Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2010 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Воробйова А.В., при секретарі Політайко Я.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя , -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

У позовній заяві вказує, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 26.07.1986 року. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.09.2009 року шлюб між ними розірвано.

28.06.1990 року відповідача прийняли в члени ЖБК «Комунальник-1» і закріпили за ним пай і квартиру АДРЕСА_1.

Пайовий внесок на квартиру ними було виплачено повністю і вказана квартира є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

20.05.1991 року по договору купівлі-продажу, власником спірної квартири стала мати відповідача ОСОБА_3, яка згодом, 14.01.1992 року подарувала квартиру відповідачу.

На підставі викладеного, у відповідності до вимог ст.ст.60-63 СК України, позивачка просить визнати право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала, наполягаючи на обставинах та підставах викладених у позовній заяві. Просить позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 позов не визнав. Вважає позовні вимоги необґрунтованими, не доведеними і такими що не підлягають задоволенню. Просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 26.07.1986 року.

Під час перебування у шлюбі, ОСОБА_3 подарувала відповідачу ОСОБА_2 квартиру №91 яка знаходилася в ЖБК «Комунальник-1» розташовану в м. Запоріжжі, вул. Перемоги, 97, що підтверджується договором дарування посвідченого державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 14.01.1992 року та зареєстрованому в реєстрі за №2-113.

На підставі вказаного договору дарування, за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_3 зареєстровано в ОП ЗМБТІ, що підтверджується технічним паспортом на квартиру.

Відповідач набув право власності на спірну квартиру до набрання чинності Сімейним кодексом, спірні правовідносини між сторонами регулюються Кодексом про шлюб та сім»ю України.

Згідно ст.24 ч.1 Кодексу про шлюб та сім»ю України, майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них.

Оскільки відповідач набув право власності на спірну квартиру на підставі договору дарування, спірна квартира не може бути обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Доводи позивачки про те що пайовий внесок на квартиру нею з відповідачем було виплачено повністю і вказана квартира є обєктом права спільної сумісної власності подружжя суд вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Згідно діючого на той час Закону України «Про власність» стаття 15, «член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд продавати, заповідати, обмінювати».

Як вбачається з договору купівлі-продажу від 20.05.1991 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 та зареєстрованого в реєстрі за №2-593, мати відповідача ОСОБА_3 придбала спірну квартиру у ОСОБА_6, яка належала йому на підставі довідки ЖБК «Комунальник-1» від 15.05.1991 року №2.

Вищевказане свідчить про те, що пай на квартиру було виплачено саме ОСОБА_6 і він скориставшись своїм правом, продав квартиру ОСОБА_3, яка в подальшому подарувала її відповідачу.

Згідно ст.11 ч.1 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.60 ч.1, ч.2 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

В звязку з викладеним, враховуючи що позивачкою не надано належних доказів які б свідчили про те що, спірна квартира є спільною власністю подружжя, суд вважає позовні вимоги не доведеними і такими що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 62, 84, 88, 209, 213, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч. 4 ст.295 ЦПК України.

Суддя А.В. Воробйов