Справа №2-1509/10 26.08.2010 26.08.2010 26.08.2010
Провадження №22ц-6270/10
Суддя по 1 інстанції Спінчевська Н.А.
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду - ОСОБА_1
Ухвала

Іменем України

20 жовтня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Шолох З.Л.,

суддів - Кутової Т.З., Самчишиної Н.В.,

при секретарі судового засідання - Величковській В.С.,

за участю представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 7 квітня 2010 року у справі за

позовом

публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості,

встановила:

В жовтні 2010 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (даліБанк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості.

Позивач зазначав, що між Банком та ОСОБА_2 3 квітня 2008 року укладено кредитний договір та відкрито картковий рахунок, за яким відповідач отримав кредит на споживчі цілі в сумі 5000 доларів США під 48 % річних строком до 25 березня 2010 року.

В забезпечення зазначеного кредитного зобовязання в цей же день укладено договір поруки з ОСОБА_4

Уточнюючи розмір позовних вимог та посилаючись на неналежне виконання умов кредитного договору, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів загальну суму заборгованості 2 769,82 долари США, що еквівалентно 21 270,71 грн. станом на 29 липня 2009 року.

Представник відповідача ОСОБА_2 не погоджувався з розміром заборгованості.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 7 квітня 2010 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з відповідачів на користь Банку 2 769,82 долари США, що еквівалентно 2 1270, 71 грн. заборгованості за кредитним договором. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2, посилаючись на менший розмір заборгованості на час ухвалення районним судом рішення, просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_2, перевіривши законність та обгрунтованість рішення районного суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя.

Як вбачається із матеріалів справи, між Банком та ОСОБА_2 3 квітня 2008 року укладено кредитний договір та відкрито картковий рахунок, за яким відповідач отримав кредит на споживчі цілі в сумі 5000 доларів США під 48 % річних строком до 25 березня 2010 року.

В забезпечення зазначеного кредитного зобовязання в цей же день укладено договір поруки з ОСОБА_4

Однак, отримавши кредитні кошти, позичальник неналежно виконував зобовязання, сплату проводив нерегулярно та не у встановленому розмірі, тому утворилася заборгованість, яка станом на 29 липня 2009 року становила 2 769,82 долари США, що еквівалентно 21 270,71 грн. (із розрахунку 1дол. США =7,68 грн.), а саме:

-заборгованість за кредитом 2 281,19 дол. США;

-заборгованість по відсоткам 335,33 дол. США;

-штрафні санкції 176,30 дол. США.

Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором та витягу із особового рахунку, розмір заборгованості визначений станом на 29 липня 2009 року.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що на час винесення рішення районним судом розмір заборгованості є меншим в звязку з внесенням відповідачем проплат, не можуть бути враховані, оскільки у відповідності до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення районного суду, ухваленого з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 7 квітня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді: