Справа № 2-1963/1-10
"13" серпня 2010 р. м. Київ
Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючої - судді Астахової О.О.,
при секретарі: Сиволап О.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Управління житловими будинками управління справами Верховної Ради України, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні спільним коридором, -
Позивачі звернулись до суду з позовом, у якому просять усунути перешкоду у користуванні спільним коридором по АДРЕСА_1, шляхом демонтажу металевих дверей між квартирою № НОМЕР_3 та квартирами № НОМЕР_2 і НОМЕР_1.
Обгрунтовуючі позовні вимоги позивачі зазначили, що ОСОБА_1 проживає в квартирі № НОМЕР_1, ОСОБА_2 проживає в квартирі № НОМЕР_2, відповідач ОСОБА_3, являється власником та проживає в квартирі № НОМЕР_3 будинку,АДРЕСА_1, вказані квартири об»єднані загальним коридором. Приблизно в березні 2010 року відповідач незаконно здійснив перепланування загального коридору, шляхом встановлення металевих дверей, чим перешкоджає позивачам у доступі до щитової електромережі та іншим комунікаціям. Крім того, встановивши металеві двері в коридорі загального користування відповідач таким чином самовільно привласнив частину загального коридору до квартири № НОМЕР_3 по АДРЕСА_1, що перебуває в його власності. Оскільки досудове врегулювання спору виявилось неможливим, ОСОБА_3 відмовляється демонтувати встановлені металеві двері або надати позивачам від них ключі, а звернення до правоохоронних органів, органів прокуратури та Дніпровської районної у м. Києві Державної адміністрації не дали позитивного результату, вони змушені звернутися з даним позовом до суду.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.05.2010 року в якості третьої особи залучено ОСОБА_4, який являється власником квартири № НОМЕР_1, будинку,АДРЕСА_1, де проживає позивач ОСОБА_1
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, який одночасно являється представником третьої особи ОСОБА_4, позивач ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, виходячи з доводів, якими вони обґрунтовуються, просили позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували.
Відповідач та представник третьої особи Управління житловими будинками управління справами Верховної Ради України в судове засідання повторно не з'явились, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином (а.с. 28, 29), про причини неявки суд не повідомили. Документів, що підтверджують поважність причин їх відсутності або заяв про розгляд справи за їх відсутності суду не надано.
Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивачів, представника третьої особи ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що квартира НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу від 27.02.1995 року, в даній квартирі зареєстрований та проживає позивач ОСОБА_1 Квартира № НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_2, в якій він зареєстрований та проживає. Квартира № НОМЕР_3 по АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_3, в якій він зареєстрований та проживає. Мешканці вказаних квартир мають спільне допоміжне приміщення жилого будинку загального користування, а саме спільний коридор. Проте, відповідач в березні 2010 року самовільно, встановив металеві двері в загальному коридорі, чим обмежив права користування допоміжним приміщенням інших співвласників і мешканців квартир № НОМЕР_2 та № НОМЕР_1 по АДРЕСА_1.
Згідно ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою.
Відповідно до ст..369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.
Згідно ст.. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Як було встановлено судом, відповідач без згоди інших співвласників встановив металеві двері в загальному коридорі, що унеможливлює доступ інших співвласників і мешканців до щитової електромережі та інших комунікаційних систем.
Зі змісту довідки виданої Управління житловими будинками управління справами Верховної Ради України від 31.03.2010 року № 15-1/24-123 вбачається, що з ОСОБА_3 04.03.2010 року було проведено бесіду техніком-наглядачем Управління щодо неправомірності дій відповідача та демонтажу перегородки з дверима, однак відповідач відмовився демонтувати двері, в з в'язку з чим 11.03.2010 року дільничий інспектор провів роз'яснювальну бесіду з ОСОБА_3, однак прийняті заходи не дали результату.
За нормами Правил протипожежної безпеки та «Наказу Державного комітету з питань житлово-комунального господарства» № 76 від 17.05.2005 року, допоміжні приміщення житлового будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку.
Цим же Наказом передбачено, що до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.
Пунктом 1.4.1. вказаного Наказу зазначено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.
Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.
За таких обставин, перепланування шляхом встановлення металевих дверей у допоміжному приміщенні жилого будинку по АДРЕСА_1, а саме в спільному коридорі квартир №№ НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_1 здійснено відповідачем без відповідних погоджень у встановленому законом порядку, що порушує права співвласників цього приміщення, тобто мешканців квартир №№ НОМЕР_2 та НОМЕР_1, а тому підлягає демонтажу.
Крім того, на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачів в рівних частках підлягає стягненню понесені останніми судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 8, 50 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 37, 00 грн.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 10, 58-61, 88, 208, 209, 212-215, 218, 223-226, 233,294 ЦПК України, ст..ст.369,391 ЦК України, ст. ст. 9,10,177,189 ЖК України, ст.ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Наказом державного комітету з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 року, суд, -
Зобов»язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у праві користування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 коридором загального користування по АДРЕСА_1 шляхом демонтажу металевих дверей, що встановлені між квартирою НОМЕР_3 та квартирами НОМЕР_2 і НОМЕР_1, будинку № АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 4,25 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 18,5 грн., а всього 22 (двадцять дві) грн.. 75 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 4,25 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 18,5 грн., а всього 22 (двадцять дві) грн.. 75 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя