Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2010 року Рівненський міський суд

в особі головуючого судді Головчака М.М.,

при секретарі Редько К.О.

з участю позивача ОСОБА_1

та його представника ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору довічного утримання дійсним,-

В С Т А Н О В И В :

05 жовтня 2010 року до Рівненського міського суду звернувся з позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання договору довічного утримання дійсним. В обгрунтовання позову зазначає, що 04 червня 2002 року між ним та ОСОБА_5 був укладений договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_6. Згідно рішення Рівненського міського суду від 26 травня 2010 року вказаний договір визнаний недійсним, оскільки приватні нотаріуси на підставі п.5 ст.36 Закону України «Про нотаріат» позбавлені повноважень щодо посвідчення договорів довічного утримання. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області від 01 жовтня 2010 року ОСОБА_3 визнаний правонаступником, як спадкоємець за заповітом ОСОБА_7 та рішення Рівненського міського суду від 26 травня 2010 року залишене без змін. Посилається, що договір довічного утримання укладений в письмовій формі, як волевиявлення ОСОБА_5, містить усі необхідні істотні умови, просить визнати дійсним договір довічного утримання.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 позов підтримали, просять визнати договір довічного утримання укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_5, який посвідчений 04 червня 2002 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_6 дійсним.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, та пояснив, що рішенням Рівненського міського суду від 26 травня 2010 року договір довічного утримання укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 визнаний недійсним, рішення набрало законної сили, просив в позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов до задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04 червня 2002 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був укладений договір довічного утримання, який посвідчен ий приватним нотаріусом Рівненського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстраційним номером №1696.

Рішенням Рівненського міського суду від 26 травня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_1 вказаний договір визнаний недійсним.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 01 жовтня 2010 року ОСОБА_3 визнаний правонаступником, як спадкоємець за заповітом ОСОБА_7 та рішення Рівненського міського суду від 26 травня 2010 року залишене без змін.

Відповідно до ст.14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій. Посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Враховуючи те, що рішенням Рівненського міського суду від 26 травня 2010 року договір довічного утримання укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 визнаний недійсним, рішення набрало законної сили, суд вважає, що вимоги позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору довічного утримання дійсним є безпідставним.

Керуючись ст. ч.2 ст.47 ЦК України (в редакції 1963 року )ст.ст.10,11,14,209,212-215,218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору довічного утримання укладеним відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд поданням в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи,які брали участь у справі,але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Рівненського міського суду М.М.Головчак