Справа №2-38/10 08.04.2010 08.04.2010 08.04.2010
Провадження №22-ц-820/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 квітня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого Данилової О.О.

суддів Шаманської Н.О., Лівінського І.В.

при секретарі Аніщенко Д.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою

приватного сільськогосподарського підприємства «Першотравневе»

на рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 9 лютого 2010 року по цивільній справі за позовом

ОСОБА_1

до приватного сільськогосподарського підприємства «Першотравневе»

про стягнення боргу за договором позики

У С Т А Н О В И Л А:

У березні 2009 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ПСП «Першотравневе» про стягнення 6388 грн.19 коп.

Позивач зазначав, що 25 серпня 2006 року та 25 жовтня 2007 року передав відповідачу як позику 5607 грн. на потреби підприємства за прибутковими касовими ордерами без зазначення строку повернення. 27 січня 2009 року він звернувся з вимогою про повернення позичених коштів. Посилаючись на те, що підприємство своєчасно не повернуло цю суму, позивач просив стягнуто 5607 грн. боргу та 781 грн. процентів за користування грішми по обліковій ставці НБУ, а всього 6388 грн. 19 коп. та судові витрати.

Рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 9 лютого 2010 року позов задоволено, на користь ОСОБА_1 з ПСП «Першотравневе» стягнуто 6388 грн. 19 коп. та судові витрати.

В апеляційній скарзі директор ПСП «Першотравневе» просив рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд, посилаючись на наявність боргу ОСОБА_1 перед підприємством у розмірі 19500 грн.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статей 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути таку ж суму грошових коштів протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не передбачено договором.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 передав кошти ПСП «Першотравневе» : 25 серпня 2006 року -1716 грн., 27 жовтня 2007 року - 3891 грн., що підтверджується прибутковими касовими ордерами без номерів (а.с.9,10). Строк повернення коштів у письмовій формі сторони не визначили.

Представник відповідача директор ПСП «Першотравневе» ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив отримання від позивача 5607 грн. на умовах договору позики ( а.с.22).

27 січня 2009 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з письмовою вимогою про повернення грошових коштів ( а.с.12), але їх не отримав.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про невиконання відповідачем зобов'язань за договором позики, передбачених частиною 1 статті 1049 ЦК України, та поклав обов'язок виконати зобов'язання, стягнувши борг.

Разом з тим, суд стягнув з відповідача не тільки отримані ним кошти за договором позики 5607 грн., але і 781 грн. процентів за користування кредитом відповідно до правил частини 1 статті 1048 ЦК України.

Але з таким застосуванням цієї норми погодитись не можна.

Частиною 1 статті 1048 передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, і, якщо договором не встановлено розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.

Втім, дія цієї норми обмежена правилами пункту 5 розд.VIII «Прикінцевих положень» Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» ( далі Закон) про те, що інші нормативно-правові акти застосовуються лише в тій частині, яка не суперечить цьому закону.

Відповідно до положень Закону надання грошових коштів у позику є фінансовою послугою ( пункт 6 статті 4); фінансова послуга надається з метою отримання прибутку, різновидом якого є проценти ( пункт 5 частини 1 статті 1). Фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також фізичними особами субєктами підприємницької діяльності, якщо це прямо передбачено законом. Отже, в інших випадках надання грошових коштів громадянами на умовах позики зі сплатою процентів не допускається.

Таким чином, правильно встановивши фактичні обставини справи, судом неправильно застосовані правила частини 1 статті 1048 ЦК України при вирішенні вимоги про стягнення процентів. Ці вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Тому рішення суду в цій частині вимог підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, а в частині визначення загальної суми стягнення зміні.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 заборгував підприємству 19500 грн. за використання трактора МТЗ-80 з причепом, не можуть бути підставою для звільнення відповідача від виконання обовязку за договором позики.

Так, відповідно до правил частини 3 статті 538 ЦК України, на яку посилається апелянт, сторона при певних умовах звільняється від виконання зустрічного зобов'язання. За частиною 1 цієї норми зустрічним зобов'язанням є таке зобов'язання, виконання якого за договором обумовлене виконанням свого обовязку другою стороною.

Оскільки оплатне користування технікою (якщо цей факт і буде доведено) не повязане з позиковими відносинами, і цей взаємозвязок обовязків двох сторін договором не передбачався. Отже, обов'язок відповідача повернути позику не може вважатися зустрічним виконанням, а тому за цих умов не припиняється.

Отже, підстав для скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

Судові витрати позивача підлягають розподілу відповідно до статті 88 ЦПК України. Крім того, з відповідача підлягають стягненню витрати, повязані інформаційно-технічним забезпеченням розгляду справи, які недоплачені позивачем при зверненні до суду.

Керуючись статтями 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу приватного сільськогосподарського підприємства «Першотравневе» задовольнити частково.

Рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 9 лютого 2010 року в частині стягнення процентів за користування грошовими коштами скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення процентів за користування грошовими коштами відмовити.

Рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 9 лютого 2010 року в частини розміру стягнення змінити. Стягнути з приватного сільськогосподарського підприємства «Першотравневе» на користь ОСОБА_1 5607 ( пять тисяч шістсот сім) грн. та 301 грн. судових витрат.

Стягнути з приватного сільськогосподарського підприємства «Першотравневе» 90 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двох місяців з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України.

Головуючий:

Судді: