБА_6 просила стягнути солідарно з нього та його дружини ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 53900 гри-вень, які станом на день пред'явлення позову були еквівалентні 5500 доларів США.

В ході розгляду цивільної справи ОСОБА_1 збільшила позовні вимоги: просить стягнути безпідставно утримувані грошові кошти у розмірі 37079 гривень 90 копійок, збитки від інфляції за весь час прострочення у роз-мірі 6822 гривень 70 копійок, три процентів річних від простроченої суми у розмірі 1645 гривень 38 копійок та мо-ральну шкоду у розмірі 10000 гривень.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позов не визнають, проти його задоволення заперечують. Вони предявили зустрічний позов, в обґрунтування якого вони посилаються на ч.2 ст.220 ЦК України, у відповідності до якої якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і від-булось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Сторони по спору домовились щодо ціни земельної ділянки, ОСОБА_1 частково виконала договір купівлі-продажу земельної ділянки, проте ухиляється від його нотаріального посвідчення. Тому відповідачі просять зобовязати ОСОБА_1 укласти з ними договір купівлі-продажу земельної ділянки.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу та дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що первісний позові підлягає часткове задоволення. Зустрічний позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

З пояснень сторін по спору вбачається, що вони домовились в жовтні 2008 року укласти договір купівлі-про-дажу земельної ділянки площею 0,2263 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого бу-динку, розташовану в с. Кірове Бориспільського району по вул. Малишка. Для забезпечення належного виконання цього договору 2 жовтня 2008 року ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 5500 доларів США. Про це ОСОБА_2 склав розписку (а.с.9) та передав її позивачці. 27 жовтня 2008 року ОСОБА_1 від-мовилась від укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки.

У відповідності до ч.1 ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. У разі, якщо договір не був укладеним, грошова сума є авансом. Згідно з ч.2 ст.530 цього ж Кодексу особа, яка пере-дала аванс, має право вимагати його повернення в будь-який час. Особа, яка отримала аванс, повинна виконати та-кий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги.

За правилом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочен-ня, а також три проценти річних від простроченої суми.

Суд вважає, що у звязку з тим, що станом на 2 жовтня 2008 року сторони по спору не уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки, грошові кошти, які ОСОБА_1 передала ОСОБА_2, є не завдатком, а авансом. У судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показала, що 27 жовтня 2008 року вона чула, як ОСОБА_1, ввім-кнувши гучномовець, по мобільному телефону розмовляла з ОСОБА_2 Останній повідомив ОСОБА_1, що його земельна ділянка є обєктом іпотеки. Почувши це, позивачка повідомила, що відмовляється придбавати таку земельну ділянку та попросила ОСОБА_2 повернути отримані ним грошові кошти.

З огляду на викладене вище правило, передбачене ч.2 ст.530 ЦК України, ОСОБА_2 повинен був про-тягом семи днів, починаючи з 27 жовтня 2008 року, повернути ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 5500 дола-рів США. Не зважаючи на це, ОСОБА_2 відмовляється від добровільного повернення цих грошових коштів, тому суд вважає, що з нього на користь ОСОБА_1 належить примусово стягнути грошові кошти у розмірі, еквівалентному 5500 доларів США.

При визначенні розміру цих грошових коштів суд керується ч.1 ст.11 ЦПК України та виходить з того, що ОСОБА_1 просить стягнути безпідставно утримувані грошові кошти, збитки від інфляції за час прострочення та три відсотки від простроченої суми з 27 листопада 2008 року.

Станом на 27 листопада 2008 року офіційний курс долара по відношенню до гривні становив 6,7418 гривні за 1 долар США. Тому розмір грошових коштів, які належить примусово стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8, становить 37079 гривень 90 копійок (5500 доларів США * 6,7418).

Станом на час ухвалення рішення суду борг по поверненню безпідставно отримуваних грошових коштів з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення становить 43902 гривні 60 копійок (37079 гривень 90 копі-йок * 1,015*1,021*1,029*1,015*1,014*1,009*1,005*1,011*0,999*0,998*1,008*1,009*1,011*1,009*1,018), а розмір збит-ків від інфляції за весь час прострочення 6822 гривні 70 копійок (43902 гривні 60 копійок 37079 гривень 90 копі-йок).

Розмір трьох процентів річних від простроченої суми за період з 27 листопада до 31 грудня 2008 року стано-вить 106 гривень 38 копійок (37079 гривень 90 копійок * 35 днів прострочення * 3% / 366 днів * 100%), за період з 1 січня 2009 року до 20 травня 2010 року 1539 гривень (37079 гривень 90 копійок * 505 днів прострочення * 3% / 365 днів * 100%). Загальний розмір трьох процентів річних від простроченої суми за період з 27 листопада 2008 року до 20 травня 2010 року становить 1645 гривень 38 копійок (106 гривень 38 копійок + 1539 гривень 00 копійок).

Відповідач ОСОБА_2 відмовляється від добровільного відшкодування збитків від інфляції за весь час про-строчення та повернення трьох процентів річних від простроченої суми. Тому з нього на користь ОСОБА_1 слід примусово стягнути збитки від інфляції за весь час прострочення у розмірі 6822 гривень 70 копійок та три від-сотки річних від простроченої суми у розмірі 1645 гривень 38 копійок.

Підстави для відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди відсутні, адже чинним законодавством не передбачений цей спосіб захисту цивільного права у відносинах безпідставного утримання грошових коштів. За не-виконання грошового зобовязання по поверненню цих грошових коштів передбачена відповідальність лише у виді відшкодування збитків від інфляції за весь час прострочення та стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми.

Грошові кошти у розмірі 5500 доларів США були передані особисто ОСОБА_2, зобовязання по їх по-верненню покладається лише на нього. Перебування відповідачів у зареєстрованому шлюбі не має жодного юри-дичного значення. ОСОБА_3 не повинна відповідати за цим зобовязанням, тому суд вважає належним відмови-ти ОСОБА_1 у примусовому стягненні з ОСОБА_3 безпідставно утримуваних її чоловіком грошових ко-штів, збитків від індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми.

Відсутні також встановлені законом підстави для покладення на ОСОБА_1 зобовязання укласти з від-повідачами договір купівлі-продажу земельної ділянки.

В обґрунтування юридичної підстави зустрічного позову відповідачі помилково посилаються на ч.2 ст.220 ЦК України, правила якої надають особі, яка звертається до суду за захистом свого права, заявляти вимогу лише про визнання договору дійсним, а не про зобовязання укласти з нею договір. У виконання ч.4 ст.10 ЦПК України суд роз'ясняв відповідачам та їх представниці ОСОБА_4 про право змінити предмет зустрічного позову. Не зва-жаючи на це, вони наполягають на розгляді вимоги саме про зобовязання позивачки укласти з ними договір купівлі-продажу земельної ділянки.

Разом з тим, ч.2 ст.220 ЦК України регулює правовідносини укладення договорів, які підлягають нотаріаль-ному посвідченню. У відповідності до ст.657 ЦК України крім нотаріального посвідчення договір купівлі-продажу земельної ділянки потребує державної реєстрації. Тому правила ч.2 ст.220 ЦК України на правовідносини укладення цього договору не поширюються.

Крім того, в матеріалах цивільної справи відсутні письмові докази, що підтверджують обумовлення сторона-ми по спору всіх істотних умов договору купівлі-продажу. Тоді як правила ч.2 ст.220 ЦК України вимагають обо-вязкової їх наявності. Ця обставина, в свою чергу, додатково свідчить про те, що підстави для застосування ч.2 ст.220 ЦК України відсутні.

Суд критично оцінює посилання відповідачів на те, що між ними та позивачкою був укладений попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки. Згідно з абз.4 ч.1 ст.635, ст.657 ЦК України попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки потребує нотаріального посвідчення та його державної реєстрації. Недотримання вимоги про обовязкове нотаріальне посвідчення у відповідності до ч.1 ст.220 ЦК України є підставою для визнання цього договору недійсним. Судом встановлено, що сторони по справі не посвідчували в нотаріальному порядку поперед-ній договір купівлі-продажу земельної ділянки. Тому, навіть якщо він і укладався, то вважається недійсним та таким, що не створює жодних юридичних наслідків.

На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору у розмірі 455 гривень 48 копійок та витрати на оплату збору на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 гривень 00 копійок.

Керуючись ст.220, ч.2 ст.530, ч.1 ст.570, ч.2 ст.625, абз.4 ч.1 ст.635, ст.657 ЦК України, ч.1 ст.88, п.2 ч.1 та ч.3 ст.208, ч.1-ч.3 ст.209, ст.ст.213-215, 218 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення безпідставно утримуваних грошових коштів з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, три проценти річних від простроченої суми, а також про відшкодування моральної шкоди, задоволь-нити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 безпідставно утриму-вані грошові кошти у розмірі 37079 гривень 90 копійок, збитки від інфляції за весь час прострочення у розмірі 6822 гривень 70 копійок та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 1645 гривень 38 копійок.

У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в частині про відшкодування моральної шкоди, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 витрати на оплату су-дового збору у розмірі 455 гривень 48 копійок та витрати на оплату збору на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 гривень 00 копійок.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору публічне акціо-нерне товариство „СЕБ Банк, про зобовязання укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду шляхом подачі заяви про апеляційне оскаржен-ня протягом 10 днів з часу оголошення рішення та подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня подачі зая-ви про апеляційне оскарження, або у порядку, передбаченому в ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_9