Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2010 року Рівненський міський суд

під головуванням судді - Ковальова І.М.

при секретарі - Мізера А. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне під час попереднього розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,-

встановив :

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги повністю підтримала, просить суд їх задоволити, визнати за нею 1/2 частку у праві спільної сумісної власності у квартирі №4 9 в будинку №36 по вулиці Соборній в м.Рівне.

В судовому засіданні відповідач заявлені позовні вимоги повністю визнав, не заперечив проти їх задоволення та прийняття рішення під час попереднього розгляду справи.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 23 вересня 2010 року встановлено, що ОСОБА_1, 31 серпня 197 6 року народження проживає однією сім»єю без шлюбу з ОСОБА_2, 21 жовтня 198 0 року народження, починаючи з 18 жовтня 2004 року.

За час спільного сумісного проживання 03 березня 2008 року сторонами по справі було спільно придбано трьох кімнатну квартиру, яка складається з трьох жилих кімнат, жилою площею 39,9 кв.м., загальною площею 54,5 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1.

Дана обставина стверджується дослідженим в судовому засіданні договором купівлі-продажу квартири №4 9 в будинку №3 6 по вулиці Соборній в м.Рівне від 03 березня 2008 року.

При оформленні договору купівлі-продажу, сторонами власником цілої квартири було записано відповідача по справі - ОСОБА_2

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Якщо майно придбане, коли жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними то реєстрація права власності лише на імя одного із подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя. Оскільки квартира №4 9 в будинку №36 по вулиці Соборній в м.Рівне була придбана під час шлюбу, то незалежно від того, що її власником зареєстровано ОСОБА_2, вона є спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до ст.7 4 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Відповідно до ч.2 ст.7 4 Сімейного Кодексу України, право на майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюється положення глави 8 Сімейного Кодексу України (Право спільної сумісної власності подружжя).

Отже, рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 23 вересня 2010 року на день розгляду даної справи є чинним, тому обставини які встановлені ним не підлягають доказуванню.

Тому, квартира АДРЕСА_2 є спільною сумісною власністю сторін по справі.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч.2 ст.370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження, є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення, оскільки судом не встановлено, що між сторонами по справі досягнуто домовленості про нерівність часток у праві спільної сумісної власності на квартиру, а тому вони є рівними.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,60,88,212,213, 215,294 ЦПК України, ст.ст.328,37 0 ЦК України, ст.ст.60,74 суд,-

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 1/2 частку у праві спільної сумісної власності у квартирі №4 9 в будинку №3 6 по вулиці Соборній в м.Рівне.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: