Березнівський районний суд Рівненської області
Справа № 2-999
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«29» листопада 2010 року Березнівський районний суд Рівненської області

під головуванням судді Мельника В.Я.

при секретареві Лисенко О.Л.

з участю:

представника

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Березне справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Моквинська паперова фабрика» до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач в заяві від 21 вересня 2010 року вказує, що рішенням Березнівського районного суду від 20 вересня 2002 року у справі № 2-448 було частково задоволено позов ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Моквинська паперова фабрика» і стягнуто на його користь за договором оренди вантажопідйомного крана 110 760 гривень.

Апеляційний суд Рівненської області 17 листопада 2005 року своїм рішенням визнав вказаний договір недійсним з моменту його укладення. Судом було встановлено, що ОСОБА_2 не мав права укладати вказаний договір, так як на момент його укладання кран ОСОБА_2 не належав.

Вказане судове рішення залишив в силі в порядку касаційного провадження апеляційний суд Чернівецької області.

Постановою відділу ДВС Березнівського районного управління юстиції 12 травня 2010 року відкрито виконавче провадження по примусовому стягненню вказаної суми з товариства.

Покликаючись на рішення судів апеляційної і касаційної інстанцій позивач вважає, що протиправними діями ОСОБА_2, який був одночасно орендодавцем та директором орендаря, товариству спричинено майнову шкоду в розмірі 110 760 гривень.

До майнової шкоди відносить також виконавчий збір в розмірі 10 відсотків від названої суми, або 11 076 гривень, які товариству прийдеться сплати у разі виконання судового рішення від 20 вересня 2002 року, зважаючи на постанову ВДВС від 12 травня 2010 року.

Крім цього зазначає, що товариство понесло також моральну шкоду внаслідок протиправних дій відповідача, адже має місце існування рішення суду про стягнення з товариства орендної плати за договором, якого насправді не було. Як наслідок позивач зазнає критичного ставлення майбутніх контрагентів через можливе невиконання ним своїх зобовязань, враховуючи попередні дії ОСОБА_2

Моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 5000 гривень.

Такий висновок обґрунтовує положеннями ч.1 ст. 16, ч 1 ст. 22, ст. ст. 23,1166,1167 ЦК України.

Просить стягнути з ОСОБА_2 майнову шкоду, що становить 121 836 гривень, моральну шкоду в розмірі 5 000 гривень, а також понесені товариством судові витрати: судовий збір 1468, 36 гривень, збір на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120 гривень.

В судовому засіданні з підстав, наведених в позовній заяві, позов підтримав представник позивача ОСОБА_1 Він дав пояснення, аналогічні тому,що викладено в заяві.

Вказав, що хоча зазначені ним суми по судовому рішенню від 20 вересня 2002 року, а також судовий збір, не стягнуті з фабрики, вони підлягають відшкодуванню позивачу на підставі ч.1 ст. 22 ЦК України.

ОСОБА_2 позовних вимог ТзОВ «Моквинська паперова фабрика» не визнав, пояснив, що про стягнення заборгованості з фабрики є рішення судів першої, апеляційної і касаційної інстанцій, а тому діяв він виключно у законний спосіб і його дії не можуть розцінюватися як протиправні.

Також зазначив, що сума заборгованості позивача за оренду крана залишилася не стягнутою до теперішнього часу, а тому й з цих підстав говорити про понесені позивачем збитки не можна.

Вислухавши сторін, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку про безпідставність заявлених позивачем вимог.

У відповідності з ч.1 ст. 1166 ЦК України відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, підлягає майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи.

А згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок, та є вина зазначеної особи.

Позивач вважає такою шкодою, спричиненою йому відповідачем, суму орендної плати, стягнутої з вини ОСОБА_2 на його користь рішенням Березнівського районного суду від 20 вересня 2002 року.

Зазначене рішення набрало законної сили. Воно не скасоване і не змінене.

В судових рішеннях, щодо договору оренди вантажопідйомного крану, прийнятих в послідуючому, відсутня вказівка на те, що підставою для прийняття рішення суду від 20 вересня 2002 року були винні дії ОСОБА_2

А тому розцінювати наявність зазначеного рішення суду про стягнення орендної плати з позивача, яке набрало законної сили, як доказ неправомірних дій ОСОБА_2 по спричиненню фабриці майнової шкоди немає підстав.

Покликання позивача в заяві на ч.1 ст. 22 ЦК України як на підставу для відшкодування майнової шкоди та судового збору, що може бути стягнутий з фабрики в майбутньому, також є необґрунтованим.

Стаття 22 ЦК України передбачає порядок відшкодування реальних збитків, до яких відносить втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, та упущеної вигоди, тобто доходів, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Подібних обставин по справі не встановлено.

Несплачений фабрикою судовий збір також не може бути віднесений ні до реальних збитків, ні до упущеної вигоди.

Отже, позиція позивача, що за подібних обставин йому спричинена й моральна шкода, не ґрунтується на законі.

Адже частиною першою статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, при умові, що її рішення, дії чи бездіяльність були неправомірними.

На підставі наведеного суд в повному обсязі відмовляє в позові ТзОВ «Моквинська паперова фабрика».

Керуючись ст. ст. 10-11,209,212-215 ЦПК України, ст. 22,23,1166,1167 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Товариству з обмеженою відповідальністю «Моквинська паперова фабрика» в позові до ОСОБА_2 про стягнення майнової та немайнової шкоди відмовити.

На рішення суду може бути внесена апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: