Полонський районний суд Хмельницької області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 травня 2010 року

Полонський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді Горщар А.Г.

при секретарі Салюк Т.М.

з участю сторін, їх представників ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третіх осіб виконавчого комітету Полонської міської ради, Полонської житлово-експлуатаційної контори про приведення самовільного переобладнання приміщення до попереднього стану, про захист честі, гідності, стягнення моральної шкоди,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив зобовязати ОСОБА_4 привести своє жиле приміщення до попереднього стану, який існував до самовільного улаштування нею санвузла (туалету), стягнути завдану йому внаслідок таких дій моральну шкоду в сумі 2000 грн., а також визнати недостовірними та такими що принижують його честь, гідність відомості розповсюджені відповідачкою, у службовому кабінеті міського голови про те, що він купив медалі і не приймав участі у Великій Вітчизняній війні і у звязку з цим стягнути з ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 8000 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 вказував, що відповідачка проживає разом з ним в одному жилому будинку, квартира якої знаходиться поверхом вище. В квітні 2009 року він дізнався, що ОСОБА_4 встановила у своєму житлі туалет, який розміщався над його кухнею, а каналізаційну трубу вивела через стіну будинку яку вкопала в землю біля його веранди. З приводу самовільного встановлення відповідачкою санвузла він звернувся до міської влади, службові особи якої провели відповідні обстеження та заборонили для ОСОБА_4 влаштовувати санвузол у її квартирі і провести його демонтаж. Цими діями йому були створені значні незручності в повсякденному житті та заподіяна моральна шкода.

Крім цього 25 травня 2009 року в службовому кабінету міського голови м. Полонного відповідачка поширила про нього відомості, що він купив медалі, а на війні не воював, що є приниженням його честі і гідності, цим самим завдана моральна шкода.

В судовому засіданні ОСОБА_3 позов зменшив, зняв вимогу про необхідність приведення жилого приміщення ОСОБА_4 в попередній стан, а решту вимог підтримав та підтвердив наявність обставин викладених ним у позові.

ОСОБА_4 позов не визнала, пояснила, що вона дійсно намагалась влаштувати в своїй квартирі туалет, однак виконавши деякі роботи, потім на вимогу службових осіб виконавчого комітету Полонської міської ради припинила встановлювати санвузол, тому ніяких для позивача незручностей та шкоди цим не завдано. Також заперечила, що вона в кабінеті міського голови висловлювала вказані відомості.

Представники міської ради та Полонського ЖЕК пояснили, що відповідачці було заборонено влаштовувати у квартирі туалет, а на даний час працівники ЖЕК виконали відповідні роботи по заміні труби водовідведення, тому для позивача ніяких незручностей не існує.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає позов слід задовольнити частково.

Судом установлено, що позивач являється ветераном Великої Вітчизняної війни, за що нагороджений орденом і медалями. 25.05.2009 року відповідачка у службовому кабінеті міського голови ОСОБА_5, в присутності останнього та його заступника ОСОБА_6 поширила відомості, що ОСОБА_3 купив медалі.

Вказана обставина стверджується наступними доказами.

Поясненнями позивача, показаннями свідка ОСОБА_7 котрі підтвердили наявність факту висловлювань ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_3 на війні не воював, а медалі купив.

Показаннями свідка ОСОБА_5, який пояснив, що при ньому відповідача говорила про купівлю позивачем медалей.

Показаннями свідка ОСОБА_6, котрий підтвердив, що він був присутній у кабінеті міського голови, де під час суперечки хтось із присутніх говорив про купівлю медалей.

Таким чином сукупність наведених доказів дає підстави суду дійти висновку, що позивачка в кабінеті міського голови у його присутності та присутності заступника міського голови поширила відомості про те, що ОСОБА_8 купив медалі.

В суді не доведено, що ОСОБА_4 при цьому також говорила слова, що позивач не воював на війні.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_3 за участь у війні нагоджувався медалями, а тому суд розцінює, що поширення відносно нього відповідачкою висловлювань про купівлю медалей, є недостовірними відомостями, та такими що принижують його честь і гідність, чим здійснено порушення особистих немайнових прав позивача.

Відповідно до статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації, яке здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Згідно до ст. 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано зокрема моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Частина 2 статті 23 ЦК України визначає, що моральна шкода полягає також у приниженні честі, гідності фізичної особи.

Таким чином суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 поширивши відносно ОСОБА_3 недостовірні відомості, принизила його гідність і честь, тому на підставі зазначених вище норм ЦК зобовязана відшкодувати йому моральну шкоду.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд визначає з урахуванням характеру правопорушення, глибини душевних страждань, яких зазнав позивач, виходячи при цьому із засад справедливості, добросовісності, розумності та співмірності із заподіяною шкодою.

На думку суду запропоновані позивачем способи спростування недостовірних відомостей шляхом опублікування резолютивної частини рішення у місцевій газеті та покладення обовязку на ОСОБА_4 вибачитись за нанесену образу не можуть бути задоволені.

Суд не вправі зобов'язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК України .

Опублікування резолютивної частині рішення у газеті не є наближеним, або адекватним способом поширення недостовірної інформації, тому на думку суду він не може бути прийнятним.

В ході судового розгляду не здобуто доказів, про те, що внаслідок намагання ОСОБА_4 влаштувати у квартирі туалет, цим самим для позивача заподіяна моральна шкода, тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Керуючись наведеним ст. 10,70, ч.3 ст. 209, ст. 212-215 ЦПК України суд,-

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати недостовірними та такими, що порочать гідність, честь ОСОБА_3 відомості поширені ОСОБА_4 25 травня 2009 року у службовому кабінеті міського голови м. Полонного ОСОБА_5 про те, що позивач купив медалі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 800 грн. моральної шкоди завданої внаслідок приниження його честі та гідності, а також судові витрати: 75 грн. збору з інформаційно-технічного забезпечення, 600 грн. за надання правової допомоги.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 34 грн. судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Хмельницької області шляхом подачі до суду першої інстанції заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з моменту його проголошення, та апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий ________________