Броварський міськрайонний суд Київської області
справа 2-29/10
РІШЕННЯ

Іменем України

20 грудня 2010 р. Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

Головуючого судді - Сердинського В.С.

при секретарі - Калита Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, приватний нотаріус Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_6, комунальне підприємство Броварської міської ради «Броварське бюро технічної інвентаризації», відділ Держкомзему в м. Броварах про визнання недійсними та скасування договорів дарування 55/100 частини житлового будинку, договорів дарування 55/100 частин земельної ділянки, скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання права власності на 55/100 частини житлового будинку, зобов'язання комунального підприємства Броварської міської ради "Броварське бюро технічної інвентаризації" анулювати правовстановлюючі документи на 55/100 частини житлового будинку і зобов'язання відділу Держкомзему в м. Броварах Київської області анулювати Державний акт на право власності на земельну ділянку та виселення відповідачів з житлового будинку та за позовом третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсними та скасування договору дарування 55/100 частини житлового будинку, договорів дарування 55/100 частин земельної ділянки, зобов'язання комунального підприємства Броварської міської ради "Броварське бюро технічної інвентаризації*" анулювати правовстановлюючі документи на 55/100 частини житлового будинку та виселення ОСОБА_3 з житлового будинку.

встановив:

У серпні 2008 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який уточнював у листопаді та грудні 2008 року та доповнював у березні 2010 р. до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, приватний нотаріус Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_6, комунального підприємства Броварської міської ради "Броварське бюро технічної інвентаризації", відділ Держкомзему в м. Броварах про визнання недійсними та скасування договорів дарування 55/100 частини житлового будинку,а сторони повернути в первісний стан, договорів дарування 55/100 частин земельної ділянки, скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку, визнати право власності на 55/100 частини житлового будинку, зобов'язати комунальне підприємство Броварської міської ради "Броварське бюро технічної інвентаризації" анулювати правовстановлюючі документи на 55/100 частини житлового будинку, зобов'язати відділ Держкомзему в м. Броварах Київської області анулювати Державний акт на право власності на земельну ділянку, виселити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з житлового будинку.

У березні 2010 року третя особа ОСОБА_5 звернулась з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсними та скасування договорів дарування 55/100 частини житлового будинку, а сторони повернути в первісний стан, договорів дарування 55/100 частин земельної ділянки, а сторони повернути в попередній стан, зобов'язати комунальне підприємство Броварської міськради "Броварське бюро технічної інвентаризації"" анулювати правовстановлюючі документи на 55/100 частини житлового будинку, виселити ОСОБА_3 з житлового будинку.

Позивач зазначав, що 18 липня 2005 р. його рідний брат ОСОБА_7 подарував йому 55/100 частин будинку №7 по вул. Белінського в м. Бровари. Договір дарування частини будинку від 18.07.2005 р. серії ВКІ №929112, посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі №2277.

28.10.2005 р. позивач одружився з відповідачкою ОСОБА_8(дошлюбне прізвище (ОСОБА_9) ОСОБА_10, шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської обл., актовий запис №612.

Позивач на підставі договору дарування посвідченого 16.12.2005 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстром №4299 подарував відповідачці ОСОБА_2 55/100 частин житлового будинку №7 по вул. Белінського в м. Бровари, Київської області.

Відповідач ОСОБА_2 на підставі договору дарування посвідченого 31.07.2009 приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_11 за реєстром №4557 подарувала ОСОБА_3 55/100 частин спірного будинку.,

ОСОБА_12 просить визнати недійсними та скасувати договір дарування між ним та ОСОБА_2 та між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з огляду на наступне:

Відповідач ОСОБА_2, скориставшись тяжким матеріальним становищем алкогольно-залежної людини, в яких опинився позивач, свідомо та умисно уклала угоду з ним, позивачем ОСОБА_1, на вкрай не вигідних умовах для останнього.

Позивач вчинив підписання договору під впливом тяжкої для нього обставини, Важке майнове становище, яке було викликано зловживанням алкогольних напоїв та у відсутності засобів, необхідних для нормального існування.

На момент укладення договору дарування від 16.12.05 р. страждав на розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю (синдром залежності від алкоголю, хронічний алкоголізм 2 стадії) що підтверджується актом амбулаторної судово-психіатричної експертизи №284.

Після підписання договору дарування 18 липня 2005 р. згідно якого брат позивача ОСОБА_7 подарував позивачу 55/100 будинку, позивач до теперішнього часу зареєстрований в будинку.

Позивач не вчиняв реєстрацію договору дарування укладеного між ним та його братом ОСОБА_7, не подавав заяву про реєстрацію дублікату договору дарування укладеного між ним та його братом ОСОБА_7

Відповідач ОСОБА_2 шляхом обману, вступивши в зговір з приватним нотаріусом, неправомірними діями оформила на себе 55/100 частини будинку;

Відповідач ОСОБА_2 під виглядом дарування, здійснила купівлю-продаж громадянці ОСОБА_3 частину будинку.

Після вчинення шахрайських дій та отримання коштів від продажу частини будинку в розмірі 125000 доларів США відповідач з місця проживання зникла.

Договір дарування укладений між відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є удаваним та таким, що вчинений під впливом обману, за удаваним договором дарування від 31.07.2008 року приховувався договір купівлі-продажу. Робилося це здебільшого для перешкоджання у здійсненні іншим співвласникам, а саме третій особі - ОСОБА_5 права переважної купівлі, а також для приховання справжніх доходів від продажу частини житлового будинку.

Крім того позивач зазначав, що брат позивача ОСОБА_7 на підставі договору дарування посвідченого 11.04.2006 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстром №1417 подарував відповідачці ОСОБА_2 55/100 частин земельної ділянки по вул. Белінського,7 в м. Бровари, Київської області.

Відповідачка ОСОБА_2 на підставі договору дарування посвідченого 31.07.2008 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_11 подарувала відповідачці ОСОБА_3 55/100 частин земельної ділянки по вул. Белінського,7 в м. Бровари, Київської області.

30.11.2005 року його братові ОСОБА_7 та ОСОБА_5 був виданий державний акт ЯА № 587116 на підставі рішення Броварської міськради Київської обл. від 26.05.2005 р. на право приватної власності на земельну ділянку, що знаходиться по вул. Белінського,7 в м. Бровари. Державний акт був виданий через 6 місяців після того, як ОСОБА_7 подарував позивачу 55/100 частин будинку, тому він просить суд скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку виданий ОСОБА_7 визнати недійсними та скасувати договори дарування 55/100 частин земельної ділянки укладені між ОСОБА_7 та ОСОБА_2, та між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та визнати за ним право власності на 55/100 частини житлового будинку, зобов'язати комунальне підприємство Броварської міської ради "Броварське бюро технічної інвентаризації" анулювати правовстановлюючі документи на 55/100 частини житлового будинку №7 по вул. Белінського в м. Бровари на прізвище ОСОБА_5 та ОСОБА_3, зобов'язати відділ Держкомзему в м. Броварах Київської області анулювати Державний акт на право власності на земельну ділянку виданий на ОСОБА_2, виселити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із житлового будинку №7 по вул. Белінського в м. Бровари.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_2 звернулася до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з позовом про визнання недійсним та скасувати договір дарування 55/100 частини житлового будинку укладений між відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а сторони повернути в попередній стан, визнання недійсним та скасувати договір дарування 55/100 частин земельної ділянки між відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а сторони повернути в попередній стан, зобов'язати комунальне підприємство Броварської міської ради "Броварське бюро технічної інвентаризації" анулювати правовстановлюючі документи на 55/100 частин житлового будинку №7 по вул. Белінського в м. Бровари, виселити ОСОБА_3 з житлового будинку №7 по вул. Белінського в м. Бровари.

Третя особа з самостійними вимогами зазначала, що відповідач ОСОБА_2 на підставі договору дарування посвідченого 31.07.2009 приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_11 за реєстром №4557 подарувала ОСОБА_3 55/100 частин спірного будинку.

Крім того зазначала, що ОСОБА_2 на підставі договору дарування посвідченого 31.07.2008 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_11 подарувала відповідачці ОСОБА_3 55/100 частин земельної ділянки по вул. Белінського,7 в м. Бровари, Київської області.

Третя особа з самостійними вимогами вважає, що ОСОБА_2 під виглядом дарування здійснила купівлю-продаж 55/100 частин будинку та 55/100 частин земельної ділянки по вул. Белінського,7 в м. Бровари, Київської області, тому просила суд визнати недійсними та скасувати вказані правочини, бо вважає, що вони є удаваними та здійснені під впливом обману.

Відповідачі та їх представник ОСОБА_13 позови ОСОБА_1 та третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_2 не визнали, просили відмовити в їх задоволенні за безпідставністю вимог та пояснили, що в липні 2008 року відповідач ОСОБА_2 на підставі договору дарування посвідченого 31.07.2009 приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_11 за реєстром №4557 подарувала ОСОБА_3 55/100 частин будинку №7 по вул. Белінського в м. Бровари, та на підставі договору дарування посвідченого 31.07.2008 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_11 подарувала відповідачці ОСОБА_3 55/100 частин земельної ділянки по вул. Белінського,7 в м. Бровари, Київської області. Пояснили, що позивач ОСОБА_1 звернувся до них з позовом про визнання вищезазначених правочинів недійсними, оскільки вважає, що сторона по вказаних договорах дарувальник ОСОБА_2 не мала права їх укладати, бо він вважає, що право власності на 55/100 частин житлового будинку та 55/100 частин земельної ділянки по вул. Белінського,7 в м. Бровари, Київської області, ОСОБА_2 набула незаконно, тому він оспорює договір дарування посвідчений 16.12.2005 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстром №4299 згідно якого позивач подарував відповідачці ОСОБА_2 55/100 частин житлового будинку №7 по вул. Белінського в м. Бровари, Київської області.

Відповідачі безпідставними вимоги позивача про визнання недійсним та скасування договору дарування на підставі ст. 233 ЦК України у зв'язку з тим, що як вважає позивач, відповідач ОСОБА_2, скориставшись тяжким матеріальним становищем алкогольно-залежної людини, в яких опинився позивач, свідомо та умисно уклала угоду з ним, позивачем ОСОБА_1, на вкрай не вигідних умовах для останнього, а він вчинив підписання під впливом тяжкої для нього обставини, важкого майнового становища, яке було викликано зловживанням алкогольних напоїв та у відсутності засобів, необхідних для нормального існування з огляду на наступне.

Крім того обставини на які посилається відповідач не можуть вважатись тяжкими з огляду на наступне.

Жодних обставин, які можуть бути тяжкими позивач в обґрунтування позову не навів, а алкоголізм, і небажання лікуватись не може визнаватись тяжкою обставиною. Окрім того, позивач у своїй позовній заяві від 05 листопада 2008 року вказав, що підписанням договору дарування бажав зберегти частину будинку для сім'ї, бо був алкогольнозалежним.

Вважають безпідставними вимоги позивача про визнання недійсним оспорюваного договору на підставі ст. 225 ЦК України з огляду на наступне: позивач з вимогою про визнання угоди недійсною з підстав, що на момент укладення угоди не усвідомлював значення своїх дій і не міг керувати ними звернувся до суду у грудня місяці 2008 року, а у доповненнях до позовної заяви у березні місяці 2010 року, він вказує, що на момент укладення договору дарування від 16.12.05 р. страждав на розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю (синдром залежності від алкоголю, хронічний алкоголізм 2 стадії) що підтверджується актом амбулаторної судово-психіатричної експертизи №284, тому просить визнати договір недійсним. Вказаних у доповненні до позову підстав для визнання правочину недійсним закон не передбачає, сам по собі розлад психіки не, може бути підставою для визнання правочину недійсним, а тільки тоді, коли внаслідок розладу психіки позивач на момент укладення угоди не усвідомлював значення своїх дій і не міг керувати ними.

Неспроможність дієздатної особи розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними може бути викликана різними обставинами: нервовим стресом, шоком від фізичної травми, алкогольним або наркотичним сп'янінням. Прикладом правочину, укладеного громадянином, не здатним розуміти значення своїх дій, є правочин, коли громадянин, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, вчиняє правочин.

Актом амбулаторної судово-психіатричної експертизи №284 визначено, що ОСОБА_1 на момент укладання договору дарування від 16 грудня 2005 року страждав на розлад психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю(синдром залежності від алкоголю, хронічний алкоголізм 2 стадії, згідно МКХ-10, шифр Р10.2), його психічний стан був такий, що він міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Вважають безпідставними вимоги позивача про визнання договору недійсним з огляду на те, що позивач не вчиняв реєстрацію оспорюваного договору, не подавав заяву про реєстрацію дублікату договору дарування;

3 огляду на те, що в договорі дарування позивачем відповідачці ОСОБА_2 від 16.12.2005 року, який позивач підписав, вказані дані про те, що укладається останній на підставі дублікату та наводяться дані про реєстрацію дублікату у БТІ, тобто ці відомості позивачу були відомі, він їх визнав як достовірні, то на даний час позивач не вправі оспорювати дійсність договору на цій підставі.

У. п. 2.2.оспорюваного договору вказано: «сторони усвідомлюють, що підписуючи цей договір, підтверджують передачу цього будинку Дарувальником Обдаровуваній».

В п. 3.1.оспорюваного договору вказано: "Дарувальник стверджує, що дарування здійснено за доброю волею, без будь-яких погроз примусу чи насильства, як фізичного, так і морального".

Крім наведеного, позивач у судовому засіданні при наданні для огляду нотаріусом дублікату та нотаріального реєстру, підтвердив, що підпис на дублікаті і в реєстрі вчиняв він.

Відповідачі вважають безпідставними вимогу позивача визнати договір дарування недійсним з огляду на те, що після підписання договору дарування 18 липня 2005 р. згідно якого брат позивача ОСОБА_7 подарував позивачу 55/100 будинку, позивач до теперішнього часу зареєстрований в будинку, оскільки вказаної підстави для визнання правочину недійсним закон не передбачає. Рішенням Броварського міськрайсуду від 03.ХП.2008 року яке набрало законної сили позивачу відмовлено у задоволенні його позову до ОСОБА_3 про вселення в спірну частину будинку.

Вважають безпідставною вимогу позивача про визнання договору дарування недійсним з посиланням на те, що відповідач ОСОБА_2 шляхом обману, вступивши в зговір з приватним нотаріусом, неправомірними діями оформила на себе 55/100 частин будинку з огляду на наступне,

Позивач вказує, що відповідач вчинила обман по відношенню до нотаріуса, при цьому не вказує які факти були приховані від нього, які могли вплинути на його волевиявлення.

При укладенні оспорюваного договору дарування ніякі факти від нього не приховувались, всі відомості викладені у договорі, який позивач підписав . В договорі вказані дані про те, що договір укладається на підставі дублікату та наводяться дані про реєстрацію дубліката у БТІ.

Нотаріус не є стороною по договору, і обман нотаріуса відповідачкою відношення до недійсності договору між позивачем та ОСОБА_2 не має.

Відповідачі вважають безпідставними вимоги позивача про визнання недійсними договорів дарування 55/100 частини будинку та земельної ділянки між відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_3, з підстав, що договір є удаваним укладеним для приховання справжніх доходів та таким, що вчинений під впливом обману, і як вказує позивач - за удаваним договором дарування від 31.07.2008 року приховувався договір купівлі-продажу. Робилося це здебільшого для перешкоджання у здійсненні іншим співвласникам, а саме третій особі - ОСОБА_5 права переважної купівлі, а також для приховання справжніх доходів від продажу частини житлового будинку з огляду на наступне.

Позивач відносно вищевказаного договору не являється належним позивачем, оскільки не являється стороною по договору, не являється заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено.

ОСОБА_1 вказує як підставу для звернення з даною вимогою те, що він, вважає себе заінтересованою особою, бо являється співвласником спірного будинку , бо до цього часу зареєстрований в будинку.

Доводи позивача не відповідають дійсності. Відповідач ОСОБА_2, яка являється дружиною позивача набула права власності на частину будинку на підставі договору дарування і ця власність є її особистою, а не спільним майном подружжя.

Щодо реєстрації в будинку, то реєстрація як члена сім'ї колишнього власника не створює ніяких прав для позивача. Він уже звертався до суду з позовом про вселення і йому відмовлено в задоволенні позову.

Рішенням Броварського міськрайсуду від 03.12.2008 року яке набрало законної сили позивачу відмовлено у задоволенні його позову до ОСОБА_3 про вселення в спірну частину будинку.

Крім наведеного, позивач не вправі звертатись з вимогою про визнання договору дарування між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вчиненого під впливом обману недійсним, оскільки ст. 230 ЦК України 2003 р. врегульовано правовідносини сторін, що виникають внаслідок укладення договору під впливом обману. Виходячи зі змісту цієї статті, право вимагати визнання договору недійсним надано лише стороні договору, яка діяла під впливом обману.

Відповідачі вважають безпідставними вимоги позивача про скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 587116 від 30.11.2005 р. виданого на ОСОБА_7.

Позивач не надав доказів того, що ОСОБА_7 отримав його незаконно, рішення про передачу у власність спірної земельної ділянки було прийняте в той час, коли ОСОБА_7 був власником частини будинку і мав право на приватизацію земельної ділянки. В даний час ОСОБА_7 помер.

На момент укладення спірного договору дарування 55/100 частин земельної ділянки між братом позивача ОСОБА_7О та відповідачкою ОСОБА_2 посвідченого 11,04.2006 р., відповідач ОСОБА_2 являлась власником частини будинку, який розташований на спірній земельній ділянці і до неї перейшло право на користування земельною ділянкою та право на її приватизацію.

Доводи позивача про те, що він мав одержати державний акт на землю, а не його брат і тому на цій підставі необхідно скасувати державний акт та договори дарування між братом позивача та відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_14 є помилковими, бо не має правового значення, яким чином передавалась земельна ділянка у власність, головне те, що волевиявлення позивача було спрямована на відчуження 55/100 частин будинку, а тому право користування та приватизації на земельну ділянку перейшло до відповідача ОСОБА_2

Доказом волевиявлення позивача, щодо того, що право на земельну ділянку повинно перейти відповідачці ОСОБА_2 підтверджується заявою нотаріально посвідченою 30 серпня 2007 року за реєстром №5319 ОСОБА_15 нотаріусом Броварського міського нотаріального округу

Вважали безпідставними вимоги позивача про визнання недійсним Договору дарування 55/100 частини земельної ділянки по вул. Белінського,7 в м. Бровари від 11.04.2006 р, укладеного між ОСОБА_7 та відповідачкою ОСОБА_2

Позивач ОСОБА_1 не є стороною по договору і не має підстав як заінтересована особа звертатись з такою вимогою.

На момент укладення спірного договору відповідач ОСОБА_2 являлась власником частини будинку, який розташований на спірній земельній ділянці і до неї перейшло право на земельну ділянку.

Вважали безпідставними вимоги позивача зобов'язати комунальне підприємство Броварської міської ради "Броварське бюро технічної інвентаризації" анулювати правовстановлюючі документи на 55/100 частин будинку та про Зобов'язання відділу Держкомзему в м. Броварах анулювати Державний акт на право власності на земельну ділянку не підлягають задоволенню, бо являються похідними від задоволення вищезазначених вимог, які не підлягають задоволенню.

Вважали безпідставними вимоги позивача про визнання недійсним договору дарування між ОСОБА_2О та ОСОБА_2, а сторони повернути у первісний стан, визнати право власності за позивачем ОСОБА_1 на 55/100 частин будинку та виселити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з житлового будинку тому, що являються похідними від задоволення вищезазначених вимог, які не підлягають задоволенню.

Правочини. які оспорює ОСОБА_1 нотаріально посвідчені, а тому повинні розглядатись судом як встановлені і достовірні.

Крім того позивач ОСОБА_1 усвідомлюючи значення своїх дій, надав ОСОБА_2 заяву посвідчену ЗО серпня 2007 року за реєстром № 5319 ОСОБА_15 нотаріусом Броварського міського нотаріального.

Вважають безпідставними вимоги третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_2, яка не вправі звертатись з вимогою про визнання договорів дарування між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вчинених під впливом обману недійсним, бо ст.230 ЦК України 2003 р. врегульовано правовідносини сторін, що виникають внаслідок укладення договору під впливом обману. Виходячи зі змісту цієї статті, право вимагати визнання договору недійсним надано лише стороні договору, яка діяла під впливом обману.

Щодо вимог про визнання договору дарування частини будинку між відповідачами по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 недійсним, бо угода була удаваною, укладеною в цілях перешкоджання у здійсненні іншим співвласником, а саме третій особі з самостійними вимогами ОСОБА_2 права переважної купівлі а також для приховання справжніх доходів, то ці вимоги не підлягають задоволенню із наступних підстав.

Між сторонами був укладений удаваний правочин договір дарування, яким був прихований договір купівлі - продажу, але укладався правочин це на вимогу ОСОБА_2, яка мала бажання швидше оформити правовідносини і тому, в разі згоди ОСОБА_14 на оформлення правочину замість договору купівлі-продажу, договором дарування вона зменшила ціну будинку та земельної ділянки з 125000 до 120000 доларів США і за 582000 гривень, що становило на той час 120000 доларів США ОСОБА_14 спірну частину будинку та земельну ділянку фактично купила. ОСОБА_2 надала ОСОБА_14 письмову розписку про те, що вона отримала кошти за належні їй частини будинку та земельної ділянки, які знаходяться за адресою: м. Бровари, вул. Белінського 7 і претензій до ОСОБА_14 не має і не матиме в майбутньому(копія розписки ОСОБА_2 знаходиться у справі).

ОСОБА_14 не заперечувала проти термінового оформлення правочину, тому що в цей же день вона разом із співвласником квартири своїм сином ОСОБА_4, продали двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

ОСОБА_14 прийняла рішення терміново придбати 55/100 частин будинку №7 по вул. Белінського в м. Бровари тому, що іншого житла у неї з сином не було, та щоб не втратити кошти у зв'язку з інфляцією і постійним ростом цін на нерухомість, копія, договору купівлі-продажу квартири знаходиться у справі).

Інший співвласник будинку та земельної ділянки ОСОБА_5 мала право переважної купівлі спірної частини будинку та земельної ділянки відповідно до ст.362, вона від права привілейної купівлі вказаної частини житлового будинку відмовилась, про що, як доказ додається її заява посвідчена 18 січня 2008 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_16 за реєстром №158.

Зважаючи на викладене, у ОСОБА_14 не було сумнівів, що вона діє на законних підставах не порушуючи прав інших осіб.

Договори дарування 55/100 частин будинку та земельної ділянки не можуть бути визнаними недійсними з підстав, що вони удавані.

Закон не вимагає визнання недійсним удаваного правочину.

Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або визнання його недійсним.

До удаваних правочинів наслідки недійсності можуть застосовуватися тільки у випадку, коли правочин, який сторони насправді вчинили, є нікчемним або суд визнає його недійсним як оспорюваний.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представники ОСОБА_17 та ОСОБА_8 позов підтримали та просили суд про його задоволення.

В останнє судове засідання, яке було призначене на 20.12.2010 року позивач не зявився, про час і місце судового засідання був повідомлений належними чином. Подав суд заяву про слухання справи за його відсутності.

Представник позивача ОСОБА_17 в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Надав суду заяву про відкладення судового засідання.

Представник позивача ОСОБА_8 в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Суд ухвалив на місці продовжити розгляд справи по суті, оскільки заяв від представника ОСОБА_8 про слухання справи за його відсутності не надходило.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася про час слухання справи повідомлялась через засоби масової інформації.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_6 проти задоволення позову заперечувала, пояснила, що виконала всі умови, передбачені законом при укладені оспорюваних договорів.

Представник третьої особи комунального підприємства Броварської міської ради "Броварське бюро технічної інвентаризації" в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Представник третьої особи відділу Держкомзему в м. Броварах просила залишити вирішення питання на розсуд суду.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_18 показала, що живе пол. Сусідству з відповідачем, знає, що він зловживав спиртн7гими напоями, їй відомо, що позивач подарував частину будинку своїй дружині ОСОБА_2, а потім вони вдвох з дружиною продавали цю частину будинку теперішнім їхнім сусідам ОСОБА_14. Він зустрічав покупців як хазяїн та показував покупцям в якому стані знаходився будинок.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що до нього звернулась ОСОБА_2 з проханням саме продати, а не подарувати частину будинку, яка їй належить на праві власності по вул. Белінського, 7 в м. Броварах. Він намагався здійснити продаж, приводив клієнтів. При цьому зустрічав там позивача ОСОБА_2, який не заперечував проти продажу та весь час перебував у тверезому стані, але ОСОБА_9 не знайшов потенційних клієнтів, тому ОСОБА_2 звернулась до іншого рієлтора з метою продажу будинку.,

В судому засіданні свідок ОСОБА_19 показав, що до нього звернулась ОСОБА_2 з проханням здійснити продаж частини будинку по вул. Белінського, 7 в м. Броварах. Позивач ОСОБА_1 не заперечував проти продажу будинку, разом з дружиною показував його ОСОБА_19 та клієнтам, яких останній приводив. ОСОБА_1 завжди був у тверезому стані. Відповідач ОСОБА_20 оформила договір дарування спірної частини будинку та земельної ділянки ОСОБА_3, але фактично була здійснена угода купівлі-продажу за 120 000 доларів США. Це було здійснено у звязку з тим, що ОСОБА_3 в цей же день продала двокімнатну квартиру і в цілях збереження коштів мала бажання оформити купівлю будинку, а відповідач ОСОБА_2 не бажала отримувати дозвіл у власника будинку у звязку із неприязними відносинами.

В судовому засіданні третя особа ОСОБА_2, допитана як свідок зачитала свої письмові пояснення, які знаходяться в матеріалах справи та підтримала їх як достовірні. Показала, що ОСОБА_2 є рідним дядьком її чоловіка. Довгий час ОСОБА_1 працював на Півночі, приїхав у грудні 2003 року. По приїзду зловживав алкогольними напоями. На Півночі він розвівся із дружиною ОСОБА_21 В 2005 році в будинку по вул. Бєлінського 7/1 свідок зустріла ОСОБА_2. По вищевказаній адресі в той час проживав рідний брат ОСОБА_22, ОСОБА_7, який їй сказав, що частина будинку і ділянка землі були переоформлені ОСОБА_1 на ОСОБА_2 За словами ОСОБА_1, вона хотіла продати частину будинку й ділянки. Коли свідок запропонувала їй свою двокімнатну квартиру з доплатою, ОСОБА_2 відмовилась, тому що їй потрібно були дві окремих житлоплощі. Із ОСОБА_1 поговорити про продаж квартири вони не могли, тому що він був у нетверезому стані й за словами ОСОБА_2 він уже нічого не вирішував, тому що господарка вона. В 2008 році, у січні місяці, свідок разом з ОСОБА_2 ходили до нотаріуса. У кабінеті в нотаріуса вони були вдвох. У нотаріуса був підписаний відмова від запропонованої свідку покупки частини будинку й землі за 150 доларів США у ОСОБА_2 Свідку відомо від сусідів і брокерів, що угода про купівлю-продажу половини будинку й ділянки по вул. Бєлінського 7/1 була оформлена.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_23, сусідка позивача показала, що бачила багато сварок між позивачем та відповідачкою ОСОБА_2 що усі сусіди розуміли, що вона і брата його пограбувала. Свідок вважає, що відповідачка споювала позивача. Щоб відповідачка вживала алкоголь, п'яною її не бачила. А ОСОБА_1 бачила п'яним постійно. Відповідачка хотіла продати половину будинку, сусідам казала щось про те. Поки ОСОБА_2 жила в будинку, ОСОБА_1 пиячив. На період продажу будинку у 2005 році свідок зазначав, що ОСОБА_1 вживав алкоголь. ОСОБА_1, як приїхав почав працювати, не вживав алкоголю, почав пити, як з'явилась ОСОБА_2 приблизно 3 роки тому чи більше. Бачила ОСОБА_1 майже кожного дня. Спілкувалась із ним не часто, раз на тиждень, а часом раз у місяць. Майже кожного дня бачила ОСОБА_1 в стані сильного алкогольного спяніння. ОСОБА_1 подарував будинок ОСОБА_2 біля трьох років тому. Він сусідці казав про це, коли був п'яний. Коли він був тверезий, поговорити із ним на цю тему не вдавалося, він завжди кудись біг, поспішав, не бажав розмовляти. Про те, чи був ОСОБА_1 в стані алкогольного спяніння в день підписання договору свідок не знає.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_24 показав, що в газеті побачив об'яву про продаж будинку. Прийшов подивитись будинок, контактував з ОСОБА_2, бачив і ОСОБА_1, так той був тверезий і поводив себе адекватно.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_25 показав, що позивача бачив один раз. Їздив із своїм знайомим ОСОБА_26 дивитися будинок на предмет його купівлі. Там були ОСОБА_1 та його дружина, вона все показувала, ОСОБА_1 був тверезий та адекватний.

В судовому засіданні третя особа ОСОБА_2, допитана як свідок показала, що ОСОБА_1 коли приїхав з Росії, пожив деякий час у них, почав майже відразу вживати алкоголь. До того оголошували ОСОБА_1 в розшук. ОСОБА_1 приїхав з Росії без документів, навіть паспорту не було. ОСОБА_1 і ОСОБА_7 обидва пили постійно, кожного дня. ОСОБА_1 потім казав, що нічого не підписував, підіймав питання про переоформлення будинку на нього знову, а відповідачка все обіцяла, що коли продадуть будинок і куплять інше житло, то оформлять його відразу на ОСОБА_1 Свідок пам'ятає, що ОСОБА_1 в період укладання договору дарування дружині будинку зловживав алкоголем.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_26 показала, що працювала ріелтером, коли ОСОБА_2 звернулася з приводу продажу частини будинку. Кожного разу, як свідок приходила із клієнтами дивитись будинок, були присутніми ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ОСОБА_1 розписку залишив в агентстві, що можливо проводити огляд будинку і без його участі. Домовлялись із ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про можливість оформлення договору дарування. На тиждень 2-3 рази бачилась з відповідачкою і позивачем. У стані алкогольного спяніння ОСОБА_1 жодного разу не бачила.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_27 показав, що 16 грудня 2005 року він посварився із ОСОБА_1 через гроші, які останній повинен був 15 грудня 2005 року йому віддати у сумі 200 доларів, але не віддав. 16 грудня свідок бачив як ОСОБА_1 сварився із дружиною та був в стані алкогольного спяніння.

В судовому засіданні ОСОБА_28 показав, що 16 грудня 2005 року бачив ОСОБА_1 у стані алкогольного спяніння та допоміг йому дістатися додому на своєму авто.

В судовому засіданні ОСОБА_29 показав, що декілька разів був на Белінського, 7 під зиму у 2005-2006 роках, в якому точно не пам'ятає. 15 грудня 2005 року приблизно у 18 годин свідок зайшов до магазину, де працювала його дружина. В магазині ОСОБА_1 з друзями вчинив хуліганські дії, пропонував продати речі, мобільний телефон.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_30 показав, що 15 грудня 2005 року, коли ставив машину в гараж, бачив ОСОБА_1 у стані алкогольного спяніння.

В судовому засіданні експерт ОСОБА_31, допитана як свідок підтвердила достовірність свого висновку від 25.06.2010 року № 4266/10-11 та показала, що підписи від імені ОСОБА_1 електрофотографічні зображення яких містяться у графі «Підпис замовника» в ксерокопіях замовлень № 861 від 20.07.2005 року та № 1307 від 01.11.2005 року Броварського міжміського бюро технічної інвентаризації про реєстрацію договору дарування та виготовлення копій документів, виконані не ОСОБА_1 (а.с. 288-290).

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, оцінивши письмові матеріали справи судом встановлено.

Відповідно до Договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_6 18.07.2005 року, за реєстром № 2277 ОСОБА_7 подарував ОСОБА_1 55/100 частин будинку №7 по вул. Белінського в м. Бровари (т. 2, а.с. 56)

Відповідно до договору дарування посвідченого 16.12.2005 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстром № 4299 ОСОБА_1 подарував ОСОБА_2 55/100 частин житлового будинку № 7 по вул. Белінського в м. Бровари, Київської області (т. 2, а.с. 63).

Відповідно до договору дарування посвідченого 31.07.2009 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_11 за реєстром №4557 відповідач ОСОБА_2 подарувала відповідачу ОСОБА_3 55/100 частин житлового будинку №7 по вул. Белінського в м. Бровари, Київської області (т. 2, а.с. 52).

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №587116 від 20.11.2005 р. ОСОБА_7 та ОСОБА_5 є власниками земельної ділянки площею 0,0594 га., яка розташована в м. Бровари, вул. Белінського,7, цільове призначення земельної ділянки обслуговування будинку та господарських будівель. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 4 (а.с. 179)

Відповідно до договору дарування посвідченого 11.04.2006 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстром №1417 ОСОБА_7 подарував відповідачці ОСОБА_2 55/100 частин земельної ділянки розташованої по вул. Белінського,7 в м. Бровари, Київської області (т. 3 а.с. 48).

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 878283 від 05.10.2006 р. ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 0,0273 га., яка розташована в м. Бровари, вул. Белінського,7, цільове призначення земельної ділянки обслуговування будинку та господарських будівель. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №69 (т. 1, а.с. 180)

Відповідно до договору дарування посвідченого 31.07.2009 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_11 за реєстром № 4558 відповідач ОСОБА_2 подарувала відповідачу ОСОБА_3 55/100 частин земельної ділянки по вул. Белінського,7 в м. Бровари, Київської області (т. 2, а.с. 52).

Відповідно до заяви посвідченої 30 серпня 2007 року за реєстром № 5319 нотаріусом Броварського міського нотаріального округу, позивач вказував: «Я, ОСОБА_1, перебуваючи при здоровому розумі та в ясній пам'яті, діючи добровільно цією заявою, даю згоду своїй дружині ОСОБА_2 на відчуження частини будинку, який розташований за адресою місто Бровари, вулиця Бєлінського, будинок № 7 (сім), Київської області та земельної ділянки на якій він розташований, на умовах та за ціною на свій розсуд.

Також цією заявою я повідомляю всіх заінтересованих осіб та компетентні органи, що вищевказану частину будинку та земельну ділянку на якій він розташований, я віддарував добровільно, в подальшому претензій не матиму та до суду звертатись не буду» (а.с. 192).

Відповідно до акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 284 складеного на підставі проведеного дослідження 25 березня - 28 жовтня 2009 року судово-психіатричною комісією "Обласного психіатрично-наркологічного об'єднання" Комунального закладу Київської обласної раді ОСОБА_1, на момент укладення договору дарування 16 грудня 2005 року страждав на розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю (синдром залежності від алкоголю, хронічний алкоголізм 2 стадії, згідно МКХ-10, шифр Р10.2), його психічний стан був такий, що він міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (т. 1, а.с. 127-134)

Відповідно до рішення Броварського міськрайонного суду від 0312.2008 року, яке набрало законної сили, позивачу відмовлено у задоволенні його позову до ОСОБА_3 про вселення в спірну частину будинку №7 по вул. Белінського в м. Бровари Київської області (а.с. 187-191).

Відповідно до ст. 233 ЦК України визнання недійсним правочину вчиненого особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах.

Правовідносини між сторонами не відноситься до правовідносин передбачених ст.233 ЦК, бо договір дарування відносяться до безоплатних правочинів , за їх умовами обдаровані не мають перед дарувальниками будь-яких зобов'язань матеріального характеру.

Крім того обставини на які посилається відповідач суд не вважає тяжкими з огляду на наступне. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" передбачено, що правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі ст.233 ЦК України, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза життю чи загроза банкрутства та інші обставини для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин"

Відповідно до п. 9.5 ОСОБА_26 Верховного Суду України від 28.11.2008 р."Про практику розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вказано, що під тяжкими обставинами судді розуміють не будь-яке несприятливе матеріальне, соціальне чи інше становище, а його крайні форми. Наприклад: важка хвороба особи чи її близьких людей, смерть годувальника, крайня нужденність її сім'ї, загроза втратити заставлене житло чи банкрутства, надзвичайно низька винагорода за виконану роботу або надану послугу, порівняно з ціною відчужуваної речі, та інші обставини, для усунення чи пом'якшення яких необхідно терміново укласти даний правочин. Тяжка обставина оцінювальна категорія і має визначатись судом з урахуванням всіх обставин справи.

Жодних обставин, які можуть бути тяжкими позивач в обґрунтування вимог не назвав, а алкоголізм,, і небажання лікуватись не може визнаватись тяжкою обставиною. Окрім того, позивач у своїй позовній заяві від 05 листопада 2008 року вказав, що підписанням договору дарування бажав зберегти частину будинку для сім'ї, бо був алкогольнозалежним, наступне. наступне.

Вимоги позивача про визнання недійсним оспорюваного договору на підставі ст.225 ЦК не підлягають задоволенню з огляду на наступне: позивач з вимогою про визнання угоди недійсною з підстав, що на момент укладення угоди не усвідомлював значення своїх дій і не міг керувати ними звернувся до суду у грудня місяці 2008 року, а у доповненнях до позовної заяви у березні місяці 2010 року, він вказує, що на момент укладення договору дарування від 16.12.05 р. страждав на розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю (синдром залежності від алкоголю, хронічний алкоголізм 2 стадії) що підтверджується актом амбулаторної судово-психіатричної експертизи №284, тому просить визнати договір недійсним. Вказаних у доповненні до позову підстав для визнання правочину недійсним закон не передбачає, сам по собі розлад психіки не-може бути підставою для визнання правочину недійсним, а тільки тоді, коли внаслідок розладу психіки позивач на момент укладення угоди не усвідомлював значення своїх дій і не міг керувати ними.

Відповідно до ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї права або інтереси порушені".

Неспроможність дієздатної особи розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними може бути викликана різними обставинами : нервовим стресом, шоком від фізичної травми, алкогольним або наркотичним сп'янінням. Прикладом правочину, укладеного громадянином, не здатним розуміти значення своїх дій, є правочин, коли громадянин, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, вчиняє правочин.

Актом амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 284 визначено, що ОСОБА_1 на момент укладання договору дарування від 16 грудня 2005 року страждав на розлад психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю(синдром залежності від алкоголю, хронічний алкоголізм 2 стадії, згідно МКХ-10, шифр Р10.2), його психічний стан був такий, що він міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (т. 1, а.с. 127-134).

Вимоги позивача про визнання договору недійсним з огляду на те, що позивач не вчиняв реєстрацію оспорюваного договору не подавав заяву про реєстрацію дублікату договору дарування не підлягають задоволенню з огляду на те, що в договорі дарування позивачем відповідачці ОСОБА_2 від 16.12.2005 року, який позивач підписав, вказані дані про те, що укладається останній на підставі дублікату договору та наводяться дані про реєстрацію дублікату у БТІ, тобто вказані відомості позивачу були відомі, він їх визнав як достовірні, то на даний час позивач не вправі оспорювати дійсність договору на цій підставі.

У п. 2.2.оспорюваного договору вказано, що сторони усвідомлюють, що підписуючи цей договір, підтверджують передачу цього будинку Дарувальником Обдаровуваній.

В п. 3.1.оспорюваного договору вказано, що дарувальник стверджує, що дарування здійснено за доброю волею, без будь яких погроз примусу чи насильства, як фізичного, так і морального".

Крім наведеного, позивач у судовому засіданні при наданні для огляду нотаріусом дублікату та нотаріального реєстру, підтвердив, що підпис на дублікаті і в реєстрі вчиняв він.

Вимога позивача визнати договір дарування недійсним з огляду на те, що після підписання договору дарування 18 липня 2005 р. згідно якого брат позивача ОСОБА_7 подарував позивачу 55/100 будинку, позивач до теперішнього часу зареєстрований в будинку не підлягає задоволенню, оскільки вказаної підстави для визнання правочину недійсним закон не передбачає. Рішенням Броварського міськрайсуду від 03.12.2008 року яке набрало законної сили позивачу відмовлено у задоволенні його позову до ОСОБА_3 про вселення в спірну частину будинку. В рішенні суду вказано: "Виходячи із змісту ст.156 ЖК України та ст.48 Закону України "Про власність" право члена сім'ї власника житлового приміщення на користування цим приміщенням є похідним від права власності і з припиненням для власника права власності на жиле приміщення члени його сім'ї або колишні члени сім'ї втрачають право користування приміщенням."

Вимога позивача про визнання договору дарування недійсним на підставі ст. 230 ЦК України з посиланням на те, що відповідач ОСОБА_2 шляхом обману, вступивши в зговір з приватним нотаріусом, неправомірними діями оформила на себе 55/100 частин будинку не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Стаття 230 ЦК України передбачає визнання правочину недійсним вчиненого під впливом обману у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману щодо фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману є умисел: особа знає про наявність чи відсутність певних обставин про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила би у правовідносини, невигідні для неї.

Позивач вказує, що відповідач вчинила обман по відношенню до нотаріуса, при цьому не вказує які факти були приховані від нього, які могли вплинути на його волевиявлення.

При укладенні оспорюваного договору дарування ніякі факти від нього не приховувались, всі відомості викладені у договорі, який позивач підписав . В договорі вказані дані про те, що договір укладається на підставі дублікату та наводяться дані про реєстрацію дублікату у БТІ.

Статтею 230 ЦК України 2003 р. врегульовано правовідносини сторін, що виникають внаслідок укладення договору під впливом обману. Виходячи зі змісту цієї статті, право вимагати визнання договору недійсним надано лише стороні договору, яка діяла під впливом обману.

Не підлягають задоволенню вимоги позивача про визнання недійсними договорів дарування 55/100 частини будинку та земельної ділянки між відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_3, з посиланням на ст. 235 ЦК України з підстав, що договір є удаваним укладеним для приховання справжніх доходів та таким, що вчинений під впливом обману, і як вказує позивач - за удаваним договором дарування від 31.07.2008 року приховувався договір купівлі-продажу. Робилося це здебільшого для перешкоджання у здійсненні іншим співвласникам, а саме третій особі ОСОБА_5 права переважної купівлі, а також для приховання справжніх доходів від продажу частини житлового будинку з огляду на наступне.

Позивач відносно вищевказаного договору не являється належним позивачем, оскільки не являється стороною по договору, не являється заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено.

ОСОБА_1 вказує як підставу для звернення з даною вимогою те, що він, вважає себе заінтересованою особою, бо являється співвласником спірного будинку , бо до цього часу зареєстрований в будинку.

Доводи позивача не відповідають дійсності. Відповідач ОСОБА_2, яка являється дружиною позивача набула права власності на частину будинку на підставі договору дарування і ця власність є її особистою, а не спільним майном подружжя.

Щодо реєстрації в будинку, то реєстрація як члена сім'ї колишнього власника не створює ніяких прав для позивача. Він уже звертався до суду з позовом про вселення і йому відмовлено в задоволенні позову.

Рішенням Броварського міськрайонного суду від 03.12.2008 року яке набрало законної сили позивачу відмовлено у задоволенні його позову до ОСОБА_3 про вселення в спірну частину будинку.

Крім наведеного, позивач не має права звертатись з вимогою про визнання договору дарування між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вчиненого під впливом обману недійсним, бо ст.230 ЦК України 2003 р. врегульовано правовідносини сторін, що виникають внаслідок укладення договору під впливом обману. Виходячи зі змісту цієї статті, право вимагати визнання договору недійсним надано лише стороні договору, яка діяла під впливом обману.

Вимоги позивача про скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №587116 від 30.11.2005 р. виданого на ОСОБА_7 не підлягають задоволенню.

Позивач не надав доказів того, що ОСОБА_7 отримав його незаконно, рішення про передачу у власність спірної земельної ділянки було прийняте в той час, коли ОСОБА_7 являвся власником спірної частини житлового будинку і мав право на приватизацію земельної ділянки. В даний час ОСОБА_7 помер.

На момент укладення спірного договору дарування 55/100 частин земельної ділянки між братом позивача ОСОБА_7О та відповідачкою ОСОБА_2 посвідченого 11.04.2006 р., відповідач ОСОБА_2 являлась власником частини будинку, який розташований на спірній земельній ділянці і до неї перейшло право на користування земельною ділянкою та право на її приватизацію.

Доводи позивача про те, що він мав одержати державний акт на землю, а не його брат і тому на цій підставі необхідно скасувати державний акт та договори дарування між братом позивача та відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_14 є помилковими, бо не має правового значення, яким чином передавалась земельна ділянка у власність, головне те, що волевиявлення позивача було спрямована на відчуження 55/100 частин

будинку, а тому право користування та приватизації на земельну ділянку перейшло до відповідача ОСОБА_2

Доказом волевиявлення позивача, щодо того, що право на земельну ділянку повинно перейти відповідачці ОСОБА_2 підтверджується заявою нотаріально посвідченою 30 серпня 2007 року за реєстром № 5319 ОСОБА_15 нотаріусом Броварського міського нотаріального округу.

Вимоги позивача про визнання недійсним Договору дарування 55/100 частини земельної ділянки по вул. Белінського,7 в м. Бровари від 11.04.2006 р, укладений між ОСОБА_7 та відповідачкою ОСОБА_2А не підлягають задоволенню.

Позивач ОСОБА_1 не є стороною по договору і не має підстав як заінтересована особа звертатись з такою вимогою.

На момент укладення спірного договору відповідач ОСОБА_2 являлась власником частини будинку, який розташований на спірній земельній ділянці і до неї перейшло право на земельну ділянку.

Вимоги позивача зобов'язати комунальне підприємство Броварської міськради "Броварське бюро технічної інвентаризації" анулювати правовстановлюючі документи на 55/100 частин будинку та про зобов'язання відділу Держкомзему в м. Броварах анулювати Державний акт на право власності на земельну ділянку також не підлягають задоволенню.

Вимоги позивача про визнання недійсним договору дарування між ОСОБА_2О та ОСОБА_2 , а сторони повернути у первісний стан, визнати право власності за позивачем ОСОБА_1 на 55/100 частин будинку та виселити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з житлового будинку не підлягають задоволенню.

У відповідності до вимог до ст. 216 ЦК України передбачено, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 передбачено, що реституція, як спосіб захисту цивільного права частина перша статті 216 ЦК України застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У звязку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину.

Норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів, щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.

Правочини, які оспорює ОСОБА_1 нотаріально посвідчені, а тому повинні розглядатись судом як встановлені і достовірні.

Крім того позивач ОСОБА_1 усвідомлюючи значення своїх дій, надав ОСОБА_2 заяву посвідчену ЗО серпня 2007 року за реєстром № 5319 ОСОБА_15 нотаріусом Броварського міського нотаріального округу.

Зважаючи на викладене позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Вимоги третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_2 не підлягають задоволенню, оскільки ОСОБА_2 не вправі звертатись з вимогою про визнання договорів дарування між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вчинених під впливом обману недійсним, бо ст.230 ЦК України 2003 р. врегульовано правовідносини сторін, що виникають внаслідок укладення договору під впливом обману. Виходячи зі змісту цієї статті, право вимагати визнання договору недійсним надано лише стороні договору, яка діяла під впливом обману.

Щодо вимог про визнання договору дарування частини будинку між відповідачами по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 недійсним, бо угода була удаваною, то ці вимоги не підлягають задоволенню із наступних підстав.

Дійсно між сторонами був укладений удаваний правочин договір дарування, яким був прихований договір купівлі продажу. Робилося це на вимогу ОСОБА_2, яка мала бажання швидше оформити правовідносини і тому, в разі згоди ОСОБА_14 на оформлення правочину замість договору купівлі-продажу, договором дарування вона зменшила ціну будинку та земельної ділянки з 125000 до 120000 доларів США і за 582000 гривень, що становило на той час 120000 доларів США. ОСОБА_14 спірну частину будинку та земельну ділянку фактично купила. ОСОБА_2 надала ОСОБА_14 письмову розписку про те, що вона отримала кошти за належні їй частини будинку та земельної ділянки, які знаходяться за адресою: м. Бровари, вул. Белінського 7 і претензій до ОСОБА_14 не має і не матиме в майбутньому (т. 2, а.с. 195).

ОСОБА_14 не заперечувала проти термінового оформлення правочину, тому що в цей же день вона разом із співвласником квартири своїм сином ОСОБА_4, продали двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

ОСОБА_14 прийняла рішення терміново придбати 55/100 частин будинку №7 по вул. Белінського в м. Бровари тому, що іншого житла у неї з сином не було, та щоб не втратити кошти у зв'язку з інфляцією і постійним ростом цін на нерухомість.

Інший співвласник будинку та земельної ділянки ОСОБА_5 мала право переважної купівлі спірної частини будинку та земельної ділянки відповідно до ст. 362 ЦК України, вона від права привілейної купівлі вказаної частини житлового будинку відмовилась, про що, як доказ додається її заява посвідчена 18 січня 2008 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_16 за реєстром №158.

Зважаючи на викладене, у ОСОБА_14 не було сумнівів, що вона діє на законних підставах не порушуючи прав інших осіб.

Договори дарування 55/100 частин будинку та земельної ділянки не можуть бути визнаними недійсними з підстав, що вони удавані.

Закон не вимагає визнання недійсним удаваного правочину.

Статтею 235 ЦК України передбачені правові наслідки удаваного правочину.

Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" №3 передбачено:"Встановивши, що угода укладена з метою приховати іншу угоду, суд відповідно до ч. 2 ст. 58 ЦК (1963 р.) визнає, що сторонами укладена та угода, яку вони дійсно мали на увазі.

Відповідно до підпункту г) п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 передбачено, що саме по собі недодержання вимог ст. 114 ЦК при продажу учасником спільної часткової власності частки сторонній особі не є підставою для визнання угоди недійсною. У даному випадку співвласник вправі у межах установленого законом строку вимагати переведення на нього прав і обов'язків покупця по укладеній угоді.

У п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 зазначено, що за удаваними правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або визнання його недійсним.

До удаваних правочинів наслідки недійсності, передбачені статтею 216 ЦК України можуть застосовуватися тільки у випадку, коли правочин, який сторони насправді вчинили, є нікчемним або суд визнає його недійсним як оспорюваний.

Третя особа ОСОБА_2 не має права звертатись з вимогами про визнання недійсним удаваних правочинів між ОСОБА_2 та ОСОБА_14, бо не являється стороною по договорах та відсутні підстави передбачені законом для визнання вказаних правочинів недійсними.

Згідно із п. 26 Постанови Пленуму Верхового Суду України № 9 недотримання вимог статті 362 ЦК України у разі продажу учасником спільної часткової власності своєї частки іншій особі не є підставою для визнання правочину недійсним. Інші співвласники у цьому випадку вправі вимагати переведення на них прав і обов'язків покупця"

Відповідно до ч. 4 ст. 362 ЦК України передбачено, що у разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред'явити до суду позов про переведення на нього прав та обов'язків покупця. Одночасно позивач зобов'язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець.

За таких обставин, суд приходить до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Посилання позивача та його представників на медичну карту Регіонального медичного центру «Відродження» амбулаторного хворого ОСОБА_1 Регіонального медичного центру «Відродження» про те, що він лікувався від алкоголізму не може бути підтвердженням того, що він під час укладання договорів не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними (т. 2, а.с. 83-88).

На підставі викладеного керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», ст.ст. 114, 203, 225, 230, 362, ЦК України, ст.ст.214-215 ЦПК України, суд,-

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, приватний нотаріус Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_6, комунальне підприємство Броварської міськради "Броварське бюро технічної інвентаризації", відділ Держкомзему в м. Броварах про визнання недійсними та скасування договорів дарування 55/100 частини житлового будинку, договорів дарування 55/100 частин земельної ділянки, скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання права власності на 55/100 частини житлового будинку, зобов'язання Броварського міжміського бюро технічної інвентаризації анулювати правовстановлюючі документи на 55/100 частин житлового будинку і зобов'язання відділу Держкомзему в м. Броварах Київської області анулювати Державний акт на право власності на земельну ділянку та виселення відповідачів з житлового будинку - відмовити.

В задоволенні позову третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсними та скасування договору дарування 55/100 частини житлового будинку, договору дарування 55/100 частин земельної ділянки, зобов'язання комунального підприємства Броварської міської ради "Броварське бюро технічної інвентаризації"" анулювати правовстановлюючі документи на 55/100 частини житлового будинку та виселення ОСОБА_3 з житлового будинку - відмовити.

На рішення протягом десяти днів може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області.

Суддя В.С. Сердинський