АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2а-81/10Головуючий у 1-й інстанції Свачій І.М.
Провадження № 22ц-1528/10 Доповідач - Кузьма Р.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2010 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Кузьми Р.М.

суддів - Ходоровський М. В., Бахметова В. Х.,

при секретарі - Любчик Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в М.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в М.Тернополі на постанову Тернопільського міськрайонного суду від 26 лютого 2010 року в справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в М.Тернополі про визнання дій неправомірними та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1А, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до УПФ в м.Тернополі, в якому просять визнати дії відповідача неправомірними, стягнути з відповідача на її користь недоплаченої щомісячної соціальної державної допомоги, як дитині війни та зобов'язати УПФ в М.Тернополі здійснити нарахування їм щомісячної державної соціальної допомоги, відповідно до Закону України " Про соціальний захист дітей війни".

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 26 лютого 2010 року позов задоволено частково.

Зобов'язано УПФ в м. Тернополі здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1А, ОСОБА_2 підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 04 лютого 2009 року по 21 жовтня 2009 року із врахуванням виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі УПФ просить постанову суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши за матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд керувався тим, що УПФ як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинно було діяти відповідно до вимог ст. 6 ЗУ №2195-ІУ і здійснити позивачу відповідні нарахування, але в порушення вимог указаної статті таких нарахувань не проводило, чим і допустило протиправну бездіяльність.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідають вимогам чинного законодавства і грунтується на матеріалах справи.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачі ОСОБА_1А, ОСОБА_2 отримали пенсію за віком та належить до категорії громадян, яким встановлено статус дитини війни.

В Законі України " Про Державний бюджет на 2009 рік" редакцією ст. 6 Закону України " Про соціальний захист дітей війни" не викладено в новій редакції.

При нарахуванні соціальної допомоги дітям війни, починаючи із 1 січня 2009 року і по січень 2010 року включно відповідач керувався Постановою Кабінету Міністрів України № 530 від 28 травня 2008 року " Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", якою зменшено розміри соціальної допомоги дітям війни в порівнянні із Законом України "Про соціальний захист дітей війни".

Отже, виходячи з приписі ч.2 ст.152 Конституції України та дати ухвалення рішення Конституційним Судом України, відповідач управління Пенсійного фонду України в М.Тернопіль повинен був нарахувати та виплачувати позивачам підвищення до пенсії, передбачене ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з 09.07.2007 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності пункту 12 ст.71 Закону України "Про державний бюджет України" ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню.

Відповідно до п.п. 41 розділу 2 Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 27.12.2007 року, текст статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" викладено в наступній редакції: "Дітям війни, (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отриманні підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів".

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за №30-рп/ 2008 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є некоституційним) положення п.п. 41 розділу 2 Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення КСУ рішення про їх неконституційність. Разом із цим на підставі вимог ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Однак, суд, вважає, що, оскільки в 2008-2009-2010 роках Верховна ОСОБА_3 не уповноважувала Кабінет Міністрів України зменшувати розміри соціальної допомоги дітям війни, передбачені ст.6 Закону України " Про соціальний захист дітей війни" пенсій, ця постанова не може прийматися судом до уваги при визначені права позивача на отримання розміру соціальної допомоги, як дитина війни.

З 01 січня 2008 року позивачам було нараховано та виплачується зазначене підвищення відповідно до ст. 6 Закону України " Про соціальний захист дітей війни" в редакції від 01.01.2008 року, з урахуванням п.п. 41 розділу 2 Закону України " Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України"

За вказаних обставин та враховуючи, що позивачі пропустили строк для звернення до суду, суд обгрунтовано прийшов до висновку, що позивачам з 26 лютого 2009 року по 21 жовтня 2009 року повинна була нараховуватись підвищена пенсія, яка передбачена для дітей війни. Відмова в такому нарахуванні та виплаті є протиправною бездіяльністю УПФ.

Доводи апелянта щодо правомірності своїх дій із посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни на увагу не заслуговують, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом цього спору.

Проблеми надання бюджетних коштів УПФ для виконання покладених на нього обов»язків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом не розглядались.

Постанова суду відповідає вимогам чинних норм матеріального і процесуального права, тому підстав для її скасування немає. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.307,308,313,315 ІХЛК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в М.Тернополі відхилити.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду від 26 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_3