АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №22-ц-2794/2010р. Головуючий 1-ї інстанції Григорєва А.О.
Категорія: угоди Доповідач: Довгаль Г.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2010 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Коваленко І.П.

суддів Коровіна С.Г., Довгаль Г.П.

при секретарі Щегельському Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку „Приватбанк, в особі філії „Харківське головне регіональне управління ПАТ КБ Приватбанк, на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 липня 2010 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку „Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2009 року публічне акціонерне товариство комерційний банк „Приватбанк (далі ПАТ КБ „Приватбанк) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №DNН4КР11460317 від 28.07.2005року в розмірі 7883грн.27коп., яка складається: 1200,11грн. заборгованість за кредитом; 3006,95грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2824,63грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором; а також штрафи відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500грн. штраф (фіксована частина); 351,58грн. штраф (процентна складова). Крім того, просили стягнути сплачені судові витрати, а саме судовий збір 78,83грн. та 120,00грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору №DNН4КР11460317 від 28.07.2005року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 4 305,60грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28.07.2006року. Однак відповідач взяті на себе зобовязання виконала не в повному обсязі, чергову частину суми кредиту, а також відсотків за користування кредитом не внесла, у звязку з чим утворилася вищевказана заборгованість, яку в добровільному порядку погасити ОСОБА_1 відмовляється.

У судовому засіданні суду першої інстанції представник позивача ПАТ КБ „Приватбанку позов підтримав і просив його задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 заперечували проти задоволення позову, посилаючись на те, що відповідачка неодноразово зверталася до ПАТ КБ „Приватбанку з письмовими заявами, в яких вимагала надати належній їй екземпляр кредитного договору, який взято для підписання посадовими особами банку і який їй до теперішнього часу не повернуто. 24.03.2006року вона звернулася до банку із заявою про розірвання в односторонньому порядку договору споживчого кредиту на підставі ст.11 Закону України „Про захист прав споживачів, і з цього моменту вважала договір розірваним. При розгляді справи ОСОБА_1 подала письмове клопотання про застосування до даних правовідносин строків позовної давності.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 липня 2010 року ПАТ КБ „Приватбанк в позові відмовлено.

Не погодившись з цим рішенням суду, в апеляційній скарзі ПАТ КБ „Приватбанк, в особі філії „Харківське головне регіональне управління ПАТ КБ Приватбанк просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позов в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи та на неналежну правову оцінку наданим сторонами доказам.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відмовляючи ПАТ КБ „Приватбанку у задоволенні позову за пропуском строку позовної давності, суд першої інстанції дійшов правильного і обгрунтованого висновку, що цей строк позивачем пропущено без поважних причин.

Згідно ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється у три роки (ст.257 ЦК України).

Відповідно до положень ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Судовим розглядом встановлено, що договір споживчого кредиту №DNН4КР11460317 було укладено ПАТ КТ „Приватбанк з ОСОБА_1 28.07.2005року. Вказаним договором передбачено, що для повного розрахунку за товар і сплати комісії, банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 4 305,60грн. на термін 12 місяців, по 28.07.2006року включно із сплатою відсотків за його користування в розмірі 2,09% у місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту.

Починаючи з серпня 2005 року і до квітня 2006 року включно, у визначений в договорі період, а саме з 21 по 28 число кожного місяця, ОСОБА_1 вносила щомісячні платежі у розмірі 410,12грн., що підтверджується наданими нею платіжними квитанціями. Загальна сума сплати коштів по кредитному договору становить 3 657,70грн. У цей же період вона неодноразово усно зверталася до представника банку, місце якого знаходилося в магазині і в якому товар придбався в кредит, а саме холодильник „Самсунг ціною 2102,00грн. та електро-поверховість ціною 1579,00грн., з проханням надати їй екземпляр кредитного договору, який взято для підписання керівництвом ПАТ КБ „Приватбанку. Неотримавши свого екземпляру договору, ОСОБА_1 факсом передала заяву про розірвання договору кредиту в односторонньому порядку, а пізніше у серпні - вересні 2006року надавала копії таких заяв представнику банку для передачі відповідальним посадовим особам ПАТ КБ „Приватбанку (а.с.42-45). Про те, що такі заяви були отримані банком свідчить відповідь ОСОБА_1 за №514 від 29.09.2006року начальника кредитного центру ПАТ КБ „Приватбанк ОСОБА_3 (а.с.46), а також відповідь ОСОБА_1 на цей лист (а.с.47).

Таким чином, позивач дізнався про його порушене право у травні 2006 року - коли відповідачка перестала вносити щомісячні платежі за договором кредиту. Але ПАТ КБ „Приватбанк звернувся до суду з даним позовом лише у грудні 2009року, тобто за сплином встановленого законом трьохрічного строку. Будь-яких доказів про поважність причин пропуску цього строку позивачем не надано ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції.

Отже, за таких обставин оскаржуване рішення суду ухвалено з правильним застосуванням норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для його зміни або скасування з постановленням нового рішення.

Доводи апеляційної скарги не є суттєвими і висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 307ч.1п.1, 308, 313, 314ч.1п.1, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку „Приватбанк відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 липня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді -