АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-6909/10* Головуючий у 1-й інстанції Личковаха О.О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Гальонкіна С.А.

Суддів: Корнієнка В.І., Шабовської В.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою начальника Управління пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області

на постанову Хорольського районного суду Полтавської області від 15 березня 2010 року за позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області про нарахування додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю ,-

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Апеляційного суду, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Хорольського районного суду Полтавської області від 15 березня 2010 року адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області задоволено повністю.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області провести ОСОБА_2 перерахунок пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком відповідно до ст.. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 19 січня 2006 року , за виключенням періоду з 01 січня 2008 року по 21 травня 2008 року, додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 23 вересня 2004 року по 30 вересня 2005 року та додаткової пенсії у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 01 жовтня 2005 року, за виключенням періоду з 01 січня 2008 року по 21 травня 2008 року, виходячи з встановленої законом мінімального розміру пенсії за віком, визначеного ст.,28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати з 23 вересня 2004 року.

Судовий збір віднесено за рахунок держави.

З постановою суду не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати дану постанову, оскільки вважає, що вона винесена з порушенням норм матеріального права та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити позивачеві в позові.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 прикінцевих та перехідних положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами, за адміністративними позовами, у яких апеляційні та касаційні скарги чи подання, подані до набрання чинності цим Законом до відповідних адміністративних судів в адміністративних справах, передбачених пунктом З частини першої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України, і за якими провадження не відкрито, розгляд проводиться у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, і не заперечується сторонами, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, що підтверджується безстроковим посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи Категорії І № 444728, виданого 01 квітня 2005 року, та посвідченням інваліда 3 групи ОСОБА_1 Б № 504741, виданим 25 листопада 2008 року.

Згідно ст.. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи виплата щорічної допомоги на оздоровлення є компенсацією за шкоду або відшкодування шкоди, заподіяної здоров»ю особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасниками ліквідації аварії на ЧАЄС та сімям за втрату годувальника .

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з наявності у позивача права на отримання, а у відповідача обов'язку по здійсненню позивачу виплати пенсії з урахуванням розмірів, визначених нормами статті ст.ст. 50, 45 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в редакції від 1996 року.

Відповідно до ст.. 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю, особам, віднесеним до категорії 1, інвалідам 3 групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю, у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

Такий висновок суду є вірним, виходячи з наступного.

Законом України від 28.грудня 2007 року № 107-УІ Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України статтю 54 Закону Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи змінено та встановлено, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році: по 2 групі інвалідності - 120 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року визнано неконституційними зміни, внесені Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-УІ Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України до статті 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а тому з цього дня діяли норми ст.ст. 51, 54 вказаного закону, якими встановлено, що розмір пенсії для осіб віднесених до 2 категорії, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю, призначається у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, для осіб віднесених до 3 категорії, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю, призначається у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, особам, що віднесені до 4 категорії - 15 % мінімальної пенсії за віком.

Враховуючи зазначений статус позивача, останні відповідно до повідомлення Управління пенсійного фонду України в Хорольському районі № 1226/0203 від 11 лютого 2010 року з 23 вересня 2004 року по 30 вересня 2005 року отримував пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії (інвалідність II групи повязана з виконанням обовязків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС), з 01 жовтня 2005 року по 18 січня 2006 року - по III групі інвалідності ( інвалідність повязана з виконанням обовязків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС - І категорії).

Відповідно до ч. 1 ст. І Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи вказаний закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розвязання повязаних з нею проблем медичного та соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території.

В свою чергу, встановлені КМУ порядок розрахунку пенсій та розміри щорічної допомоги на оздоровлення, не відповідають їх розмірам, що встановлені спеціальним Законом, і, з урахуванням того, що Постанови КМУ є підзаконними нормативно-правовими актами, останні не підлягають застосуванню у разі виникнення колізії між ними та нормами Закону.

На підставі наведеного, колегія суддів, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і постанова суду є законною та обгрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307,ст.ст.308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу начальника Управління пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області - відхилити.

Постанову Хорольського районного суду Полтавської області від 15 березня 2010 року - залишити без змін.

Головуючий суддя (підпис) С.А. Гальонкін

Судді: (підпис) ОСОБА_3

(підпис) ОСОБА_4

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1