Радехівський районний суд Львівської області
Справа №2-74/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2010 року м.Радехів

Радехівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Мулявка О.В.

при секретарі судового засідання Харків М.В.

розглянувши у відкритому судовому засідання у м.Радехів справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із просьбою стягнути із відповідачки майнову шкоду в сумі 18824,40грн.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повній мірі та в обґрунтування останніх пояснив, що він являється суб'єктом господарювання - приватним Підприємцем. Із ОСОБА_2 було укладено договір, відповідно до якого вона перебувала із ним у трудових відносинах. На неї було покладено обов'язки реалізовувати товарно-матеріальні цінності уі магазині в с. Нивиці Радехівського району. Під час проведення ревізій було двічі встановлено нестачі, суми яких відповідачка добровільно відшкодувати відмовилася. Як наслідок, після його звернення до правоохоронних органів, останніми було порушено стосовно ОСОБА_2 кримінальну справу. В подальшому кримінальну справу було закрито згідно акту амністії, однак спричинена шкода не компенсована, а тому він вимушений був звернутися за захистом своїх прав до суду. Позов просить задоволити.

Відповідачка позовні вимоги не визнала та у судовому засіданні пояснила, що з 2001 року по 2005 рік вона працювала продавцем у магазині, що знаходиться в с. Нивиці Радехівського району і належить ОСОБА_1 Прихід товарно-матеріальних цінностей вона звіряла особисто, а реалізовувала лише одна. Ревізії у вказаному магазині проводилися один раз на рік на яких вона весь час була присутня, при цьому виявлялися нестачі в незначних розмірах, які вона в подальшому компенсувала. Позовні вимоги не визнає із тих міркувань, що між нею та позивачем жодних договорів не укладалося, також не погоджується із заявленою до відшкодування сумою. У той же час визнає, що усвідомлювала значення своїх функцій продавця під час праці в магазині ОСОБА_1.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні показав, що ним особисто та із ОСОБА_1 і ОСОБА_4 проводилися інвентаризації товарно-матеріальних цінностей у магазині в с.Нивиці Радехівського району. Інвентаризації проводилися із обов'язковою участю ОСОБА_2, яка була продавцем у цьому магазині. В ході проведених ревізій було встановлено значні суми нестачі. Акти інвентаризації ОСОБА_2 підписувати відмовилася, а на пропозицію нести повторні інвентаризації - не погодилася.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні показала, щоно-матеріальних цінностей у магазині в с.Нивиці Радехівського району. У цей час продавцем в магазині була ОСОБА_2, яка була присутньою на всіх інвентаризаціях. В ході проведених інвентаризацій були встановлені суми нестачі, які пригадати не може.

ОСОБА_2 після ознайомлення з результатами ревізій, акти

інвентаризацій не підписувала та пояснення з приводу виникнення нестач, не давала.

вона разом із ОСОБА_1 і ОСОБА_3 проводилися інвентаризації товарно-матеріальних цінностей у магазині в с.Нивиці Радехівського району. У цей час продавцем в магазині була ОСОБА_2, яка була присутньою на всіх інвентаризаціях. В ході проведених інвентаризацій були встановлені суми нестачі, які пригадати не може.

Вислухавши пояснення позивача та відповідачки, покази свідків, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з' ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає де задоволення повністю з наступних міркувань.

Із трудового договору від 15 жовтня 2001 року вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було досягнуто згоди, що остання зобов'язалася з моменту укладення договору до 15.10.2005р. виконувати роботу продавця у магазині в с.Нивиці Радехівського .району (а.с.14). Крім цього, ту обставину, що вона виконувала функції продавця у вказаному магазині за період з жовтня 2001 року по жовтень 2005 року, визнала у судовому засіданні відповідачка. А тому дана обставина згідно ст.61 ЦПК України доказуванню це підлягає.

У відповідності до умов Типового договору від 15 жовтня 2001 року, ОСОБА_5 на час виконання функцій продавця у магазині с.Нивиці несла повну майнову відповідальність за спричинену шкоду (кримінальна справа №1-п1/08 а.с.11-12).

Як вбачається із актів інвентаризації магазину «Продпромтовари» підприємця ОСОБА_1 в с. Нивиці Радехівського району від 14.11.2004р. та 30.01.2005р., проведеними інвентаризаціями було виявлено, що продавець ОСОБА_5 допустила нестачу товарно-матеріальних цінностей у вказаному магазині на суму 11678,84грн. та 7183,56грн. відповідно (кримінальна справа №і-п1/08 а.с.13-16).

З висновку експертизи з бухгалтерського дослідження документів від 10.03.2008р. вбачається, що виходячи із даних бухгалтерських документів встановлено нестачу товарно-матеріальних цінностей продавцем ОСОБА_2 на суму 18824,40грн. за період з 19.10.2003р. по 30.01.2005р. (кримінальна справа №1-п1/08 а.с.67-68).

Таким чином, суд приходить до висновку, що загальна шкода, спричинена позивачу нестачею товарно-матеріальних цінностей становить 18824,40грн..

Судом не приймаються до уваги пояснення відповідачки щодо тих обставин, що між нею та ОСОБА_1 не укладалося жодних договорів, оскільки останні спростовуються окрім наявними копіями самих договорів, також і довідкою Радехівського/ районного центру зайнятості від 28.12.2009р. №2483/07-(а.с.13) та довідкою ДПІ у Радехівському районі №6824/17-0 від 08.06.200.7р. (кримінальна справа М.-№1-п1/08 а. с. 20).

У відповідності до вимог ст.218 КПК України при закінченні досудового слідства, матеріали кримінальної справи №1-п1/08 були надані для ознайомлення ОСОБА_2 та до зібраних доказів остання заяв і клопотань не мала (кримінальна справа №1-п1/08 а.с.53-54), хоча при наявності підстав мала реальну можливість їх спростовувати. Крім цього,_судом у відповідності до ст.10 ЦПК України відповідачці неодноразово роз'яснювалися вимоги статті 60 ЦПК України, однак ОСОБА_2 належних доказів в обґрунтування своїх заперечень суду не представила.

ОСОБА_1, як власник майна, має право використовувати його для здійснення підприємницької діяльності і право власності на це майно є непорушним (ст.ст.320,321,325 ЦК України).

Згідно норм статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки зазначені у статті 611 ЦК України.

З огляду на наведене та з врахуванням норм статті 614 ЦК України, тобто не доведення відповідачкою відсутність своєї, вини у спричинені майнової шкоди, оскільки остання не довела суду, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 порушивши зобов'язання повинна нести відповідальність за завдану майнову шкоду в повному обсязі.

У відповідності із вимогами ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати стягнути із відповідачки.

Керуючись ст.ст.10,11,60,209,212,215 ЦПК України та ст.ст.32, 321,325,526,610,611,614,1166 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки с. Нивиці, Радехівського району Львівської області на користь ОСОБА_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 18824,40грн. (вісімнадцять тисяч вісімсот двадцять чотири грн. 40коп.) майнової шкоди.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки с. Нивиці, Радехівського району Львівської області 188,24грн., судового збору та 120грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня винесення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Головуючий