УХВАЛА

МЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

«*

Головуючого: Лагценка В.Д.,

суддів: Сліпченка О.І., Корзаченко І.Ф.,

при секретарі: Михайлюка М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Обухівському районі Київської області на постанову Обухівського районного суду Київської області від 07 травня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Обухівському районі Київської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії ,-

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

02 квітня 2009 року позивачка звернулася до суду із вищеназваним позовом до відповідача, який обґрунтовувала тим, що вона є дитиною війни, а тому згідно із ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» їй щомісячно, починаючи з 01.01.2006 року, повинна була виплачуватися соціальна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Оскільки відповідачем соціальна допомога у 2006 -2008 роках їй не виплачувалась , просила визнати відмову відповідача щодо виплати соціальна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком протиправною та зобов»язати його нарахувати та виплатити їй недоплачену, як дитині війни щомісячну соціальну допомогу з 2006 по березень 2009 року у сумі 4190 грн . 70 коп.

Постановою Обухвського районного суду Київської області від 07 травня 2009 року позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в Обухівському районі Київської області у невиплаті позивачці щомісячної державної соціальної допомоги в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком .

Зобов»язано відповідача провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щомісячну державну соціальну допомогу в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком починаючи з 22 травня 2008 року по 31 березня 2009 року включно відповідно до ст.6

Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з врахуванням здійснених за цей період виплат. В решті позову відмовлено.

У апеляційній скарзі апелянт просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачці в позові, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка має статус дитини війни і посилаючись на ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» вважає, що відповідачем порушено діюче законодавство оскільки їй щомісячно, починаючи з

01.01.2006року, повинна була виплачуватися соціальна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про часткове задоволення позову, з висновками якого погоджується і колегія суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", дітям війни пенсії підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Позивачка таке підвищення не отримувала, а тому звернулася з позовом до суду за захистом свого порушеного права та інтересу.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення позову з висновками якого погоджується і колегія суддів, виходячи з наступного.

Щодо підвищення пенсії дітям війни за 2006 рік, то суд першої інстанції правильно

відмовив в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Зокрема, пунктом 17 статті 77 Закону України "Про державний бюджет України на 2006 рік з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом було зупинено на 2006 рік дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Однак Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про внесенням змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" пункт 17 статті 77 виключено та статтею 110 установлено, що пільги дітям війни, передбачені абзацом сьомим статті 5 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", запроваджуються з 01 січня 2006 року, а статтею 6, - у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному КМУ за погодженням із Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. ОСОБА_2 опублікований 22 березня 2006

року, а тому набрав чинності 02 квітня 2006 року.

Тобто з 02 квітня 2006 року стаття 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" знову почала діяти. Але підвищення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, на 30% мінімальної пенсії за віком, могло здійснюватись лише за певних умов, зокрема, поетапно, за результатами виконання бюджету в першому півріччі, у порядку, визначеному КМУ за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Такі умови не настали, а тому позивачка не має права на таке підвищення у 2006

році.

Законом України від 19 грудня 2006 року № 489-У "Про державний бюджет України на 2007 рік", зокрема пунктом 12 статті 71, було зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону

України "Про соціальний захист дітей війни" та статтею 111 установлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону ^України "Про соціальний захист дітей війни" виплачується особам, які є інвалідами (крім их, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Однак Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рн/2007 визнані неконституційними положення пункту 12 статті 71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" щодо зупинення дії на 2007 рік статті 6 Закону.

Після прийняття Конституційним Судом України вказаного рішення знову почали діяти положення статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Тобто з ~=часу прийняття цього рішення у позивачки відновилось право на підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

За таких обставин право на таке підвищення у позивачки відновилось з 09.07.2007

року.

З 01.01.2008 року механізм реалізації положень ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було врегульовано шляхом внесення змін до цієї статті Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», де визначено що « дітям війни» виплачується підвищення до пенсії в розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, а саме 10% прожиткового мінімуму осіб, які втратили працездатність.

В зв'язку з цим> відповідачем позивачці з 01.01.2008 року проводилася щомісячна доплата в розмірі 47 грн. на підставі постанови КМУ від 28.05.2008 року №530 «Про деякі Питання соціального захисту окремих категорій громадян».

Статтею 58 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» був затверджений прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність з 1 січня - 470 грн., з 1 квітня - 481 грн., з 1 липня - 482 грн., з 1 жовтня - 498 грн.

Доводи відповідача про правомірність застосування постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року для визначення розміру доплати до пенсії позивачці є необгрунтованими та суперечать ч.2 ст. 19 Конституції України, згідно якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

З таким висновком погоджується і судова колегія.

Також, колегія суддів вважає, що оскільки позивачка звернувся з адміністративним позовом - 02 квітня 2009 року, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що підвищення до пенсії як дитині війни слід проводити в межах річного строку та з урахуванням позовних вимог з 22 травня 2008 року по 31 березня 2009 року включно.

Крім того, відповідно до вимог ст. 6 вищезазначеного Закону вбачається, що під час визначення розміру підвищення пенсії за основу її нарахування береться розмір мінімальної пенсії за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування". Іншого нормативно - правового акту, який би визначав цей розмір, немає.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає» щ0 ПОЛо>кення ч. З ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсій^ стРах-Вання , з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом пєршим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення роз>**Р1в пенсій, призначених згідно з цим ^Законом, розповсюджується також і на ці спірйі пРавов1Дносини, які виникли між позивачкою та відповідачем, оскільки наявність Н0РМи та відсутність іншого

мінімального розміру пенсії за віком не є підставо^? дла відм°ви в реалізації позивачкою конституційної гарантії та права на підвищення пЄ1ІС11 вих^Дячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст. 6 Закону ОСОБА_3 соціальний захист дітей війни".

Також відсутність коштів для забезпечення виії'Гіа^зазнаЧеного підвищення до пенсії позивачці не є підставою для невиконання Пенсійні*1^ Фонд°м України своїх зобов язань, 5 встановлених ст. 6 Закону України "Про соціальний захпст дітей війни .

Інших доводів, які спростовували б законні^ть * °®ґРУнтованість постановленого судом рішення апеляційна скарга в собі не містить.

При таких обставинах судом першої інстзТ511*1 повно і всебічно з ясовані всі обставини справи, доказам дана належна право^3 0Ц1НКа> а постановлене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального пРава ПіДстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304-1, 307, 308 ЦПК Укр?аши колегія суддів,

УХВАЛ ^ЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного с??ондУ ^кРаїни в Обухівському районі Київської області - відхилити.

Постанову Обухівського районного суду Кіі^'ВСЬК01 °^ласті від 7 травня 2009 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набуває ^ІИНН0СТ' 3 моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді