Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
Справа № 2-535/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2010 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі: головуючого судді - Башмакова Є.А.

при секретарі - Куляба Ю.А.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виділення в натурі земельної ділянки; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, треті особи - Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, Управління держкомзему у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області, про визнання правочину недійсним, поділ земельної ділянки та виділення в натурі; за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про виділення в натурі частини земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2008 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виділення в натурі земельної ділянки. В своїх позовних вимогах позивач просила суд виділити в натурі ОСОБА_1 46/100 ідеальних часток з спільної часткової власності на земельну ділянку, розміром 0,0401 га для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована на території Жовтневого району за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Севастопольська, буд.8, а також встановити, що 46/100 ідеальних часток земельної ділянки, розміром 0,401 га для обслуговування жилого будинку, господарських споруд і будівель, яка розташована на території Жовтневого району за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Севастопольська, буд.8, після виділу з спільної часткової власності в натурі становлять окремий обєкт нерухомого майна та вважати одним цілим.

Відповідач ОСОБА_2 у листопаді 2008 року звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, Дніпропетровське міське управління земельних ресурсів, в якому просив суд визнати недійсним договір про визначення часток земельної ділянки площею 0,0874 га по вул. Севастопольській, 8 в Жовтневому районі м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2007 року, укладений поміж співвласниками ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_6 та зареєстрований у реєстрі за №10146; Визнати недійсними акти про право власності ОСОБА_2 на 32/100 частини, серія ЯД №901166 від 21 листопада 2007 року, ОСОБА_4 на 46/100 частини, серія ЯД №901164 від 21 листопада 2007 року, ОСОБА_3 на 22/100 частини, серія ЯД №901165 від 21 листопада 2007 р, земельної ділянки площею 0,0837 га по вул. Севастопольській, 8 в Жовтневому районі м. Дніпропетровська; визнати недійсним договір купівлі-продажу 46/100 частини земельної ділянки площею 0,0874 га по вул. Севастопольській,8 в Жовтневому районі м. Дніпропетровська від 27 листопада 2007 року укладений поміж ОСОБА_4 та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_6 та зареєстрований у реєстрі за №11365; визнати недійсним державний акт про право власності на 46/100 частини земельної ділянки площею 0,0874 га по вул. Севастопольській,8 в Жовтневому районі м. Дніпропетровська, серія ЯД №901428 від 06 березня 2008 року; поділити земельну ділянку площею 0,0873 га по вул. Севастопольській, 8 в такому порядку: ОСОБА_2 38/100, ОСОБА_1 40/100, ОСОБА_3 22/100.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 у грудні 2008р. також звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в якому просила суд відмовити у повному обсязі у виділенні в натурі гр. ОСОБА_1 46/100 ідеальних часток зі спільної часткової власності на земельну ділянку, розміром 0,0401 га для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована на території Жовтневого району за адресою, а також у виділенні частини домоволодіння в окремий обєкт нерухомого майна; виділити в натурі ОСОБА_3 22/100 ідеальних часток зі спільної часткової власності на земельну ділянку площею 184,14 кв.м для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована на території Жовтневого району за адресою м. Дніпропетровськ, буд.8, і яка розподіляється на 113,7 кв.м, що знаходяться під будівлями, 59,5 кв.м. вільної землі, 10,9 кв.м. землі спільної власності з власниками гаражів «В», «Ж» для обслуговування свого житлового будинку.

Також до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 звернувся ОСОБА_5. У своїх позовних вимогах ОСОБА_5 зазначив, що його позовні вимоги повязані із тією ж самою земельною ділянкою, розташованим домоволодінням №8, з тими ж сторонами по справі. Зазначив також, що йому на підставі договору купівлі-продажу, який було укладено з гр.. ОСОБА_7 21.06.1996 року та посвідченому державним нотаріусом сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 за реєстром №1-2925 належить на праві приватної власності гараж шлакоблочний під літ. «В», загальною площею 17,1 кв.м., що знаходиться у дворі буд. 8 по вул. Севастопольській. Пізніше, 12.01.1998 року йому було видане реєстраційне посвідчення на гараж. Як йому стало відомо з матеріалів зустрічного позову ОСОБА_2, співвласники домоволодіння №8 по вул. Севастопольській у м. Дніпропетровську ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 09.07.2007 р. уклали договір про визначення часток у домоволодінні В результаті чого ОСОБА_4 став власником 46/100 часток домоволодіння, яка складається з певної кількості приміщень та будівель, серед яких опинився й гараж літ. «В». В наступному цю частку домоволодіння, а також відповідну частку земельної ділянки було продано ОСОБА_4 ОСОБА_1Вважаючи свої права порушеними ОСОБА_5 просив суд визнати частково недійсним договір від 09.07.2007 р. про визначення часток у натуральному вигляді у домоволодінні №8 по вул. Севастопольській у м. Дніпропетровську укладений між ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 та посвідчений приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_9, зареєстрований у реєстрі за №7139 у частині визначення розміру ідеальної частки ОСОБА_4 46/100 та у частині виділення йому в натуральному вигляді гаражу літ. «В», вартістю 5300 грн.4 застосувати наслідки визнання угоди частково недійсною: зменшити на 3/100 розмір ідеальної частки ОСОБА_4 у спільній частковій власності на домоволодіння №8 по вул. Севастопольській у м. Дніпропетровську з 46/100 до 43/100; виключити з частки ОСОБА_4 у домоволодінні №8 по вул. Севастопольській у м. Дніпропетровську у натуральному вигляді гараж літ. «В», вартістю 5300 грн; визначити, що розмір ідеальної частки ОСОБА_5 у спільній частковій власності на домоволодіння №8 по вул. Севастопольській у м. Дніпропетровську складає 3/100, визнавши, що у натуральному вигляді вона складається з гаражу літ. «В», вартістю 5300 грн.; визнати недійсним договір купівлі-продажу 46/100 частин домоволодіння №8 по вул. Севастопольській у м. Дніпропетровську, укладений 23.10.2007р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 та посвідчений приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_6 про що зроблено запис у реєстрі за №10149; визнати за ОСОБА_5 право спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,0873 га по вул. Севастопольській, 8 в Жовтневому районі м. Дніпропетровська; визнати частково недійсним договір про визначення часток земельної ділянки площею 0,0873 га по вул. Севастопольській, 8 в Жовтневому районі м. Дніпропетровська від 23.10.2007р., укладений поміж ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_6 та зареєстрований у реєстрі за №10146 у частині визначення розміру ідеальної частки ОСОБА_4 46/100; застосувати наслідки визнання угоди недійсною: зменшити на 2/100 розмір ідеальної частки ОСОБА_4 у спільній власності на земельну ділянку площею 0,0873 га по вул. Севастопольській, 8 в Жовтневому районі м. Дніпропетровська з 46/100 до 44/100; визначити, що розмір ідеальної частки ОСОБА_5 у спільній частковій власності на земельну ділянку площею 0,0873 га по вул. Севастопольській, 8 в Жовтневому районі м. Дніпропетровська складає 2/100 частин; визнати недійсним договір купівлі-продажу 46/100 частин земельної ділянки площею 0,0873 га по вул. Севастопольській, 8 в Жовтневому районі м. Дніпропетровська, укладений 27.11.2007р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_6 про що зроблено запис у реєстрі за №11365; виділити в натурі ОСОБА_5 2/100 ідеальних часток з спільної часткової власності на земельну ділянку площею 873 кв.м, розміром 17,1 кв.м. для обслуговування гаражу літ. «В», яка розташована по вул. Севастопольській, 8 в Жовтневому районі м. Дніпропетровська; встановити, що виділені ОСОБА_5 2/100 ідеальних часток з спільної часткової власності на земельну ділянку площею 837 кв.м. розміром 17,1 кв.м. для обслуговування гаражу, яка розташована по вул. Севастопольській, 8 в Жовтневому районі м. Дніпропетровська після виділу з спільної часткової власності в натурі становлять окремий обєкт нерухомого майна та вважаються одним цілим.

Ухвалою від 12 січня 2010 року суд обєднав в одне провадження з даною справою позов Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської області, про зобовязання вчинити певні дії, а саме зобовязання ОСОБА_1 знести за власний рахунок самочинно збудовані нею будівлі за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Севастопольська,8. В подальшому судом ухвалою від 24 березня 2010р. було виділено в самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 про визнання правочинів недійсними, визнання часток, виділення майна в натурі, а також були виділені в самостійне провадження позовні вимоги Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської області, про зобовязання вчинити певні дії.

В судовому засіданні представник позивачки за первісним позовом ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, підстави та докази наявні в матеріалах справи , просив первісний позов задовольнити в повному обсязі, проти задоволення зустрічних позовів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заперечував, посилаючись на їх безпідставність, просив відмовити в задоволенні позивних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Зокрема, представник позивачки пояснив, що варіанти поділу на яких наполягали відповідачі за первісним позовом є неможливими у відповідності до висновку експертизи.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 і його представник в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечували, просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, свій зустрічний позов підтримали. Підставами своїх зустрічних позовних вимог вважали порушення свого права під час підписання співвласниками домоволодіння ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 договору про визначення часток земельної ділянки від 23.10.2007р., посвідчений приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_6 та зареєстрованим у реєстрі за №10146. Зміст цієї угоди на думку ОСОБА_2 не відповідав його дійсним намірам, оскільки на такий поділ сумісної земельної ділянки сторін ОСОБА_2 згоди не давав, договір підписав внаслідок помилки, оскільки, на його думку, виділення йому 32/100 ідеальних часток у праві власності на земельну ділянку не відповідає дійсному, роками встановленому порядку користування зазначеною земельною ділянкою між співвласниками. Приватний нотаріус ОСОБА_6 не розяснила йому суть вчиненого правочину та його наслідки. Також ОСОБА_2 зазначив, що він безпосередньо користується земельною ділянкою площею 317 кв.м., що значно більше ніж 32/100 ідеальних часток. В якості доказів своїх позовних вимог ОСОБА_2 надав судові проекти поділу земельної ділянки та рішення виконавчого комітету Жовтневої районної у м.Дніпропетровську ради від 21.11.2003р. № 756, в якому зазначено, що частка домоволодіння ОСОБА_2 розташована на земельній ділянці площею 317 кв.м.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 та її представник в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечували, просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, свій зустрічний позов підтримали. Свої позовні вимоги аргументували тим, що існує спір між співвласниками з приводу зносу побудов здійснених ОСОБА_1, посилалися на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.10.2008р. по цивільній справі №2-790/08 у відповідності з яким за ОСОБА_5 було визнано право власності на гараж літ. «В» у домоволодінні по вул. Севастопольська, 8, був визнаний частково недійсним договір дарування 16/100 частин домоволодіння за адресою вул. Севастпольська, 8 у м. Дніпропетровську укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від 07.02.2002р., посвідчений приватним нотаріусом ДМНО за №629, частково недійсним договір купівлі-продажу 19/100 частин домоволодіння по вул. Севастопольська, 8 укладений між ОСОБА_11 та ОСОБА_4 06.06.2005р., посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Прокофєвою за реєстровим №1691, наполягали на виділі в натурі ОСОБА_3 113,7 кв.м. що знаходяться під будівлями, 59,5 кв.м. вільної землі та 10,9 кв.м. землі у спільної власності з власником гаражів «В» та «Ж» для обслуговування свого житлового будинку

Відповідачі за зустрічним позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до суду не зявилися, пояснень по справі не надавали, про день, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Треті особи приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та Дніпропетровське міське управління земельних ресурсів у судове засідання не зявилися, про день, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, але надали свої письмові пояснення.

Суд вважає, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами, повинні регулюватися нормами ЗК України та ЦК України та, заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлені наступні факти та правовідносини.

16.04.1992 р. ОСОБА_4 придбав у ОСОБА_12 за договором купівлі-продажу, 27/100 частини домоволодіння за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Севастопольська, 8 (а.с.).

06.06.2005р. ОСОБА_4 придбав у ОСОБА_11 за договором купівлі-продажу 19/100 частин домоволодіння за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Севастопольська, 8.

23.10.2007 року ОСОБА_13. продав ОСОБА_1. всю належну йому частину зазначеного домоволодіння, а саме 46/100 частини за договором купівлі продажу.

Право власності на 46/100 частин домоволодіння за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Севастопольська, 8 на момент розгляду справи по суті зареєстровано у КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради за ОСОБА_1.

Іншими співвласниками зазначеного домоволодіння є ОСОБА_2 (32/100 частини) та ОСОБА_3 (22/100 частини).

Таким чином у відповідності до Договору купівлі-продажу від 23.10.2007 року, позивачці по даній справі належить 46/100 частин домоволодіння за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Севастопольська,8, а також відповідно до договору купівлі-продажу від 27.11.2007р. ОСОБА_1 є власником 46/100 частин земельної ділянки на якій розташовано дане домоволодіння. 08.03.2008р.

Право власності на зазначену земельну ділянку кадастровий номер :03:257:0015, пройшло державну реєстрацію (зареєстровано в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №53), що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку, серія ЯД №901428.

Іншими власниками, земельної ділянки на праві спільної часткової власності є ОСОБА_2, якому належить 32/100 частини земельної ділянки та ОСОБА_3, якій належить 22/100 частини спірної земельної ділянки.

Вказана земельна ділянка рішенням Дніпропетровської міської ради від 30.08.2006р. №93/3 була передана у спільну сумісну власність ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Співвласниками були отримані відповідні державні акти про право спільної сумісної власності на земельну ділянку.

23.10.2007 р. співвласниками ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір про визначення часток в земельній ділянці площею 0,0837 га по вул. Севастопольській, 8, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_14

В наступному сторони звернувшись до управління земельних ресурсів м. Дніпропетровська отримали 21.11.2007р. акти про право спільної часткової власності на земельну ділянку з визначенням часток кожного з співвласників.

Позивач ОСОБА_1, яка придбала у ОСОБА_4 46/100 частин земельної ділянки, маючи намір передати належну їй частину земельної ділянки у заставу, звернулася до відповідачів за первісним позовом з пропозицією про виділення в натурі часток земельної ділянки, що перебуває у спільній частковій власності, однак отримала відмову.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з договору купівлі-продажу 46/100 частин домоволодіння від 31.10.2007р., посвідченого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_6, реєстровий №10149, а також технічного паспорту, виданого 19.07.2007р. КП «ДМБТІ», все нерухоме майно, окрім спірної земельної ділянки, що належить сторонам по справі вже виділене в натурі та використовується співвласниками незалежно один від одного, співвласники окремо один від одного несуть й всі витрати повязані з утриманням, експлуатацією та ремонтом нерухомого майна, що розташоване на земельній ділянці. З метою визначення можливості та варіантів такого виділу за клопотанням сторін ухвалою суду від 24.12.2008р. було призначено будівельно-технічну експертизу.

Висновком №79/80-09 судової будівельно-технічної експертизи, складеним 10.06.2009р. Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз було визначено два можливі варіанти поділу земельної ділянки за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Севастопольська,8.

За першим варіантом розподілу, позивачці ОСОБА_1, враховуючи, що їй належить 46/100 частин спірної земельної ділянки, їй можливо виділити під житловим будинком літ. «А-1» - 235 кв.м., під гаражем літ. «В» - 20,0 кв.м., гаражем літ. «Ж»- 26,0 кв.м., земельну ділянку під двором 104,02 кв.м. ОСОБА_3 можливо виділити в натурі 22/100 ідеальних частин, що складає 184,14 кв.м. під наступними будівлями та спорудами: під житловим будинком літ «Е-1» та гаражем літ. «Г» - 118 кв.м., під двором, доріжками, місцями для обслуговування будівель та споруд 66,14 кв.м. ОСОБА_2 можливо виділити земельну ділянку загальною площею 267,84 кв.м., що відповідає 32/100 ідеальним часткам під наступними будівлями, спорудами, двором: під житловим будинком літ «А-1» - 178 кв.м., під ганком 2,0 кв.м., під двором 87,84 кв.м.

За другим варіантом поділу, ОСОБА_1 можливо виділити земельну ділянку загальною площею 385,02 кв.м., що відповідає належній їй частині земельної ділянки, зокрема, під житловим будинком літ «А-1» - 235, 0 кв.м., під гаражем літ. «Ж» - 26,0 кв.м., під двором 124,02 кв.м. ОСОБА_3 виділяється земельна ділянка площею 184,14 кв.м., що становить 22/100 ідеальних часток, під наступними будівлями: під гаражем літ «В» - 20,0 кв.м., під житловим будинком літ. «Е» та гаражем літ. «Г» - 118,0 кв.м., під двором та місцями для обслуговування будівель -46,14 кв.м.. ОСОБА_2 можливо надати земельну ділянку загальною площею 267,84 кв.м., що становить 32/100 ідеальних часток спірної земельної ділянки під наступними будівлями: під житловим будинком літ «А-1» - 178,0 кв.м., під ганком -2,0 кв.м., під двором 87,84 кв.м.

Інших можливостей розподілу земельної ділянки висновок експертизи не передбачає.

Крім того, за клопотанням відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в судове засідання викликались експерти ОСОБА_15 та ОСОБА_16 які проводили експертизу 10.06.2009 року, для додаткового розяснення висновку за № 79/80-09, але засідання, яке було призначене на 18.06.2010 р. не відбулось з вини ОСОБА_3 та ОСОБА_2, в наслідок чого, вищевказані експерти 25.06.2010 року надали через канцелярію суду свої розяснення у письмовому вигляді.

Відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2009 р. по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради про скасування державної реєстрації, було встановлено наявність факту права власності ОСОБА_1 на гараж літ. «В» у домоволодінні за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Севастопольська, 8. Резолютивною частиною вказаної постанови було зобовязано КП «ДМБТІ» скасувати державну реєстрацію права власності на гараж літ. «В» по вул. Севастопольській, 8 у м. Дніпропетровську за ОСОБА_5.

Відповідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Статтею 356 ЦК України встановлено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

У відповідності до ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Дані правовідносини стосуються спільної земельної ділянки сторін, тобто, регулюються правовими нормами Земельного кодексу України.

Так, згідно до ст.86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

У відповідності до ст.88 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновків про можливість задоволення в повному обсязі первісного позову ОСОБА_1І і виділу 46/100 ідеальних часток зі складу спірної земельної ділянки ОСОБА_1 згідно до першого варіанту, передбаченого висновком №79/80-09 судової будівельно-технічної експертизи Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз від 10.06.2009р., оскільки саме такий варіант буде найкращим чином задовольняти потреби сторін у користуванні земельною ділянкою та їхній можливості обслуговування належних їм будівель та споруд, що розташовані на спірній земельній ділянці. Другий варіант розподілу такої можливості співвласникам не надає. До того ж за другим варіантом розподілу гараж літ. «В», який належить на праві власності ОСОБА_1 та входить до складу 46/100 ідеальних часток домоволодіння по вул. Севастопольській, 8 буде знаходитися поза межами земельної ділянки ОСОБА_1, тобто на сумісній земельній ділянці ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що не дозволить ОСОБА_1 безперешкодно ним користуватися.

З доводами зустрічного позову ОСОБА_2 суд погодитися не може, оскільки вони не відповідають матеріалам справи. Так, у відповідності до свідоцтва про право власності на нерухоме майно виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради від 22.09.2004р. на праві власності належить 32/100 частин домоволодіння за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Севастопольська, 8. Це право власності було зареєстроване 27.09.2004р. КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» за №7553349, про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №4867148. Іншими співвласниками домоволодіння на той час були ОСОБА_3 (22/100) та ОСОБА_4, якому належало 46/100 ідеальних часток у праві власності на домоволодіння. Ці частки були визначені за взаємною згодою між співвласниками у нотаріально посвідченому договорі від 09.07.2007р., який посвідчено приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_9, та зареєстровано у реєстрі за №7139. ОСОБА_2 дійсність цього договору не оспорюється. З письмових пояснень приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до нотаріуса з проханням посвідчити договір про визначення часток належної їм земельної ділянки, що знаходиться на території Жовтневого району м. Дніпропетровська по вул. Севастопольській, 8. Крім того, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 подали власні заяви про відмову від переважного права купівлі 46/100 частин домоволодіння №8 по вул. Севастопольській. З тексту цих заяв вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 визнавали той факт, що є власниками 22/100 та 32/100 ідеальних часток домоволодіння та земельної ділянки розміром 0,0837 га. Сторони у присутності нотаріуса домовились про розподіл належної їм земельної ділянки саме у таких частках : ОСОБА_2 32/100, ОСОБА_3 22/100 та ОСОБА_17 46/100. Після підготування проекту договору ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_18 протягом тривалого часу особисто знайомились з проектом договору та обговорювали його. Нотаріусом було розяснено, що цей договір визначає тільки розмір їх часток у спільній частковій власності на земельну ділянку у відсотковому відношенні, також було розяснено, що цим договором не виділяється земельна ділянка, не визначається розмір метрів квадратних та не визначаються межі земельної ділянки. Лише після того, як нотаріусом ОСОБА_6 було зясовано, що договір відповідає дійсним намірам сторін, що сторони згодні з таким розподілом, цей договір був підписаний сторонами особисто. Відповідно до п.59 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, учасники спільної часткової власності вправі укладати договори про визначення розміру часток, зміну розміру часток, якщо в правовстановлюючому документі розмір часток не вказаний. В подальшому у березні 2008 року ОСОБА_2 було отримано державний акт про право власності саме на 32/100 ідеальних частки земельної ділянки, зазначені дії ОСОБА_2 свідчать про фактичну відсутність будь яких заперечень стосовно розподілу земельної ділянки.

У відповідності до ст.357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності можуть бути встановлені за домовленістю співвласників, розмір частки визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_2 належить 32/100 часток у домоволодінні, не можливо погодитись із тим, що визначення його частки у праві спільної часткової власності на земельну ділянку, як 32/100 земельної ділянки якимось чином порушує його права та вимоги діючого законодавства. У відповідності до ст.11 ЦПК України, суд розглядає справи за зверненнями фізичних та юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. Згідно до ст. 61 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до цього, вимога ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про визначення часток земельної ділянки площею 0,0837 га по вул. Севастопольській, 8 в Жовтневому районі м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2007 року, укладеного поміж співвласниками ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_6 та зареєстрованого у реєстрі за №10146 задоволенню не підлягає. Інші позовні вимоги ОСОБА_2 також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними.

Не підлягають задоволенню й зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_1, факти зазначені ОСОБА_3 у зустрічній позовній заяві не знайшли свого підтвердження матеріалами справи. Так, не можуть бути прийняти до уваги судом зауваження ОСОБА_3 про те, що існує спір між співвласниками з приводу зносу побудов здійснених ОСОБА_1, оскільки існування такого спору не є перешкодою для виділення частки із сумісної земельної ділянки сторін. Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.10.2008р. по цивільній справі №2-790/08 у відповідності з яким за гр.. ОСОБА_5 було визнано право власності на гараж літ. «В» у домоволодінні по вул. Севастопольська, 8, був визнаний частково недійсним договір дарування 16/100 частин домоволодіння за адресою вул. Севастпольська, 8 у м. Дніпропетровську укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від 07.02.2002р., посвідчений приватним нотаріусом ДМНО за №629, частково недійсним договір купівлі-продажу 19/100 частин домоволодіння по вул. Севастопольська, 8 укладений між ОСОБА_11 та ОСОБА_4 06.06.2005р., посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Прокофєвою за реєстровим №1691, на цей час скасоване, відповідно не існує жодних правових підстав вважати перелічені вище правочини частково недійсними, натомість право власності ОСОБА_1 ґрунтується на договорах, які на цей час є дійсними та жоден з них не визнаний судом недійсним, ані в повному обсязі, ані в будь-якій частині. Виходячи зі змісту ст.11 ЦПК України, суд не може виходити за межі позовних вимог, тому виділити в натурі ОСОБА_3 22/100 частини зі спільної часткової власності на земельну ділянку за адресою вул. Севастопольська, 8 виходячи з того, що ОСОБА_3 просить виділити їй 113,7 кв.м. що знаходяться під будівлями, 59,5 кв.м. вільної землі та 10,9 кв.м. землі спільної власності з власником гаражів «В» та «Ж» для обслуговування свого жилого будинку можливим не уявляється, оскільки жодним з варіантів розподілу земельної ділянки у відповідності до висновку судової будівельно-технічної експертизи саме такої можливості не передбачено. Окрім того, позовні вимоги ОСОБА_3 не конкретизовані, не вказано за якою саме адресою ОСОБА_3 просить суд провести виділення земельної ділянки. ОСОБА_3 неодноразово не зявлялась до суду, заявляла клопотання про переніс слухання справи на іншу дату у звязку із необхідністю уточнення позовних вимог, однак, свої позовні вимоги протягом часу слухання справи не уточнювала.

У відповідності до ст.61 ЦПК України, не підлягають доказуванню, зокрема, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, таким чином посилання ОСОБА_3 на те, що при розподілі земельної ділянки не враховані інтереси ОСОБА_5, який також має право на частку у спірній земельній ділянці не знаходять свого відображення в матеріалах справи, в звязку з тим, що відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2009 р. по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради про скасування державної реєстрації, державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на гараж літ. «В» по вул. Севастопольській, 8 у м. Дніпропетровську скасовано.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 355-357, 364 ЦК України, ст.ст. 86,88 ЗК України,ст. ст. 10,11, 58-61, 147, 212 215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Виділити в натурі ОСОБА_1 46/100 ідеальних часток з спільної часткової власності на земельну ділянку, розміром 385,02 кв.м. для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована на території Жовтневого району за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Севастопольська, 8 у відповідності до першого варіанту розподілу земельної ділянки висновку №79/80-09 судової будівельно-технічної експертизи, складеним 10.06.2009р. Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз.

Встановити, що 46/100 ідеальних часток земельної ділянки, розміром 385,02 кв.м. для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована на території Жовтневого району за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Севастопольська, 8, після виділу з спільної часткової власності становлять окремий обєкт нерухомого майна та вважається одним цілим.

В задоволенні зустрічних позовів ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, треті особи - Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, Управління держкомзему у м.Дніпропетровську Дніпропетровської області, про визнання правочину недійсним, поділ земельної ділянки та виділення в натурі та ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про виділення в натурі частини земельної ділянки відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених цією статтею, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя : Є.А. Башмаков