АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
категорія відшкодування шкоди Доповідач - Пономаренко Ю.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2010 року

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого- Кукліної Н.О.,

суддів Черкасова В.В.,Пономаренко Ю.А.

при секретарі Каплоух Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м.Харкова від 26 серпня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, Головного управління Державного казначейства України у Харківській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої невжиттям заходів забезпечення позову,-

ВСТАНОВИЛА:

04 січня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції кошти матеріальної шкоди, завданої невжиттям заходів забезпечення позову в сумі 53117,94 грн., кошти, які мають компенсаційний характер та кошти, що мають компенсаційний характер за моральну шкоду в розмірі 17000 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що неправомірні дії та неправомірне невиконання ухвали суду про вжиття заходів забезпечення позову зробили неможливим виконання судового рішення.

При цьому позивач вказує, що зазнав моральної шкоди, яка полягає в глибокому відчутті несправедливості, викликаному тим фактом, що протягом більше ніж два роки, всупереч остаточному і такому, що дає право на примусове виконання, судовому рішенню позивач не отримав реального захисту своїх прав.

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 26 серпня 2010 року у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, посилаючись на ті обставини, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, а саме: розглянув не всі позовні вимоги, неповно зясував обставини, що мають значення для вирішення справи.

Вислухавши думку учасників процесу, перевіривши матеріали справи, судова колегія знаходить, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Матеріали справи містять дані про те, 28.11.2007 р. в провадження ОСОБА_2 відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції надійшла ухвала Київського районного суду м.Харкова видана 28.11.2007 р. Київським районним судом м.Харкова про накладення заборони на відчуження майна ТОВ «Аероміст-Харків» на суму 53117, 94 грн.

03.12.2007р. дана ухвала була передана на виконання державному виконавцю відділу, та на підставі ст.ст.18, 24 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем відділу 03.12.2007 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій було накладено заборону на відчуження майна ТОВ «Аероміст-Харків» на суму 53117,94 грн. копії якої направлено на виконання до КП «ХМБТІ» та УДАЇ ГУ УМВС України в Харківській області та сторонам виконавчого провадження. Заявник ОСОБА_1 постанову про відкриття виконавчою провадження отримав особисто 05.12.2007 р.

В провадження ОСОБА_2 відділу ДВС Харківського міського управління юстиції з жовтня 2007 року було відкрито зведене виконавче провадження по виконанню судових рішень про стягнення з ТОВ «Аероміст-Харків» заборгованості на користь держави, фізичних та юридичних осіб.

03.12.2007 р. державним виконавцем на підставі ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про приєднання зазначеного виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам та до суду.

10.12.2007 р. у зв'язку з виконанням ухвала Київського районного суду м.Харкова виданої 28.11.2007 р. про накладення заборони на відчуження майна ТОВ «Аероміст-Харків» на суму 53117,94 грн. відповідно п.8 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, копії якої були направлені сторонам виконавчого провадження.

В подальшому перевіркою виконавчого провадження начальником ОСОБА_2 ВДВС ХМУЮ було встановлено, що при відкритті виконавчого провадження державним виконавцем відділу ОСОБА_3 було допущено порушення чинного законодавства, постановою начальника відділу від 03.03.2008 р. постанова про відкриття виконавчого провадження по виконанню ухвали Київського районного суду м.Харкова виданої 28.11.2007 р. про накладення заборони на відчуження майна ТОВ «Аероміст-Харків» на суму 53117,94 грн. була скасована, державного виконавця Камінську М.І. було зобов'язано винести постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження по виконані ухвали Київського районного суду м. Харкова №2-939/07/14 виданої 28.11.2007 р. про накладення заборони на відчуження майна ТОВ «Аероміст-Харків» на суму 53117, 94 грн.

03.03.2008 р. державним виконавцем Камінською М.І. було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження по виконанню ухвали Київського районного суду м.Харкова виданої 28.11.2007 року про накладення заборони на відчуження майна ТОВ «Аероміст-Харків» на суму 53117, 94 грн.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 20.05.2008р. дії ОСОБА_2 відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції з виконання ухвали Київського районного суду м.Харкова від 28.11.2008 р. про забезпечення позову ОСОБА_1 визнані неправомірними та зобовязано провести виконавчі дії з виконання зазначеної ухвали.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що не підлягає відшкодуванню матеріальна шкода, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст.86 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що збитки, заподіяні державним виконавцем громадянам при здійсненні виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом.

Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової особи або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, при вирішенні спору про відшкодування матеріальної шкоди обовязковому зясуванню підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Таким чином, доказуванню у справах про відшкодування збитків, завданих державним виконавцем, підлягають факти неправомірних дій(бездіяльності) державного виконавця при виконанні вимог виконавчого документа, виникнення шкоди, причинного звязку між неправомірними діями(бездіяльністю) державного виконавця та виникнення шкоди, вини.

За ч.2 ст.22 ЦК України збитками є: витрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права(реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене(упущена вигода).

Позивач не виконав вимоги ст.60 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, оскільки не надав суду доказів того, що позивачу було спричинено матеріальну шкоду, у звязку з чим суд обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог. Доказів того, що неправомірними діями та бездіяльністю ОСОБА_2 ВДВС ХМУЮ позивачу завдано шкоди, матеріали справи не містять. Не надано таких доказів і суду апеляційної інстанції.

Суд, при ухваленні рішення обґрунтовано виходив з того, що позивачем не доведено, що заподіяна йому моральна шкода в розмірі 17000 грн. стала наслідком невжиття відповідачем заходів забезпечення позову. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди враховуються вимоги справедливості і розумності. Позивач зазначає, що його душевні страждання спричинені йому внаслідок невжиття протягом більш ніж двох років заходів забезпечення позову, та не вказує в чому саме вони полягають.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань, а також інших негативних явиш, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач не надав суду доказів чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, за яких обставин вони заподіяні, та якими доказами це підтверджується, а також інші обставини, що мають значення для вирішення цієї вимоги.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права

При такому положенні судова колегія вважає, що суд повно та всебічно дослідив усі обставини по справі, дав їм належну оцінку і постановив законне та обґрунтоване рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального закону.

Інші доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, п.1ч.1ст. 307, 308, п.1 ч.1 313, 314, 315, 317,319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 26 серпня 2010 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом 20 днів з дня проголошення.

Головуючий -

Судді -