Справа 2-200/10
Номер провадження 2-200/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.10 року. Рахівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді - Бліщ О.Б.

при секретарі - Вербещук В.А.

з участю: позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_3

ОСОБА_4

про

усунення перешкод у користуванні земельної ділянки та стягнення шкоди

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та стягнення шкоди, зазначивши, що рішенням Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області № 739 від 4 липня 2008 року «Про розгляд звернення ОСОБА_1» погоджено виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_1, мешканці АДРЕСА_1, для обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель без погодження межі з суміжним землекористувачем ОСОБА_3, мешканцем АДРЕСА_2. При проведенні позивачкою, в травні 2009 року, робіт по заміні огорожі на власній земельній ділянці у межі між її дворогосподарством та дворгосподарством відповідачів, при цьому не порушивши старої огорожі, ОСОБА_4 самовільно повитягувала з бетону металеві кілки. Така ситуація повторилася і в липні 2009 року, зокрема відповідачі відпиляли бензопилою прогони, встановленої позивачкою, дерев'яної огорожі, мотивуючи тим, що огорожа повинна бути з сітки, а не дощата. За таких обставин, неправомірними діями відповідачів, позивачці заподіяно матеріальну шкоду на суму 640 гривень. Також позивачці, ОСОБА_1 завдано моральної шкоди, яка виразилася в тому, що вона зазнала психологічних, моральних та душевних страждань і, як наслідок, сталося істотне порушення її життєвих зв'язків та ду шевного спокою, так як до цього часу вона не може відновити огорожу, будучи пенсіонеркою змушена звертатися в різні інстанції за своїм захистом і завдану їй моральну шкоду оцінює в розмірі 1700 гривень. На підставі викладеного просила винести судове рішення, за яким захистити її право приватної власності на землю, шляхом заборони ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії особисто або через третіх осіб щодо знищення огорожі між дворогсподарством АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, стягнути з відповідачів 640 гривень матеріальної шкоди, 1700 гривень моральної шкоди та судові витрати, які складаються із 81 гривні судового збору, 120 гривень витрат на ІТЗ розгляду справи в суді та 2500 гривень оплати послуг адвоката.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, на задоволенні позову наполягають.

Відповідачка, ОСОБА_4, яка водночас представляє, згідно довіреності серії НОМЕР_1 від 14.01.2009 року, інтереси відповідача ОСОБА_3, в судове засідання не з'явилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, про що свідчать розписки про вручення їм судових повісток та повідомлень про вручення поштових відправлень. Разом з цим ОСОБА_4 подала до суду заяву про відкладення справи розглядом на інший термін у зв'язку із тим, що вона знаходиться на амбулаторному лікуванні у Рахівській районній лікарні, при цьому, як доказ представила довідку медичного закладу, яку суд не може взяти до уваги, як належний доказ, оскільки в ній не зазначено реєстраційний номер, кутовий штамп вихідної реєстрації документа та не затверджена підписом і гербовою печаткою керівника медичного закладу. Крім того, ОСОБА_4 за період розгляду справи неодноразово заявляла клопотання про відкладення справи розглядом, здебільшого з причин зайнятості її адвоката Малежик, а також його хвороби, при цьому не подавши угоди про надання правової допомоги. Однак суд з метою встановлення об'єктивної істини у справі неодноразово йшов на уступки відповідачам, відкладаючи розгляд справи. Остання причина, на думку суду, не являється поважною та підставною для відкладення справи розглядом на інший термін, а тому суд визнає її неповажною. Окрім цього у відповідності до положень ст. 38 ЦПК України сторона, третя особа, особа, яка відповідно до закону захищає права, свободи чи інтереси інших осіб, а також заявники та інші заінтересовані особи в справах окремого провадження (крім справ про усиновлення) можуть брати участь у цивільній справі особисто або через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника. Суд не позбавив можливості відповідачів взяти особисто участь у судових засіданнях або доручити представництво свої інтересів третім особам, а тому суд вважає, що процесуальні права відповідачів, в тому числі, право на судовий захист особисто або через свого представника, судом не порушено, а відповідачі ним не скористались у порядку та формі, передбаченими чинним законодавством.

У запереченні на позовну заяву поданому 27.11.2009 року, відповідачка ОСОБА_4 і, як представник за дорученням в інтересах ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала, вказавши, що дійсно позивачка у травні 2009 року проводила заміну огорожі між їхніми будинковолодіннями. При цьому в порушення технічної документації (реєстраційний № 16 від 07.12.2006 року) лише на участку між їхніми жилими надвірними кухнями позивачка спорудила дерев'яно-дощату огорожу замість сіткової. Позивачка грубо порушила будівництво своєї літньої кухні та встановлення дерев'яно - дощатої огорожі, які утримують вологість і сприяють руйнуванню «кирпічної» стінки їхньої жилої надвірної кухні, що породжують плісень на стінах, меблях. Крім того, огорожа змащена легко займаючою рідиною і в будь-який момент можлива пожежа, а також вона споруджена з таким розрахунком висоти, щоб сніг з крівлі літньої кухні позивачки, ОСОБА_1 падав на маленьку крівлю цієї дерев'яно- дощатої огорожі і збільшував кут падіння дальше під «кирпічну» стінку їхньої надвірної кухні. Саме тому відповідачі не визнають позов, а вважають, що огорожа повинна бути споруджена із сітки. Також вказують, що будь- яких інших дій вони не вчиняли, а тому доводи щодо спричинення позивачці моральної та матеріальної шкоди є надуманими і необгрунтованими. З огляду на викладене просила у задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

Будучи допитаною в судовому засіданні 26.01.2010 року ОСОБА_4 як відповідач та, водночас представник відповідача ОСОБА_3 підтримала висловлену в запереченні позицію та просила в позові відмовити.

Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та стягнення шкоди підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ході судового дослідження встановлено, що сторони у справі - сусідні землекористувачі, земельні ділянки яких межують між собою. Позивачка ОСОБА_1 є власником земельної ділянки по АДРЕСА_1 і на яку рішенням 21 сесії 5 скликання № 739 від 4 липня 2008 року їй надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на дану земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель без погодження межі з суміжним землекористувачем ОСОБА_3. Відповідач ОСОБА_3 є власником сусідньої земельної по АДРЕСА_2.

У відповідності до ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь - яких перешкод його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків.

Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Суд вважає доведеним факт створення відповідачами перешкод позивачці у користуванні земельною ділянкою, що й підтверджується матеріалами справи, зокрема, актом обстеження матеріально-побутових умов від 18.07.2009 року, актом від 22.05.2009 року, актом від 24.06. 2008 року, актом від 05.06.2009 року, актом від 18.07.2009 року та актом обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_1 від 15.05.2009 року, із яких слідує, що під час проведення позивачкою, в травні 2009 року та в липні 2009 року робіт по заміні огорожі власної земельної ділянки по межі між її дворогосподарством та дворогосподарством відповідачів, останні самовільно повитягували з бетону металеві кілки, відпиляли бензопилою прогони дерев'яної огорожі.

Єдиною підставою створення таких перешкод, на переконання відповідачів, є порушення позивачкою вимог технічної документації № 16 від 07.12.2006 року, зокрема спорудження нею дерев'яно - дощатої огорожі, натомість така має бути встановлена із металевої сітки. Також встановлена дерев'яна огорожа утримує вологість і сприяє руйнуванню цегляної стінки надвірної кухні відповідачів, що породжують плісень на стінах та меблях.

Однак, з такими доводами відповідачів суд не погоджується, оскільки судом не встановлено істотного порушення будівельних норм, порушень прав інших осіб або загрозу суспільним інтересам при встановленні позивачкою, ОСОБА_1 дерев'яно-дощатої огорожі. Згідно п.28 Постанови КМУ № 1104 від ЗО вересня 2009 року дозвіл на улаштування огорожі на приватних земельних ділянках не потрібно. Також відповідачами не доведено факт спричинення незручностей саме встановленням дерев'яної огорожі, оскільки причини виникнення плісені в будівлі надвірної кухні відповідачів можуть залежати й від інших факторів, незалежних від позивача.

При вирішенні позовних вимог про стягнення з відповідачів матеріальної шкоди, заподіяної пошкодженням огорожі, що розділяє території земельних ділянок позивачки і відповідачів, суд має всі підстави для їх задоволення, оскільки матеріалами справи такі обставини доведені і, в силу ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Зокрема своїми протиправними діями відповідачі заподіяли позивачці матеріальної шкоди в розмірі 640 гривень, які були витрачені на оплату робіт по відновленню, пошкодженої відповідачами, огорожі. Вказана сума шкоди стверджується розписками осіб, які проводили відновлювальні роботи ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Поряд з цим позивачкою ставиться вимога про відшкодування моральної шкоди в сумі 1700 гривень, яку суд вважає обгрунтованою, виходячи з наступного. Встановлено, що відповідачі, при встановленні позивачкою огорожі на власній земельній ділянці, самовільно повитягували з бетону металеві кілки, повідпиляли бензопилою прогони дерев'яної огорожі, яка служить межовим знаком між земельними ділянками, тим самим порушили вимоги ст.96 ЗК України та права позивачки як землекористувача, а також правила добросусідства, передбачені ст. 103 цього Кодексу. З урахуванням наведеного суд вважає, що вказаними діями відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позивачці було завдано незручностей, порушено нормальний ритм її життя, спричинено моральну шкоду.

Відповідно до ст. 23 Цивільного Кодексу України, позивачка має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, передбачених ст.95 ЗК України.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди позивачці, суд враховує характер порушеного немайнового права, виходячи із засад розумності, справедливості та виваженості, враховуючи характер та обсяг моральних страждань позивачки, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. За наведених обставин, суд вважає необхідним визначити розмір відшкодування у розмірі, визначеному позивачкою, яка є справедливою компенсацією за завдану моральну шкоду, внаслідок неправомірних дій відповідачів.

З урахуванням задоволення позову, з відповідачів, за правилами ст.88 ЦПК України, підлягають до стягненню судові витрати, понесені позивачем при поданні позову до суду і документально підтверджені, які складаються із 81 гривні судового збору, 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 2500 гривень витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст.3, 6,10, 11, 15, 16, 58, 60, 209, 212 - 215, 218, 223 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Захистити право приватної власності на землю ОСОБА_1, шляхом заборони ОСОБА_4 та ОСОБА_3, мешканцям АДРЕСА_2, вчиняти будь-які дії особисто або через третіх осіб щодо знищення огорожі між дворогосподарством АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 640 (шістсот сорок) гривень матеріальної шкоди та 1700 (одну тисячу сімсот) гривень моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 4401 (чотири тисячі чотириста одну) гривню судових витрат.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення суду і поданням після цього протягом 20 - ти днів апеляційної скарги, з подачею її до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя: О.Б.Бліщ