Київський районний суд м. Полтави
Справа № 2-3533/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2010 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Самсонової О.А.,

при секретарі Шелестіній О.А.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Полагросервіс» та ОСОБА_5 про визнання недійсним договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання недійсним договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.

В позовній заяві посилалась на те, що з 22.10.2007 року вона працювала на посаді продавця магазину №3 ТОВ «Полагросервіс». В день прийняття на роботу з нею відповідачем було підписано договір про повну матеріальну відповідальність. Позивач вважає, що від імені директора підприємства договір з нею підписано іншою особою, яка не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності для цього.

В подальшому позивач доповнила свій позов в частині підстав позову. Зазначила, що оскільки в магазині вона працювала позмінно з іншим продавцем, на її думку підстав для укладення з нею договору про повну матеріальну відповідальність не булою. Оскільки неможливо розмежувати розмір нестачі, що виникла на її зміні, та що виникла на зміні іншого продавця, вважає, що відповідачем мала б бути запроваджена колективна (бригадна) відповідальність, а не індивідуальна матеріальна відповідальність продавців кожного окремо. Тому просила визнати недійсним договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, укладений 22.10.2007 року між нею та ТОВ «Полагросервіс».

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на викладені в заяві обставини. Просили позов задовольнити.

Представники відповідача ТОВ «Торговий дім Полагросервіс» ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позову заперечили. Пояснили, що оскаржуваний договір з позивачем було підписано заступником директора по роботі з персоналом ОСОБА_6, якій такі повноваження були у встановленому законом порядку директором передані на підставі наказу. Тому позовні вимоги вважають безпідставними, просять відмовити в їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача ОСОБА_5

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до наказу ТОВ «ТД Полагросервіс» від 22.10 32007 року ОСОБА_1 з 22.10.2007 року була прийнята на роботу продавцем в магазин №3 (а.с.4).

У звязку з прийняттям її на роботу на посаду продавця ТОВ «ТД Полагросервіс» з ОСОБА_1 було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Згідно вказаного договору метою його укладення зазначено забезпечення схоронності матеріальних цінностей ТОВ «ТД Полагросервіс».

Відповідно до статті 135-1 Кодексу законів про працю України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо пов'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджується в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Перелік посад і робіт, що заміщуються чи виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм на збереження, обробку, продаж (відпуск), перевезення або застосування в процесі виробництва, затверджено постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з праці та соціальних питань і Секретаріатом Всесоюзної центральної ради професійних спілок від 28 грудня 1977 р. №447/24, яка діє на території України відповідно до постанови Верховної Ради України від 12 вересня 1991 р. №1545-XII «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР».

Відповідно до вказаного Переліку №447/24 договори про повну індивідуальну матеріальну відповідальність можуть укладатись з працівниками, які виконують роботи з продажу (відпуску) товарів (продукції), їх підготовки до продажу незалежно від форм торгівлі та профілю підприємства (організації).

Як встановлено судом, позивач не тільки була прийнята на роботу продавцем магазину №3. але і фактично виконувала цю роботу. Тому суд приходить до висновку, що відповідачем обґрунтовано укладений з позивачем договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.

Також судом встановлено, що відповідно до наказу ТОВ «ТД Полагросервіс» від 03.08.2007 року №106 право прийняття рішення та підпису на документах, які стосуються кадрового діловодства (крім керівного складу) надано заступнику директора по роботі з персоналом ОСОБА_6 (а.с.42).

При цьому суд бере до уваги, що вказаний наказ не суперечить статуту ТОВ «ТД Полагросервіс» та виданий в межах повноваження директора.

Оскільки даним наказом надано право заступнику директора підписувати документи, що належать до внутрішнього діловодства підприємства, суд вважає необґрунтованим посилання позивача та її представника на те, що ОСОБА_6 не уповноважена на представництво інтересів підприємства довіреністю.

Щодо такої підстави позову ОСОБА_1 як не укладення договору про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до ст.135-2 КЗпП України передбачено, що при спільному виконанні працівниками окремих видів робіт, зв'язаних із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей, коли неможливо розмежувати матеріальну відповідальність кожного працівника і укласти з ним договір про повну матеріальну відповідальність, може запроваджуватися колективна ( бригадна) матеріальна відповідальність.

Колективна ( бригадна) матеріальна відповідальність установлюється власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації. Письмовий договір про колективну ( бригадну) матеріальну відповідальність укладається між підприємством, установою, організацією і всіма членами колективу (бригади).

Перелік робіт, при виконанні яких може запроваджуватися колективна ( бригадна) матеріальна відповідальність, умови її застосування, а також типовий договір про колективну ( бригадну) матеріальну відповідальність розробляються за участю профспілкових об'єднань України та затверджуються Міністерством праці України.

З наведеної норми закону вбачається, що запровадження колективної (бригадної) форми відповідальності працівників є правом, а не обовязком адміністрації підприємства.

Крім того, така форма відповідальності запроваджується при спільному виконанні працівниками робіт.

Як встановлено судом, позивач спільно з іншим продавцем ОСОБА_7 спільно будь-яких робіт не виконували. При цьому кожна з них за встановленим графіком виконувала свою роботу самостійно.

Тому суд вважає цілком обґрунтованим укладення відповідачем з обома продавцями магазину договорів про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, а не договору про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність.

Також суд вважає, що відсутні підстави для запровадження бригадної відповідальності, оскільки до складу бригади позивач не входила.

Праця декількох осіб на одному підприємстві не надає підстав вважати, що вони є бригадою, оскільки ст. 252-6 КЗпП України передбачено порядок формування колективу бригади. Зокрема, передбачено, що зарахування в бригаду нових працівників провадиться за згодою колективу бригади.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Крім того, суд бере до уваги, що позивач звернулась до суду за захистом трудового права, яке на її думку було порушено укладенням оскаржуваного договору 22.10.2007 року, з пропуском тримісячного строку, встановленого ст.233 КЗпП України, - лише 16.04.2010 року.

Тому в задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити в повному обсязі.

Понесені позивачем судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України у звязку з відмовою в задоволення позову не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 11, 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Полагросервіс» та ОСОБА_5 про визнання недійсним договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які беруть участь у справі, але були відсутні в судовому засіданні, - протягом десяти днів з дня одержання його копії.

Головуючий суддя /підпис/ ОСОБА_8

02.12.2010