АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 22-ц- 1383/2009 року Головуючий 1 інстанції Остропілець Є.Р.
Категорія із договорів Доповідач Пилипчук Н.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого-судді Пилипчук Н.П.,

Суддів Кірсанової Л.І.,

ОСОБА_1

при секретарі Козир Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3

на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 30.07.2009 р.

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Дергачівська нотаріальна контора Харківської області про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання права власності на квартиру, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що з 1972 р. мешкає в квартирі АДРЕСА_1. Зазначала, що вона є ветераном праці, інвалідом 2 групи безстроково, хворіє на рак та діабет, потребує постійного стороннього догляду, що разом з нею мешкає її паралізована тітка ІНФОРМАЦІЯ_1 яка також потребує догляду, тому вона вирішила укласти договір довічного утримання. Її сестра ОСОБА_5 запропонувала їй звернутися до її племінника ОСОБА_6 та до його дружини - ОСОБА_4. 20.12.2005 р. вона уклала з відповідачем нотаріально посвідчений договір, вважала, що це є договором довічного утримання. Договір був викладений українською мовою якою вона не володіє, погано почувалася, тому довірилася нотаріусу та відповідачу. ОСОБА_4 декілька разів навістила її, однак належним чином догляд не здійснювала, тому вона вирішила розірвати договір, 24.01.2006 року з*явилася до Дергачівської нотаріальної контори, де отримала копію укладеного договору і тільки тоді зрозуміла, що уклала договір купівлі-продажу, тому вважає договір таким, що укладений під впливом помилки Вказувала, що грошей за договором не отримувала, що ціна, яка вказана в договорі 9 027 грн. не відповідає реальної вартості двокімнатної ізольованої квартири, що спірна квартира це її єдине житло, яке вона не бажала відчужувати, сплачувала і продовжує сплачувати комунальні послуги. ОСОБА_7, що не усвідомлювала значення своїх дій, не могла керувати ними, оскільки тривалий час страждає від раку кісток голови, в результаті якого відчуває систематичний сильний головний біль, який супроводжується запамороченнями, втратою пам'яті та свідомості, хвора на діабет, на час укладення угоди у неї була зламана рука. Звертала увагу, що на даний час вона продовжує мешкати в вищезазначеній квартирі, що свідчить про те, що умови договору купівлі-продажу квартири сторонами не виконані, ОСОБА_4 ніяких дій, як набувач нерухомого майна, не здійснила, в квартиру не вселилася, правові наслідки договору не наступили, тому є фіктивним.

У судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_3 підтримала свій позов, просила визнати договір недійсним на підставі того, що вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, а також на підставі того, що дана угода є фіктивною, а також укладена під впливом помилки.

Відповідач, представник 3-ї особи Дергачівської нотаріальної контори Харківської області - ОСОБА_8 проти позову заперечували посилаючись на те, що договір був укладений відповідно до вимог чинного законодавства на підставі вільного волевиявлення сторін.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 30.07.2009 р. у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 30.07.2009 р. скасувати, справу направити на новий розгляд. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу посилається на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, на недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення процесуального права. Вказує, що суд не взяв до уваги пояснення свідка ОСОБА_9, та не дав оцінки поясненням нотаріуса та відповідача ОСОБА_7 на обґрунтованості позовних вимог з посиланням на докази досліджені в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що зявились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що оспорюваний договір відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Однак судова колегія не погоджується із зазначеним висновком з огляду на таке.

Судовою колегією встановлено, що оспорюваним є договір укладений 20.12.2005 року між сторонами у справі, за яким ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_4 купила квартиру АДРЕСА_2, який посвідчений державним нотаріусом Дергачівської нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_8 за реєстровим № 1-2078.

Підтверджується матеріалами справи, не заперечується сторонами, що позивач ОСОБА_3 є особою похилого віку ІНФОРМАЦІЯ_2, ветераном праці, інвалідом 2 групи безстроково, брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, станом на час укладення оспорюваного договору хворіла, крім іншого, на гіпертонічну хворобу 2 ступеню, атеросклеротичну енцефалопатію, діабет середнього ступеня, закритий перелом лучезап*ястного суглобу із зміщенням лівої кисті, перелом фаланги п*ятого пальця правої кисті, змішана остеома (злоякісна пухлина) правої лобно-скроневої-тім*яної області з проявами втрати свідомості, ослаблення пам*яті, потребувала постійного стороннього догляду, її пересування обмежено квартирою.

Діагноз змішана остеома (злоякісна пухлина) правої лобно-скроневої-тім*яної області був встановлений ОСОБА_3 31.10.2005 року, тобто за півтора місяці до укладення оспорюваного договору. Від направлення на стаціонарне лікування в нейрохірургічне відділення ОСОБА_3 відмовилась, оскільки за місцем свого проживання здійснювала догляд за своєю тіткою ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є інвалідом 1 групи, паралізована, потребувала постійного догляду.

ОСОБА_3 свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що при вчиненні договору купівлі-продажу квартири вона помилялась щодо природи цього договору, прав та обов*язків сторін, що має істотне значення, оскільки відповідач обіцяла її довічно доглядати, забезпечувати продуктами харчування, і тільки на цих умовах вона прагнула укласти договір.

В своїх поясненнях ОСОБА_4 підтверджує своє зобов'язання залишити ОСОБА_3 довічно проживати у квартирі, не заперечує, що після укладення оспорюваного договору навідувала ОСОБА_3, привозила їй певні продукти харчування.

Відповідач посилається та те, що ОСОБА_3, замовляючи в БТІ документи для укладення угоди, на відповідному бланку власноруч підкреслила, що це потрібно їй для оформлення договору купівлі-продажу. Однак ксерокопія замовлення для видачі довідки-характеристики (а.с. 320-321) належним чином не посвідчена, тому не є належними та допустимим доказом зазначених обставин. Крім того, відсутні дані, які б свідчили що ОСОБА_3 заповнила вказане замовлення власноруч, що саме вона виконала зазначені креслення. Бланк замовлення, поряд з призначенням «для оформлення договору купівлі-продажу, дарування, застави, міни» не містить альтернативи у вигляді «для оформлення договору довічного утримання».

ОСОБА_3 вимагала від відповідача розірвання договору, про що 19.01.2006 року повідомила її телеграмою, однак розірвати договір відповідач не погодилась.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 24.01.2006 зверталася в органи внутрішніх справ із заявою, просила порушити відносно ОСОБА_4 кримінальну справу за фактом шахрайства, вказувала, що ОСОБА_4 пропонувала доглянути її та поховати в обмін на квартиру, але в нотконторі, всупереч домовленості, був оформлений договір купівлі-продажу, однак грошей за квартиру вона не отримувала, домовленості по догляду ОСОБА_4 не виконує.

У оспорюваному договорі зазначено, що продаж квартири яка є предметом угоди вчинено за 9 027 грн. У судовому засіданні ОСОБА_4 пояснила, що придбала квартиру значно дешевше її ринкової вартості, відповідно до інвентаризаційної оцінки БТІ, що така низька ціна була визначена оскільки ОСОБА_3 важко хворіла і їй залишилось жити 2-3 місяці.

В судовому засіданні суду першої інстанції нотаріус Дергачівської нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_8, яка посвідчила оспорювану угоду пояснила, що в її присутності при підписані договору гроші ОСОБА_3 не отримувала, що на запитання до ОСОБА_3 про те чи отримала вона гроші за продаж квартири, остання відповіла заперечно, зазначила, що це їх особисте питання з відповідачкою і нотаріуса воно не стосується (а.с. 134 оборот, 135).

Свідок ОСОБА_9, яка була допитана в судовому засіданні суду першої інстанції, підтвердила, що позивач прагнула укласти договір довічного утримання, оскільки з огляду на стан здоров*я намагалась забезпечити себе доглядом, якого потребувала, пояснила, що в листопаді 2005 року до неї звернулася ОСОБА_3, просила про допомогу, пропонувала квартиру за постійний догляд. ОСОБА_9 за грошову винагороду здійснювала догляд за ОСОБА_3 протягом місяця, однак за станом здоров*я та сімейними обставинами не мала можливості надалі надавати таку допомогу. Тоді ОСОБА_3 звернулася до сестри свого померлого чоловіка ОСОБА_5, запросила її до себе і в присутності ОСОБА_9 просила про постійний догляд та поховання після смерті «за квартиру». Однак ОСОБА_5 на це не погодилась, пояснила, що житлом забезпечена, натомість пообіцяла знайти людей, для укладення з ними договору довічного утримання. Згодом ОСОБА_5 для цього познайомила ОСОБА_3 з відповідачкою.

Дослідивши наявні у справі докази та обставини справи судова колегія дійшла висновку, що ОСОБА_3, яка хворіла на тяжке захворювання, потребувала постійного догляду, якій було рекомендовано пересування обмежити квартирою, спірна квартира є єдиним житлом якої, укладаючи оскаржуваний договір купівлі-продажу, мала наметі те, що вона буде проживати у своїй квартирі, а відповідач буде за нею довічно доглядати та забезпечувати продуктами харчування, ОСОБА_3 помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, оскаржувана угода є такою, що укладена під впливом помилки.

Згідно із ч. І ст. 299 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину. Помилка щодо мотивів вчинення правочину не має істотного значення, крім випадків, установлених законом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду в п.19 постанови від від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», обставини, щодо яких помилилася сторона правочину мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Таким чином, суд першої інстанції неповно з*ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду про відповідність угоди загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину не відповідають обставинам справи. Позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню, оспорюваний договір необхідно визнати недійсним з підстав передбачених ч. І ст. 299 ЦК України, як такий, що укладений під впливом помилки, спірну квартиру повернути у власність ОСОБА_3

Водночас, судова колегія не знаходить підстав вважати, що оспорюваний договір є фіктивним та таким, що укладений в той час як ОСОБА_3 не усвідомлювала значення своїх дій, не могла керувати ними.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України суд апеляційної інстанції має право скасувати рішення суду першої інстанції, з підстав передбачених п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, та ухвалити нове по суті позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 203, 299 ЦК України, ст. ст. 303, 304, 307, п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 313, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 30.07.2009 р. скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Дергачівська нотаріальна контора Харківської області про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання права власності на квартиру задовольнити частково.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3, укладений 20 грудня 2005 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідчений нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області, зареєстрований в реєстрі за № 1-2078. Квартиру АДРЕСА_3 повернути у власність ОСОБА_3, визнавши за нею право власності.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий

Судді -