Справа № 2-80/10
Провадження № 2-80/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2010 року м Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Малихіна О.О.

за участю секретаря Ніколаєнко-Сосєдки О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Люботин Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Харківської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_7, про визнання права власності на житловий будинок як за забудовником, і зустрічним позовом ОСОБА_5 і правонаступників ОСОБА_8 ОСОБА_3 і ОСОБА_4 до ОСОБА_2 міської ради Харківської області, ОСОБА_6, ОСОБА_1 про визнання права спільної сумісної власності на самочинно збудоване нерухоме майно, -

встановив:

ОСОБА_1, інтереси якого представляє ОСОБА_7, в вересні 2009 року звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності в цілому на житловий будинок літ. «А-1», прибудову літ. «А1-1», прибудову літ. «А2-1», з надвірними будівлями: верандою літ. «а», ганком літ. «а1», погребом літ. «ап», сараєм літ. «Б», гаражем літ. «В», гаражем літ. «Г», гаражем літ. «Д», літньою кухнею літ. «Е», верандою літ. «е», вбиральнею літ. «Ж», навісом літ. «З», сараєм літ. «Л», погребом літ. «М», сараєм літ. «Н», душем літ. «О», сараєм літ. «П», навісом літ. «Р», навісом літ. «С», огорожею 1, 2, 3, вигрібною ямою літ. «Я», колодязем літ. «К», розташованих за адресою: м. Люботин, с. Коваленки, вул. Ворошилова, 5, в порядку забудови.

В позовній заяві вказував на те, що йому в 1969 році було надано земельну ділянку розміром 0,15 га в с. Манченки по вул. Б.Хмельницького, 6. На вказаній ділянці він побудував житловий будинок з прибудовами та господарськими будівлями. Згодом назву вулиці було перейменовано відповідним рішенням виконкому. На даний час житловий будинок прийнятий в експлуатацію. Але для оформлення права власності на збудований будинок вимушений був звернутися до суду через відмову виконкому у видачі відповідного свідоцтва.

В січні 2009 року ОСОБА_8 і ОСОБА_5 звернулись до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень до нього, просили визнати за ним право спільної сумісної власності на житловий будинок літ. «А-1» житловою площею 31,80 кв.м з прибудовою літ. «А1-1» житловою площею 7,90 кв.м, з прибудову літ. «А2-1» корисною площею 18,20 кв.м, з верандою літ. «а» корисною площею 4,20 кв.м та льохом літ. «ап», з господарськими будівлями: сарай літ. «Б», сарай літ. «Л», сарай літ. «Н», сарай літ. «П», гараж літ. «В», гараж літ. «Г», гараж літ. «Д», літня кухня літ. «Е» з верандою літ. «е», вбиральня літ. «Ж», навіс літ. «З», навіс літ. «Р», льох літ. «М», душ літ. «О», розташованих за адресою: м. Люботин, с. Коваленки, вул. Ворошилова, 5.

Позивачі вказували на те, що перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 травня 2005 року. До цього часу він, ОСОБА_9, проживав з листопада 2002 року однією сімю зі співпозивачкою, ОСОБА_5 Ще раніше, з 1985 року він, ОСОБА_8, розпочав будівництво житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: м. Люботин, с. Коваленки, вул. Ворошилова, 5, яке тривало до осені 2007 року. Документи на будівельні матеріали не збереглися. З листопада 2002 року співпозивачка ОСОБА_5 для будівництва і газифікації будинку надавала власні кошти. За рішенням виконкому ОСОБА_2 міської ради було надано дозвіл на розміщення житлового будинку з надвірними будівлями з подальшим оформленням права власності на домоволодіння у судовому порядку.

В зв'язку зі смертю позивача ОСОБА_8, який помер 11 травня 2009 року, провадження по справі було зупинено відповідно п.1 ст. 201 ЦПК України.

Ухвалою суду від 01.12.2009 року по справі № 8-2/09 було обєднано в одне провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Харківської області, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_3, про визнання права власності на житловий будинок як за забудовником, зі справою за позовом ОСОБА_8 і ОСОБА_5 до відповідачів: ОСОБА_2 міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_8 про визнання права спільної сумісної власності на самочинно збудоване нерухоме майно - житловий будинок за адресою м. Люботин, вул. Ворошилова, 5.

В судовому засіданні 08.12.2009 року ухвалою суду до участі в справі за позовом ОСОБА_1 були залучені в якості співвідповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6. В тому ж засіданні ухвалою суду за позовом ОСОБА_8 і ОСОБА_5 до участі в справі в якості правонаступників померлого позивача ОСОБА_8 були залучені ОСОБА_3 і ОСОБА_4.

В судовому засіданні ОСОБА_7 як представник позивача ОСОБА_1 і як третя особа, позов ОСОБА_1 підтримав повністю, проти зустрічного позову ОСОБА_8 і ОСОБА_10 заперечував. Пояснив, що ОСОБА_1, отримавши землю під будівництво будинку, за допомогою батька і сестер розпочав перенесення старого будинку з хутора ОСОБА_1 Манченківської сільради Харківської області на виділену земельну ділянку. Через необхідність виїхати до Росії він дозволив ОСОБА_8, позивачу за зустрічним позовом, проживати у будинку в якості сторожа. В подальшому, кожного року, ОСОБА_1 приїздив до будинку, давав ОСОБА_8 гроші на підтримання будинку в належному стані. Коли ОСОБА_1 дізнався про намір ОСОБА_8 привласнити його будинок, він вирішив звернутися до суду за захистом своїх прав на будинок.

Відповідач ОСОБА_2 міська рада Харківської області проти позовних вимог ОСОБА_1 та проти позовних вимог ОСОБА_8 і ОСОБА_10 не заперечувала. В судовому засіданні представник міської ради ОСОБА_11 пояснила суду, що при наданні ОСОБА_2 міською радою дозволу на розміщення самовільно збудованого житлового будинку вирішується питання можливості існування самочинно збудованого нерухомого майна серед інших архітектурних споруд. При цьому жодним чином не здійснюється перевірка або визначення власника самочинно збудованого нерухомого майна.

Відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 позов ОСОБА_1 визнали повністю, позов ОСОБА_5 не підтримали та своїх вимог, як правонаступники померлого ОСОБА_12, щодо предмету спору не заявляли. Пояснили, що зі слів їх батька ОСОБА_8, їм відомо про те, що спірний будинок належить ОСОБА_1, який й дозволив йому проживати в ньому. В 1979 року вони переїхали разом з матірю в будинок по вул. Ворошилова, 5 в с. Коваленки м. Люботин, де вже проживав ОСОБА_8

Відповідач ОСОБА_8 в письмових поясненнях визнав позов ОСОБА_8 і ОСОБА_5 Щодо позовних вимог ОСОБА_1 відповідач ОСОБА_8 будь-яких письмових пояснень про їх визнання або заперечення суду не надав.

ОСОБА_13 - представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_5, в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_5 підтримав повністю, проти позову ОСОБА_1 заперечував і позовні вимоги не визнав.

В судовому засіданні, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши подані сторонам докази і матеріали справи, суд встановив наступне.

Наказом № 501 по ОСОБА_2 птахофабриці від 25.09.1969 року ОСОБА_1 була надана земельна ділянка розміром 0,15 га в с. Манченки по вул. Б.Хмельницького, 6, під забудову індивідуального житлового будинку.

Виділення вказаної земельної ділянки позивачу та її наступне розташування в межах адміністративної території ОСОБА_2 міської ради підтверджується довідкою відділу Держкомзему у м. Люботин Харківської області від 08.10.2009 року. На час розгляду справи земельна ділянка нікому у власність не передана, виділення земельної ділянки ОСОБА_8 або ОСОБА_5 не здійснювалось.

Протоколом № 25 засідання виконкому ОСОБА_2 міської Ради Депутатів Трудящих від 23.12.1976 року вул. Б.Хмельницького в с. Коваленки було перейменовано в вул. Ворошилова.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи технічних паспортів, на земельній ділянці за адресою: м. Люботин, вул. Ворошилова, 5, побудовано житловий будинок літ. «А-1» з прибудовою літ. «А1-1», прибудовою літ. «А2-1», з надвірними будівлями: веранда літ. «а», ганок літ. «а1», погреби літ. «ап» і «М»; сараї літ. «Б», «Л», «Н» і «П», гаражі літ. «В»,. «Г», «Д», літня кухня літ. «Е» з верандою літ. «е», вбиральня літ. «Ж», душ літ. «О», навіси літ. «З», «Р» і «С»; колодязь літ. «К», вигрібна яма літ. «Я», огорожа 1, 2, 3. Але в Люботинському БТІ право власності на житловий будинок не зареєстровано, що підтверджується довідкою цього ж БТІ від 10.09.2009 року.

Рішенням виконкому ОСОБА_2 міської ради № 988 від 31.10.2008 року було надано дозвіл на розміщення збудованого житлового будинку літ. «А-1» з прибудовою літ. «А1-1», прибудовою літ. «А2-1» і господарськими будівлями по вул. Ворошилова, 5 в м. Люботин з обовязковим знесенням навісу літ. «С». Однак, даним рішенням виконком ОСОБА_2 міської ради не визначив особу, яка здійснила самочинне будівництво.

З акту державної приймальної комісії про прийняття закінченого будівництвом обєкта в експлуатацію від 21.11.2008 року, затвердженого рішенням виконкому ОСОБА_2 міської ради № 1058 від 25.11.2008 року, вбачається, що житловий будинок літ. «А-1» з прибудовами, верандою та льохом, розташований по вул. Ворошилова, 5 в м. Люботин прийнятий в експлуатацію.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,, ОСОБА_18 і ОСОБА_19

Свідки ОСОБА_14, ОСОБА_15 і ОСОБА_16 підтвердили той факт, що на початку 70-років 20 століття ОСОБА_1, після отримання земельної ділянки по вул. Ворошилова в м. Люботин, розпочав перенесення на неї житлового будинку з хутора ОСОБА_1. В будівництві нового будинку ОСОБА_1 допомагав його батько ОСОБА_20 Також свідки підтвердили ту обставину, що ОСОБА_1 запросив ОСОБА_8 бути сторожем будинку та дозволив йому проживати в ньому. Факт перенесення будинку представник ОСОБА_13 не заперечував.

Свідок ОСОБА_17 пояснила суду, що вона з січня по квітень 1986 року проживала в спірному будинку за запрошенням ОСОБА_4 доньки ОСОБА_8 Вона, ОСОБА_21, бачила ОСОБА_1, який приїздив до будинку і разом з ОСОБА_8 обирав місце для колодязя. ОСОБА_22С, дружина ОСОБА_8 і матір ОСОБА_4 і ОСОБА_3, розповідала їй, ОСОБА_17, що чоловік, який приїхав, ОСОБА_1, є власником будинку.

Свідок ОСОБА_18 пояснив суду, що він в 1983-1984 роках на прохання ОСОБА_1 та з його матеріалів проводив роботи по облаштуванню житлового будинку водяним опаленням. В 1986 року на прохання ОСОБА_1 він, ОСОБА_18, переносив котел опалення з житлового будинку до літньої кухні. За всі роботи йому платив ОСОБА_1 Під час робіт він бачив ОСОБА_8, його дружину ОСОБА_22 і дітей, які проживали в будинку, але не приймали участь в виконанні монтажних робіт.

Свідок ОСОБА_19, яка є головою кооперативу «Коваленки», пояснила суду, що з приводу газифікації житлового будинку по вул. Ворошилова, 5 с. Коваленки в м. Люботин до неї звертався ОСОБА_8 Після розяснення порядку вступу в кооператив, ОСОБА_8 пояснив їй, що власником будинку є ОСОБА_1, але просив виписати квитанції про сплату внесків на газифікацію на своє ім'я, так як в подальшому ОСОБА_1 поверне йому сплачені кошти.

Представник позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_13, стверджував, що спірний будинок будувався саме ОСОБА_8 та його сімєю. Але достовірних доказів, які б підтверджували побудову спірного будинку спільними зусиллями ОСОБА_8 та ОСОБА_5, в тому числі на підставі відповідної угоди між ними і ОСОБА_1, позивачка ОСОБА_5 та її представник суду не надали.

Відповідачами по первісному позову не надано належних доказів того, що саме ОСОБА_8 і ОСОБА_5 здійснили будівництво домоволодіння по вул. Ворошилова, 5 в м. Люботин. Вимоги інших осіб щодо приналежності їм самочинно побудованих житлового будинку та господарських будівель в порядку забудови або на праві власності будівельних матеріалів, використаних під час будівництва будинку, а від так вимоги про визнання права власності на спірний будинок від таких осіб не заявлені та не були предметом судового розгляду.

В своєму позові ОСОБА_8 і ОСОБА_5 в обґрунтування своїх вимог посилались на ст. 60 СК України. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжі. Але належних доказів того, що житловий будинок з господарським будівлями вул. Ворошилова, 5 в м. Люботин був збудований ОСОБА_8 і ОСОБА_5 під час перебування у шлюбі, позивачкою по зустрічному позову ОСОБА_5 та її представником ОСОБА_13 суду не надані.

Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Оскільки суд вважає підтвердженим факт забудови житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Ворошилова, 5 в м. Люботин саме позивачем за первісним позовом на земельній ділянці, наданій йому для будівництва, а тому задовольняє позов частково і визнає за ОСОБА_1, як користувачем земельної ділянки, право власності на самочинно збудований житловий будинок з надвірними будівлями, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовляє в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 213, 215 ЦПК України, ст. 376 ЦК України року, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку забудови на житловий будинок літ. «А-1» з прибудовою літ. «А1-1», з прибудовою літ. «А2-1», з надвірними будівлями: верандою літ. «а», ганком літ. «а1», погребом літ. «ап», сараєм літ. «Б», гаражем літ. «В», гаражем літ. «Г», гаражем літ. «Д», літньою кухнею літ. «Е», верандою літ. «е», вбиральнею літ. «Ж», навісом літ. «З», сараєм літ. «Л», погребом літ. «М», сараєм літ. «Н», душем літ. «О», сараєм літ. «П», навісом літ. «Р», огорожею 1, 2, 3, вигрібною ямою літ. «Я», колодязем літ. «К», розташованих за адресою: м. Люботин, с. Коваленки, вул. Ворошилова, 5.

В іншій частині позову ОСОБА_1 в задоволенні відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 і правонаступників ОСОБА_8 ОСОБА_3 і ОСОБА_4 відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Люботинського міського суду Харківської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. О. Малихін