Комсомольський районний суд м.Херсона
РІШЕННЯ

Іменем України

27.10.2010р. м. Херсон

Комсомольський районний суд м. Херсона в складі:

головуючого судді Скорик С.А.,

при секретареві Сьоміній А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання недійсним договору дарування та визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач посилається на те, що 14.05.1974 р. шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які є батьками сторін по справі, було розірвано.

21.08.1975р. рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона матері позивача було виділено 46/100 частин будинку, який розташовано за адресою: м. Херсон, вул.. Бурзи, 67.

30.06.1976р. між матерю сторін ОСОБА_5 та її сином відповідачем по справі ОСОБА_2 було укладено договір дарування вищевказаної частини житлового будинку, який було посвідчено Першою Херсонською державною нотаріальною конторою за реєстром № 3 2522.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10.08.2008., зазначений договір дарування зареєстровано у державному реєстрі 06.08.2008р.

Вважає, що вказаний договір дарування повинен бути визнано недійсним, оскільки цей договір укладено внаслідок збігу тяжких сімейних обставин та на вкрай невигідних умовах, а крім того є мнимою угодою.

Просить суд:

- визнати договір дарування 46/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Бурзи, 67, укладений 30.09.1976р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 - недійсним;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 46/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Бурзи, 67 в порядку спадкування за законом.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили суд їх задовольнити.

Відповідач та його представник позов не визнали, вважають, що відсутні будь які правові підстави, які діяли на час її укладання, для розірвання спірного договору дарування. Крім того, враховуючи час укладання договору 30.09.1976р., у позивача сплинув час позовної давності.

Третя особа не заперечувала проти задоволення позовної заяви.

З пояснень сторін, досліджених матеріалів справи вбачається, що 30.09.1976 р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було укладено договір дарування, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав у власність 46/100 частин житлового будинку № 67, по вул.. Буризи у м. Херсоні, що підтверджується копією договору дарування від 30.09.1976 р., який знаходиться в матеріалах інвентарної справи № 13475.

Згідно свідоцтва про смерть, серії 1-КГ № 155318 від 21.06.2003р., виданого міським відділом реєстрації актів громадянського стану Херсонського обласного управління юстиції, ОСОБА_5 померла 21.06.2003р.

Право спільної часткової власності на 46/100 частини житлового будинку за адресою: м. Херсон, вул. Бурзи, 67 зареєстровано за ОСОБА_2 в ХДБТІ 06.06.2008р., що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19482153 від 10.07.2008р.

Відповідно до ст. 57 ЦК України ( в редакції 1963р.), на яку посилається позивач та його представник як на підставу визнання договору дарування недійним, угоду яку було укладено на вкрай невигідних умовах в наслідок збігу тяжких обставин, може бути визнано недійсною за позовом потерпілої, державної або громадської організації.

Таким чином законом визначено коло осіб, які можуть звернутися з позовом до суду про визнання цієї угоди недійсною з вищенаведених підстав.

ОСОБА_5, як сторона, яка здійснила відчуження майна шляхом дарування на користь ОСОБА_2, або інші уповноваженні законом особи, починаючи з 30.09.1976р. по 21.06.2003р., а саме день смерті ОСОБА_5 з позовом про визнання договору дарування недійсним не зверталися.

Для визнання правочину недійсним, в порядку ст. 57 ЦК України ( в редакції 1963р.), необхідно встановити наявність двох обставин: тяжких обставин та вкрай невигідні умови вчинення правочину.

Тяжкі обставини слід розуміти, не будь яке несприятливе матеріальне, соціальне чи інше становище, а як його крайні форми. Наприклад, важка хвороба особи чи її близьких, смерть годувальника, крайня нужденність її сімї та інші обставини, для усунення яких необхідно терміново укласти цю угоду. Тяжка обставина є оцінювальною категорією і має визначатися судом з урахуванням всіх обставин справи. Потерпілий, який оскаржує правочин, повинен довести, що за відсутності тяжких обставин він взагалі або на зазначених умовах не уклав би цю угоду.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 мешкала разом з трьома своїми дітьми в 46/100 частинах житлового будинку, за адресою: м. Херсон, вул. Бурзи, 67, що не заперечується сторонами по справі.

З метою поліпшення житлових умов та отримання іншого житла для членів своєї сімї ОСОБА_5 подарувала свою частину належного їй житлового будинку по вул. Бурзи, 67 своєму синові ОСОБА_2, після чого її було постановлено на квартирний облік, з першочерговим правом отримання житла, у виконкомі Суворовської районної ради народних депутатів м. Херсона, що підтверджується листом голови виконавчого комітету Суворовської районної ради від 04.01.1978р. за № 2610/р-1, довідкою комбінату комунальних послуг від 18.04.1978р. за № 1/89.

Однак, у звязку з порушенням діючого на той час законодавства, ОСОБА_5 було знято з квартирного обліку, про що свідчить протокол засідання житлової комісії від 06.12.1978 р.

У подальшому ОСОБА_5 знову була зарахована на квартирний облік зі складом сімї: ОСОБА_5, її діти ОСОБА_1 та ОСОБА_4, однак, як вбачається з довідки органу самоорганізації населення в особі голови квартального комітету, по день смерті продовжували проживати за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Таким чином, суд не може погодитись з позицією позивача про укладання оспорюваного договору дарування 46/100 частин житлового будинку в наслідок тяжких обставин та вкрай невигідних умовах, в правовому порозумінні ст. 57 ЦК України.

Також, суд не може погодитись з висновками позивача про мнимість угоди укладеної між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 в порядку ст. 58 ЦК України ( в редакції 1963р.), з тих підстав, що ОСОБА_5 після укладання договору дарування продовжувала мешкати в цьому житлі до самої смерті, сплачувати комунальні послуги, фактично не передала майно обдарованому, оскільки вищевказані обставини не свідчать про мнимість угоди, відсутність бажання створити правові наслідки, що також спростовуються подальшою реєстрацією відповідачем права власності на частину житлового будинку в ХДБТІ, та підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19482153 від 10.07.2008р.

Таким чином, суд приходить до висновків про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог про визнання недійсним договору дарування 46/100частин домоволодіння, що розташовано за адресою: м. Херсон, вул. Бурзи, 67, що був укладений 30.09.1976р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, зареєстрованим реєстром № 3 2522 Херсонською державною нотаріальною конторою № 1 та відсутність правових підстав для визнання права власності на 46/100 частин житлового будинку, що розташовано за адресою: м. Херсон, вул. Бурзи,67 в порядку спадкування за ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, ст. 243 ЦК України ( в редакції 1963р.), суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання недійсним договору дарування та визнання права власності в порядку спадкування відмовити.

На рішення протягом десяти днів може бути подано апеляцію до апеляційного суду Херсонської області, протягом десяти днів з дня проголошення, через Комсомольський районний суд м. Херсона.

Суддя ___________________________ / Скорик С.А./