Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №2-262/2010

Провадження №-

01 червня 2010 року Славутицький міський суд, Київської області в складі: головуючого Малишенко Т.О. при секретарі Брагіда A.A.

за участі сторін: представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, позивач і відповідач відсутні.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 - про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовними вимогами до відповідача ОСОБА_4 М В про стягнення боргу за договором позики в сумі 66 500 гривень, трьох процентів річних за весь час прострочення виконання боргового зобов'язання в сумі 2 493 гривні 75 копійок, судових витрат по оплаті за інформаційно - технічне забезпечення судового розгляду справи в сумі 120 гривень На обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що на підтвердження укладеного між ним та відповідачем ОСОБА_4 договору позики і отримання у борг грошових коштів в сумі 70 000 гривень остання власноручно написала розписку, яка за своїм змістом відповідає вимогам ст. 1047 ЦК України, які висуваються до форми даного договору. Оскільки відповідач з отриманої у борг грошової суми повернула тільки 3 500 гривень, залишок її боргу перед ним залишається в сумі 66 500 гривень. Строк повернення боргу минув 26 квітня 2008 року. Враховуючи невиконання прийнятих на себе зобов'язань відповідачем у повному обсязі по цей час він вважає, що ОСОБА_4, крім повернення залишку боргу в сумі 66 500 гривень, повинна нести перед ним додаткову відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України, і сплатити на його користь три проценти річних за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі 2 493 гривні 75 копійок.

Представник позивача - адвокат ОСОБА_1 в суді підтримав позовні вимоги свого довірителя в повному обсязі та додатково пояснив, що підтвердити факт передачі позивачем ОСОБА_4В вищевказаної грошової суми у борг та написання нею боргової розписки може свідок ОСОБА_5В Подані зі сторони відповідача заперечення, за якими остання не визнає факту отримання у ОСОБА_3Е вищевказаної грошової суми у борг та написання нею розписки доданої до позову, представник позивача вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються показами свідка та поясненнями представника відповідача - адвоката ОСОБА_2 , який підтвердив ідентичність підпису відповідача на розписці, що був зроблений нею особисто. Доказів того, що ця розписка начебто давалася за гроші, отримані нею у борг від її колишнього чоловіка, відповідачем та її представником суду не надано. Так само як і не надано будь - яких пояснень яким чином оригінал даної розписки міг потрапити до ОСОБА_3, в якого вона начебто грошових коштів у борг не отримувала. ОСОБА_6 таких обставин, представник позивача вважає доведеним факт укладання між сторонами договору позики, виникнення боргових зобов'язань у ОСОБА_4В перед ОСОБА_3. відсутність доказів повернення нею боргу, що дає йому право просити суд задовольнити позовні вимоги його довірителя у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 надала суду письмові заперечення, за якими вона не визнає факт отримання нею у позивача ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 70 000 гривень у борг та написання нею тексту розписки, доданої до позовної заяви як підстави для стягнення цих коштів Також вважає, що дана розписка не відповідає вимогам ч. 2 ст.1047 ЦК України і не може бути підтвердженням укладання між нею та позивачем договору позики. В зв'язку з цим вона просить суд повністю відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Представник відповідача - адвокат ОСОБА_2 підтримав позицію свого довірителя Він також вважає, що надана суду розписка від імені ОСОБА_4 про отримання у борг грошових коштів в сумі 70 000 гривень не відповідає вимогам ч. 2 от. 1047 ЦК України, оскільки в ній відсутнє посилання на те, що ці кошти відповідач взяла у позивача. Дана розписка за твердженням представника відповідача написана не ОСОБА_4, вона в ній тільки розписалася, підпис дійсно зроблений нею. Але цю розписку вона давала своєму колишньому чоловіку під час їх розлучення, а не ОСОБА_3 Яким чином оригінал даної розписки виявився у позивача йому невідомо. Враховуючи вищенаведені обставини, він просить суд повністю відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Заслухавши в суді представників позивача та відповідача, дослідивши заперечення, надані відповідачем, письмові докази, та допитавши свідка ОСОБА_5, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Позивачем ОСОБА_3 надано суду оригінал розписки від 26 січня 2008 року від ОСОБА_4 М В. з змісту якої вбачається, що остання отримала у борг грошові кошти в сумі 70 000 гривень та прийняла на себе зобов'язання їх повернути до 26 квітня 2008 року. Дана розписка за своєю формою та змістом відповідає вимогам ст. 1047 ЦК України.

Представником відповідача, адвокатом ОСОБА_2, в суді підтверджено факт підписання безпосередньо відповідачем ОСОБА_4 боргової розписки від 28 січня 2008 року, за якою вона отримала у борг грошові кошти в сумі 70 000 гривень. В той же час посилання представника відповідача на те, що дана розписка давалася нею її колишньому чоловіку в процесі розлучення з ним, а не позивачу, не було підтверджено відповідними доказами.

Не надано суду стороною відповідача і будь - яких пояснень і доказів з приводу того, яким чином, оригінал даної боргової розписки виявився у позивача ОСОБА_3

Допитана в суді в якості свідка ОСОБА_5 показала, що вона декілька років працювала бухгалтером у ОСОБА_3, їй відомо, що в січні 2008 року ОСОБА_4В декілька разів зверталася до ОСОБА_3Е з питання отримання нею у борг грошових коштів в останнього. В тому ж місяці вона за проханням позивача передзвонила до ОСОБА_4В та повідомила що ОСОБА_3Е має можливість надати їй у борг гроші. Коли відповідач прийшла в офіс ОСОБА_3, за проханням останнього вона принесла з сейфу 70 000 гривень готівкою у декількох пачках. Через певний час в той же день ОСОБА_3 після його спілкування з ОСОБА_4 передав їй на зберігання боргову розписку від імені відповідача, надану їй для огляду в суді.

Суд вважає, що вищенаведені докази, що були досліджені в судовому засіданні, підтверджують факт укладання між сторонами договору позики, отримання відповідачем у ОСОБА_3 26 січня 2008 року в борг грошових коштів в сумі 70 000 гривень з прийняттям зобов'язання по їх поверненню до 26 квітня 2008 року.

Враховуючи те, що відповідачем не надано суду доказів повернення коштів за договором позики, а позивач визнає повернення ОСОБА_4 тільки 3 500 гривень, до стягнення з боржника на користь позивача ОСОБА_3 підлягає 66 500 гривень, що є залишком неповернутої суми основного боргу.

ОСОБА_6 ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник, який своєчасно не повернув суму позики, зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Зі сторони позивача заявлені вимоги по стягненню на його користь з відповідача трьох процентів річних за час прострочення виконання грошового зобов'язання боржником в розмірі 2 493 гривні 75 копійок за період часу з 26 грудня 2008 року по 26 березня 2010 року, які суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд у відповідності до ст. 88 ЦПК України присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в зв,язку з чим на користь позивача підлягає до стягнення 120 гривень понесених ним витрат за інформаційно - технічне забезпечення судового розгляду справи.

Відмовляючи у задоволенні клопотання представника відповідача про призначення судово - почеркознавчої експертизи по розписці ОСОБА_4 суд виходив з вищенаведених обставин, які по-перше, підтверджують факт отримання відповідачем грошових коштів у борг, але від іншої особи, що не заперечувалося представником відповідача, по-друге, з того, що ця розписка дійсно була підписана ОСОБА_4 М В., що засвідчив в суді представник відповідача ОСОБА_6 таких обставин суд не знайшов підстав, передбачених ст. 143 ЦПК України, для проведення даної експертизи.

Вищенаведені докази, досліджені в судовому засіданні, підтверджують обґрунтованість вимог позивача, які підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст. 218 ЦПК України, ст.ст.525,625,1046-1050 ЦК України

вирішив :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 борг за договором позики у сумі 66500 гривень, три проценти річних у сумі 2493 гривні 75 копійок, понесені витрати за інформаційно-технічне забезпечення у сумі 120 гривень, всього 69113 гривень 75 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 судовий збір у сумі 689 гривень 94

копійки.

Копію рішення направити для ознайомлення позивачу і відповідачу.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4ст,295 ЦПК України

Повне рішення виготовлено 05.06.2010 року.

Суддя Т.О.МАЛИШЕНКО