Кіровський районний суд м.Дніпропетровська
Справа №2-725/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2010 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Бабка Г.Г.

за участю позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири. В обґрунтування позову, неодноразово уточнюючи позовні вимоги, остаточно зазначили, що 29.06.2008 року власниками квартири АДРЕСА_1 було залито їх квартиру №27. Внаслідок залиття у квартирі позивачів було пошкоджено меблі, інше майно. Заподіяну матеріальну шкоду відповідачка відшкодувати в повному обсязі відмовилась. В звязку з цим, просили стягнути з останньою у рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди 2370 грн. Також зазначили, що внаслідок залиття квартири їй було заподіяно і моральну шкоду, яку вони оцінюють в 869 грн. та також просили стягнути з відповідачки.

В судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги в повному обсязі та, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, просили задовольнити її в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в попередньому судовому засіданні зазначила, що вона дійсно є власницею квартири АДРЕСА_1, не заперечувала факт залиття квартири позивачів. Разом з тим, зазначила, що останніми не надано належних доказів на підтвердження розміру заподіяної їм матеріально шкоди, а також щодо заподіяння моральної шкоди.

В судове засідання відповідачка не зявилась, про причини неявки не повідомила. Про день та час слухання справи судом повідомлялась належним чином, про що свідчить розписка останньої (а.с.44).

З урахуванням зазначеного та думки позивачів, які не заперечували проти розгляду справи у відсутності відповідачки, того факту, що остання приймала участь в ході попереднього розгляду справи та висловила свою думку стосовно заявлених до неї вимог, ніяких клопотань, у тому числі щодо надання в подальшому або витребування доказів на спростування позовних вимог, не заявляла, суд вважає за можливим розглянути справу у відсутності останньої.

Заслухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належить позивачу ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 24.06.2006 року. Вказана квартира придбана позивачем під час шлюбу з позивачкою ОСОБА_2, а тому, відповідно до ст.60 СК України, є спільною сумісною власністю останніх (а.с.45).

Як пояснила в попередньому судовому засіданні відповідачка ОСОБА_3 квартира АДРЕСА_1 належить їй особисто на праві приватної власності. Таким чином, вказаний факт у відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України є таким, що не підлягає доказуванню в ході розгляду справи.

Згідно акту від 03.07.2008 року, складеного працівниками РЕУ-4 КВ ЖРЕП Кіровського району м.Дніпропетровська, зафіксовано факт залиття та пошкоджень квартири АДРЕСА_3, що мало місце 29.06.2008 року. Причиною залиття встановлено розрив гайки від шлангу на зливний бачок в квартирі АДРЕСА_1 (а.с.6).

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - власник) - фізична або

юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку.

Відповідно до п.п.8,9 ч.2 ст.20 вказаного Закону останній зобовязаний дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг; своєчасно проводити підготовку жилого будинку, помешкання (в якому він проживає або яке належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням

фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які

вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З урахуванням зазначених вище обставин та положень закону, суд приходить до висновку, що позивачами доведено факт залиття належної їм квартири та заподіяння внаслідок, чого матеріальної шкоди з вини відповідачки ОСОБА_3, яка, як власник квартири, повинна була забезпечити належний технічний стан внутрішньо квартирного обладнання.

Разом з тим, при визначені розміру матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідачки, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки позивачами не надано належних доказів заподіяння матеріальної шкоди в розмірі 2370 грн.

Так, як вбачається з наданого позивачами чеку №192268 від 28.10.2009 року, останніми було витрачено 398 грн. 88 коп. на придбання шпалер, а згідно рахунку №12 від 05.07.2008 року 267 грн. 96 коп. на придбання плітки для стелі (а.с.30,42).

Як зазначили позивачі в позовній заяві їм частково було відшкодовано витрачену на придбання плітки для стелі суму та залишок заборгованості складає 220 грн.

Таким чином, суд вважає, що з відповідачки на користь позивачів слід стягнути заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 618 грн. 88 коп., яка підтверджено наданими позивачами доказами.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди слід відмовити, оскільки вони не підтверджені належними доказами.

Так, згідно акту від 03.07.2008 року про залиття вбачається, що внаслідок залиття були пошкоджені шафа навісна, шафа плательна, трельяж, які підлягають ремонту.

Разом з тим, позивачами не надано жодних доказів щодо вартості пошкодженого майна, вартості відновлювального ремонту, а лише надано квитанції про придбання нової меблі, які не відображають дійсної вартості заподіяної шкоди та в звязку з цим не можуть бути належними доказами по справі та прийняті до уваги судом при ухваленні рішення по справі.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її права і така шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не повязана з розміром цього відшкодування.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправо-мірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру.

Суд вважає, що в результаті залиття квартири позивачам було заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в моральних та психічних переживаннях, повязаних з пошкодженням належного їй майна, вишукуванням додаткового часу і додаткових психічних та фізичних зусиль для проведення ремонту, підготовки та подачі до суду необхідних документів з метою відшкодування завданої матеріальної шкоди, яку відповідачка відмовилась відшкодовувати в добровільному порядку.

Таким чином, враховуючи вказані обставини, ступінь та тривалість моральних страждань, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 300 грн.

Крім того, з відповідачки у відповідності до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 8 грн. 50 коп., на користь позивачки ОСОБА_4 сплачений останньою при подачі позовної заяви судовий збір в сумі 51 грн. та на користь позивача ОСОБА_1 сплачені останнім при подачі позовної заяви витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.

В іншій частині позовних вимог позивачу необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.23,1166,1167 ЦК України, ст.ст.1,20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст.10,11,58-61,79,88,169,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири - задовольнити частково.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 618 грн. 88 коп., у рахунок відшкодування моральної шкоди 300 грн.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 8 грн. 50 коп., на користь позивачки ОСОБА_4 сплачений останньою при подачі позовної заяви судовий збір в сумі 51 грн. та на користь позивача ОСОБА_1 сплачені останнім при подачі позовної заяви витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подачі протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження апеляційної скарги.

Суддя С.Ю.Казак