РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-719/10

Провадження № 2-719/10

25.01.2010 р. МОСКОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА

У складі:

головуючого-судді Омельченко Н.І.

при секретарі Макушенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач 24.04.2009 року звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача за договором позики 19958 грн., 3% річних за весь час прострочення грошового зобовязання - 1546 грн.00 коп., а також судові витрати, посилаючись на те, що відповідач 06.08.2006 року взяв у нього в борг 2400 доларів США^ які зобовязався повернути 06.09.2006 року, про що видав йому розписку.

Проте дотепер відповідач договір не виконав і борг не повернув. На його неодноразові вимоги про добровільне повернення боргу, відповідач відмовляв йому, уклонявся від зустрічі, не відповідав на телефонні дзвінки .

Посилаючись на вказані обставини просив задовольнити вимоги.

/ а.с. 3 /

27.07.2003 року позивач доповнив свої вимоги, про що подав заяву та посилаючись на тіж самі обставини які викладені ним в первісному позові, просив суд стягнути з відповідача суму боргу за договором позики еквівалентну 2400 дол. США -1995 грн., 3% річних за весь час прострочення грошового зобовязання - 1796 грн.00 коп.. а також стягнути моральну шкоду в сумі 120 000 грн., посилаючись на те, що відповідач крім матеріальної спричинив йому моральну шкоду, він поніс моральні страждання в звязку з., неповерненням боргу, які привели до змін в розпорядок життя, неможливістю реалізації своїх звичок та бажань. На підставі викладеного просив задовольнити позов.

/ а.с.43 /

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги та дали пояснення відповідно до викладених в позовних вимогах. Крім того позивач вказав, що в розписці не була вказана дата передачі грошей в борг, проте гроші були передані ним відповідачу весною 2006 року.

Ухвалою суду від 25.01.2010 року провадження у справі в частині вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, закрито в звязку з відмовою від таких вимог.

Відповідач та його представник вимоги позивача не визнали, посилаючись на те, що відповідачем борг повернутий в повному обсягу, крім того вказали, що розписка була написана особисто відповідачем і закінчувалася словами которые обязуюсь вернуть», проте всі інші написи , а саме до 06.09.2006 , його два підписи під датою та в низу розписки, написане його повне прізвище, імя та по батькові Икрамов Станислав Игоревич», а також фраза що гроші отримані в присутності свідків, написані не відповідачем, а іншою особою.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, вивчивши матеріали справи, вважає вимоги позивача щодо стягнення суми боргу за розпискою такими що підлягають задоволенню, оскільки є законними та доведеними, в іншій частині вимог суд вважає за необхідним відмовити в їх задоволенні, оскільки вони не передбачені законодавством, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, а позичальник забовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.

Згідно ч.2 ст. 1047 , на підтвердження укладення договору позики та його умов може буди представлена розписка позичальника-або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом встановлено ,що між сторонами весною 2006 року, точну дату сторони не взмозі були вказати суду, був укладений договір позики відповідно до якого позивач передав відповідачеві ,а останній узяв у борг у позивача 2400 доларів США., що підтверджується розпискою відповідача, при цьому був визначений термін повернення позивачеві коштів - до 06.09.2006 року / а.с.5, 34 /

Судом також встановлено, що відповідач договір не виконав і гроші, узяті в борг у позивача не повернув.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом 30 днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Оскільки відповідач отримав в борг за договором позики від позивача іноземну валюту в розмірі 2400 доларів США, то повинен йому їх повернути в такій же самій кількості, що були передані йому позикодавцем.

Оскільки відповідач добровільно не повернув позивачу кошти взяті у борг в розмірі 2400 доларів США, суд стягує їх з відповідача по курсу Національного банку України, що становить, згідно довідки Управління Національного банку України в Харківській області від 11.12.2009 року ,наданій суду позивачем 19 252 грн.60 коп. ( 100 USD - 798.6500грн.)

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків,встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Оскільки позивач довів свої вимоги, щодо укладання з відповідачем договору позики, а також те, що відповідач кошти взяті в борг не повернув, суд в цій частині задовольняє вимоги позивача і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму еквівалентну 2400 доларам США, що в національній валюті становить 19 252 грн.60 коп.

Оскільки із розписки вбачається, що предметом позики виступала іноземна валюта,а саме долари США , вимоги позивача про стягнення боргу за договорами позики з урахуванням 3 % річних за весь час прострочення грошового зобовязання задоволенню не підлягають , оскільки на спірні правовідносини не поширюється правила ст.ст.1048,1050,625 ЦК України щодо можливості застосування таких штрафних санкцій, яке стосується національної грошової одиниці - гривні.

Посилання відповідача та його представника на те, що він виконав договір позики та повернув позику безпідставні, так як у відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідач та його представник відповідних, переконливих доказів суду не надали, не містяться вони і в матеріалах справи.

Суд дав належну оцінку поясненням свідків відповідача та не може прийняти їх до уваги оскільки свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_4 пояснили, що їм нічого не відомо про договір займу , а свідок ОСОБА_5 є матірю відповідача і є особою, яка зацікавлена в справі, крім того пояснення свідків по договорам позики суд не приймає до уваги , оскільки рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші були одержані позикодавцем від позичальника.

Оскільки відповідач та його представник заперечували вчинення відповідачем підписів та деяких написів на розписці і представник відповідача заявив клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи, ухвалою суду від 23.09. 2009 року така експертиза була призначена і судом були надані у розпорядження експерта вільні та експериментальні зразки почерку та підписів відповідача, відібрані у останнього судом, проте представник відповідача відмовився від проведення експертизи , про що подав суду заяву ( а.с.78). Ухвалою від 09.12.2009 року суд провадження у справі відновив. ( а.с.89)

За положеннями ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Враховуючи, що відповідач ухилився від проведення експертизи, суд вважає доведеним, що розписка повністю виконана відповідачем.

Наведені судом обґрунтування правового висновку щодо наявності підстав для задоволення позову щодо стягнення боргу, повною мірою узгоджується з нормами ст.ст. 1046, 1047 ,1049 ЦК України , відповідає обставинам справи, які суд в достатній мірі зясував та ґрунтується на доказах.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача понесені позивачем судові витрати в розмірі 81.00 грн., а також стягує з відповідача на користь держави державне мито в розмірі 140 грн.71 коп.

Керуючись ст..ст.10,11,60,88,212-215 ЦПК України, ст.ст.ст.1046, 1047: 1049 ЦК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за договором позики-19171 грн.60 коп., судові витрати в розмірі 81 грн.00 коп., а остаточно 19 252 грн.60 коп.

В інший частині вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави державне мито в розмірі 140 грн.71 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя Н.І. Омельченко