Справа №22-ц-4788 Суддя-доповідач - Білецький
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Білецького О.М.,

суддів - Кононенко О.Ю., Семеній Л.І.,

з участю секретаря судового засідання - Федини Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 01 листопада 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 01 листопада 2010 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 30000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповноту зясування обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам і порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Вважає, що суд безпідставно відмовив у дослідженні копій з матеріалів кримінальної справи, які свідчать про те, що він повністю відшкодував завдану злочином як майнову так і моральну шкоду, а тому у кримінальній справі ОСОБА_2 не бажала заявляти цивільний позов та вказувала, що жодних претензій до нього у майбутньому не матиме.

Вказує, що висновки суду про погіршення стану здоровя позивачки та її потребу у додаткових зусиллях для відновлення звичного способу життя не відповідають зібраним доказам.

Заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_1, дослідивши матеріали цивільної справи, кримінальної справи №1-343/07 і перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з досліджених апеляційним судом матеріалів, 28 вересня 2007 року близько 7-ої години по вул.Роменській у с.Перекопівка Роменського району, керуючи автомобілем ВАЗ-21093, реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_1 у порушення вимог п.2.3, п.11.2, п.11.3, п.12.1 Правил дорожнього руху України, відволікся, втратив контроль над транспортним засобом і виїхав на зустрічну смугу та ліве узбіччя, внаслідок чого автомобіль злетів у кювет, зіткнувся з деревом та перекинувся.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка знаходилась на задньому пасажирському сидінні, від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці пригоди.

Вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21 грудня 2007 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні за вказаних обставин злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України його звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 є матірю загиблої ОСОБА_5 і по кримінальній справі була визнана потерпілою. Цивільний позов нею у кримінальній справі не заявлявся.

За таких обставин, правильно і з достатньою повнотою встановлених на підставі належним чином досліджених доказів, місцевий суд дійшов обгрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог на підставі ст.ст.23, 1167, 1187, 1193 ЦК України.

Так, відповідно до п.11 ст.32, ст.49 КПК України у справах про злочини, внаслідок яких сталась смерть потерпілого, право на відшкодування шкоди, у тому числі моральної, мають його близькі родичі, зокрема і батьки загиблої.

ОСОБА_1 також визнав свою вину та не заперечує факту завдання внаслідок цього немайнових втрат її матері позивачу по даній справі.

Смерть близької людини, безумовно, завдала ОСОБА_2 моральних страждань, негативно вплинула на її звичайний спосіб життя та стан здоровя і вимагає від неї додаткових зусиль для їх відновлення.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд керувався принципами виваженості, розумності і справедливості та належним чином врахував характер скоєного, ступінь вини даного відповідача, його майнове і сімейне становище, глибину страждань позивачки та інші обставини справи, у тому числі ті, на які посилався ОСОБА_1 часткове відшкодування ним потерпілій під час досудового слідства майнової шкоди та недоведеності причинного звязку між його діями і погіршенням на даний час стану здоровя позивачки.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо відшкодування ним моральної шкоди та відмову позивачки від її стягнення спростовуються дослідженими апеляційним судом матеріалами кримінальної справи: протоколами допиту потерпілої та її заявами (а.с.101-108) з яких вбачається, що відповідач відшкодував ОСОБА_2 лише майнову шкоду.

У встановленій законом формі відмова від позову про стягнення немайнової шкоди потерпілою також не заявлялась і судом не приймалась, а саме її небажання на той час стягувати таку шкоду жодних обовязків на неї не покладало і не позбавляє можливості реалізувати таке право в порядку цивільного судочинства.

Отже, всупереч вимогам ст.60 ЦПК України, відповідачем ОСОБА_1 не доведено повного або часткового відшкодування ним моральної шкоди Доказів відшкодування відповідачем ОСОБА_2 моральної шкоди ОСОБА_2 .

Таким чином, рішення суду першої інстанції постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, є законним і обґрунтованим, а тому підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 01 листопада 2010 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: