Справа № 2-475/10
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2010 року Шевченківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Свірідової В.В.

при секретарі Дмитраш 1.1.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовною заявою Міністерства Оборони України в особі військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) та військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) до Закритого акціонерного товариства „ІРОКС, ОСОБА_1 про визнання недійсним договору-зобовязання від 01 березня 1998 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Міністерство Оборони України в особі військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) та військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) звернулось до суду 08.09.2009 року з позовом до Закритого акціонерного товариства „ІРОКС, ОСОБА_1 про визнання недійсним договору - зобов`язання від 01 березня 1998 року. Обгрунтовуючи позовні вимоги зазначили, що рішеннями Львівського міськвиконкому № 261 від 21 липня 1988 року та Львівського облвиконкому № 394 від 22 листопада 1988 р. Львівський

експериментальній лижній фабриці відведена земельна ділянка під забудову 5-ти поверхового житлового будинку у АДРЕСА_1 .

02 грудня 1994 року вказана фабрика передала військовій частині НОМЕР_3 за договором проектно-кошторисну документацію на житловий будинок по вказаній адресі із земельною ділянкою, відведеною підприємству, та незавершене будівництво (акт затверджений розпорядженням виконавчиого комітету Львівської міської ради № 261 від 21.04.1995 р.). Таким чином, всі права на будівництво будинку і земельну ділянку Львівська експериментальна лижна фабрика втратила при укладанні зазначеного договору. Відповідно до наказу Міністерства оборони України № 86 від 29.03.1994 року право на укладання договорів на капітальне будівництво надано виключно командувачам видам Збройних Сил України, військами військових округів, об`єднань. Виходячи з цього виконання договору від 02.12.94 р. між військовою частиною НОМЕР_2 (управління капітального будівництва Сил ППО України) та ЗАТ «ІРОКС» 14 лютого 1998 року укладено договір генерального підряду № 9/1-8-1 п на будівництво будинку у АДРЕСА_1 для військовослужбовців Військ Протиповітряної оборони України. 14 березня 2000 року наказом № 69 департаменту землеустрою та планування забудови міста Львівської міської ради військовій частині НОМЕР_3 надано дозвіл на надбудову 6 поверху з обладнанням квартир в двох рівнях. Таким чином, будівництво даного обєкту здійснюється на підставі договору генерального підряду № 9/1-8-1 п на будівництво житлового будинку з мережами та благоустроєм у АДРЕСА_1 для військовослужбовців Військ ППО, який укладений між Управлінням капітального будівництва Сил ППО України та ЗАТ «ІРОКС» 14 лютого 1998 року. Наказам головнокомандувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 29.04.2005 року № 137

правонаступником управління ГК В ППО Збройних Сил України (війської частини НОМЕР_2 ) визначено управління капітального будівництва та ремонту Повітряних Сил Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_1 ). Відповідно до наказу повітряного командування „Захід № 386/дск від 15.09.2005 р. "Про завершення розформування управління 28 корпусу Протиповітряної оборони з 13.09.05р. управління 28 корпусу (військова частина НОМЕР_3 ) ліквідовано, правонаступником визнано військова частина НОМЕР_4 .

Натомість, 01 березня 1998 року між ЗАТ «ІРОКС» та ОСОБА_1 укладено договір про передачу вказаній громадянці у власність житлового приміщення - однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , заг.пл.36,4 кв. м. за умови, що відповідач відпрацює в товаристві протягом пяти років. Відповідно до акту прийому-передачі від 28.12.2004 року ЗАТ «ІРОКС» передав, а ОСОБА_1 прийняла зазначену вище однокімнатну квартиру.

Позивачі просять визнати зазначений вище договір недійсним, оскільки він суперечить вимогам чинного законодавства. А саме, відповідно до вимог ст.ст.203,215 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. У разі недодержання стороною (сторонами) даних вимог такий договір вважається недійсним.

Статтями 837,875 ЦК України передбачено, що підрядник зобов`язується на свій ризик збудувати і здати замовнику у встановлений строк обєкт,а останній прийняти і оплатити виконану роботу.

Зі змісту договору генерального підряду № 9/1-8-1п на будівництво

житлового будинку для військовослужбовців ППО України від 14.02.98 року було передбачено будівництво підрядною організацією ЗАТ «ІРОКС» житлового будинку по АДРЕСА_1 та здачі його в експлуатацію військовій частині НОМЕР_2 (правонаступником якої є військова частина НОМЕР_1 ). Ні цим договором, ні іншими , замовник не надавав прав підряднику відчужувати квартири.

Таким чином, договір від 01.03.1998 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «ІРОКС» суперечить вимогам чинного законодавства ,а тому є недійсним з моменту його укладення.

Протягом розгляду справи позивачі неодноразово уточнювали свої позовні вимоги, а саме, 07.09.2009р.,16.11.2009 р., 09.12.2009 року, 09.02.2010 року, 09.11.2010 року та остаточно просять суд постановити рішенням, яким визнати недійсним договір - зобов`язання від 01 березня 1998 року, укладений між Закритим акціонерним товариством „ІРОКС та ОСОБА_1 , з часу його укладення, судові витрати покласти на відповідачів.

В судових засіданнях представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав, давши аналогічні пояснення, зазначені в позові та уточненнях до позовних вимог. В судове засідання 16.12.2010 року не з`явився, надіслав суду клопотанням про завершення розгляду справи у його відсутності.

Представники ЗАТ «ІРОКС» Тильчик В.П., ОСОБА_3 , ОСОБА_4 позовні вимоги визнали.

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнала та просить відмовити у його задоволення за безпідставністю.

Представник відповідачки ОСОБА_1 - ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнав.

Заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідача, відповідачку ОСОБА_1 , вивчивши та дослідивши об`єктивні

докази у справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Рішеннями Львівського міськвиконкому №261 від 21 липня 1988 року та Львівського облвиконкому № 394 від 22 листопада 1988 р. Львівський експериментальній лижній фабриці відведена земельна ділянка під забудову 5-ти поверхового житлового будинку у АДРЕСА_1 .

02 грудня 1994 року вказана фабрика передала військовій частині НОМЕР_3 за договором проектно-кошторисну документацію на житловий будинок по вказаній адресі із земельною ділянкою, відведеною підприємству, та незавершене будівництво (акт затверджений розпорядженням виконавчого комітету Львівської міської ради № 261 від 21.04.1995 р.).

Таким чином, всі права на будівництво будинку і земельну ділянку Львівська експериментальна лижна фабрика втратила при укладанні зазначеного договору.

Відповідно до наказу Міністерства оборони України № 86 від 29.03.1994 року право на укладання договорів на капітальне будівництво надано

виключно командувачам видам Збройних Сил України, військами військових округів, об`єднань.

Отже, між військовою частиною НОМЕР_2 (управління капітального

будівництва Сил ППО України) та ЗАТ «ІРОКС» 14 лютого 1998 року було укладено договір генерального підряду №9/1-8-1 п на будівництво будинку у АДРЕСА_1 для військовослужбовців Військ

Протиповітряної оборони України, (а.с.28-32).

14 березня 2000 року наказом № 69 департаменту землеустрою та планування забудови міста Львівської міської ради військовій частині НОМЕР_3 надано дозвіл на надбудову 6 поверху з обладнанням квартир в двох

рівнях.

Таким чином, будівництво даного обєкту здійснюється на підставі договору генерального підряду № 9/1-8-1 п на будівництво житлового будинку з мережами та благоустроєм у АДРЕСА_1 для військовослужбовців Військ ППО, який укладений між Управлінням капітального будівництва Сил ППО України та ЗАТ «ІРОКС» 14 лютого 1998 року.

Наказом головнокомандувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 29.04.2005 року № 137 правонаступником управління ГК В ППО Збройних Сил України (військової частини НОМЕР_2 ) визначено управління капітального будівництва та ремонту Повітряних Сил Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_1 ).

Відповідно до наказу повітряного командування «Захід» № 386/дск від 15.09.05 р. «Про завершення розформування управління 28 корпусу Протиповітряної оборони» з 13.09.05р. управління 28 корпусу (військова частина НОМЕР_3 ) ліквідовано, правонаступником визнано військова частина НОМЕР_4 .

Однак, 01 березня 1998 року між ЗАТ «ІРОКС» та ОСОБА_1 укладено договір - зобов`язання про передачу вказаній громадянці у власність житлового приміщення - однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , заг.пл.36,4 кв. м. за умови, що ОСОБА_1 відпрацює в товаристві протягом 8 років, (а.с.112).

В подальшому , відповідачка ОСОБА_1 зареєструвала право власності на спірне помешкання у ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» на підставі заочного рішення Шевченківського райсуду м. Львова від 26.03.2008 року та відчужила її, згідно договору купівлі-продажу квартири від 11.06.2008 року (а.с.37) та на даний час власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_6 , що вбачається з матеріалів інвентарізаційної справи на дане помешкання (а.с.38).

Суд вважає, що позовні вимоги позивачів підлягають до задоволення, з наступних підстав.

Договір - зобовязанння укладений між ЗАТ «ІІРОКС» та ОСОБА_1 01 березня 1998 року слід визнати недійсним, оскільки він суперечить вимогам чинного законодавства.

Відповідно до вимог ст.41 ЦК УРСР ( в редакції 1963 р.) угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановленні, зміну або пропинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до вимог ст.44 зазначеного вище кодексу угоди громадян між собою на суму понад сто карбованців, за винятком угод, зазначених у статті 43 цього Кодексу, та інших угод повинні укладатись у письмовій формі.

Статтею 45 даного Кодексу передбачено,що недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі.

Стаття 48 ЦК УРСР передбачає недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону.

Судом безспірно встановлено, що укладений договір-зобовязання між відповідачами не відповідає вимогам закону, а саме, в ньому відсутні обов`язкові реквізити, зокрема, у ньому не зазначено,чи є ЗАТ «ІРОКС» власником відчужуваного майна. У даному договорі не вказано предмет договору, ціна договору, порядок оплати по договору, не вказано відповідальності сторін, юридичної адреси та реквізити сторін. Отже, даний договір-зобов`Язання не відповідає вимогами чинного законодавства, а саме вимогам ст. 45 ЦК УРСР .

Слід зазначити, що із статуту ЗАТ «ІРОКС» затвердженого у лютому 1996 року , вбачається, зокрема п.12.1."і, що саме до компетенції загальних зборів акціонерів належить затвердження кожного договору, укладеного на суму, яка перевищує 1/6 розміру статутного фонду. Однак, зазначений вище договір-зобовзання - предметом якого була квартира, загальними зборами акціонерів не затверджувався.

Отже, у разі недодержання стороною (сторонами) даних вимог такий договір вважається недійсним.

Статтями 353 ЦК України передбачено, що за договором підряду на капітальне будівництво організація-підрядчик зобов`язується своїми силами і засобами збудувати і здати організації-замовнику передбачений планом об"ект відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації і у встановлений строк, а замовник зобов`язується надати підрядчику будівельну площадку, передати йому затверджену проектно- кошторисну документацію, забезпечити своєчасне фінансування будівництва, прийняти закінчені будівництвом обєкти і оплатити їх.

Зі змісту договору генерального підряду № 9/1-8-1 п на будівництво житлового будинку для військовослужбовців ППО України від 14.02.98 року було передбачено будівництво підрядною організацією ЗАТ «ІРОКС» житлового будинку по АДРЕСА_1 та здачі його в експлуатацію військовій частині НОМЕР_2 (правонаступником якої є військова частина НОМЕР_1 ).

Отже, ні цим договором, ні іншими договорами, замовник не надавав прав підряднику відчужувати квартири.

Суд вважає, що позовна давність звернення до суду позивачем не пропущена, приймаючи до уваги письмові пояснення, долучені представником позивача до матеріалів справи . (а.с.106)

Таким чином, договір від 01.03.1998 року укладений між ОСОБА_1 та ЗАТ «ІРОКС» суперечить вимогам чинного на той час законодавства та є недійсним з моменту його укладення.

Слід визнати недійсним договір - зобов`язання від 01 березня 1998 року, укладений між Закритим акціонерним товариством „ІРОКС та ОСОБА_1 , з часу його укладення.

Стягнути з ОСОБА_1 , Закритого акціонерного товариства „ІРОКС, солідарно, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, в користь Міністерства Оборони України в особі військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) та військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в сумі 120 (сто двадцять) грн. та 1700 (одну тисячу сімсот) грн. -судовий збір.

Керуючисьст.ст.3, 10, 11, 15, 60, 61, 88, 169, 209, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 41,44, 45,48,353 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року), ст.ст.256,257,261 ч.1 ЦК України( в редакції 2004 року), суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір - зобов`язання від 01 березня 1998 року, укладений між Закритим акціонерним товариством „ІРОКС та ОСОБА_1 , з часу його укладення.

Стягнути з ОСОБА_1 , Закритого акціонерного товариства „ІРОКС, солідарно, в користь Міністерства Оборони України в особі військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) та військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в сумі 120 (сто двадцять) грн. та 1700 (одну тисячу сімсот ) грн. - судовий збір.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя В. В. Свірідова