Справа 2-26/10
Номер провадження 2-26/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.10 року. Рахівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої - судді Бліщ О.Б.

при секретарі - Вербещук В. А.

з участю: представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника третьої особи без самостійних вимог - ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів справу за позовом

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_4

до

ОСОБА_5, третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - управління Держкомзему у Рахівському районі Закарпатської області

про

усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, яка діє за дорученням, в інтересах ОСОБА_4, звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Із позовної заяви вбачається, що позивач, у відповідності до договору купівлі-продажу, укладеного 09.10.2002 року між ним та ОСОБА_6, посвідченим приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу Закарпатської області, став власником земельної ділянки розміром 0,15 га, що розташована на території Водицької сільської ради Рахівського району, Закарпатської області.

На підставі даного правочину, позивачу було видано Державний акт на право приватної власності на землю НОМЕР_1, цільовим призначенням якої є будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель. Копія даного правовстановлюючого документу додається позивачем до матеріалів цивільної справи.

Позивач зазначає, що відповідно до положень ч.1 ст.78, п. «а» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України, він набув права власності на дану земельну ділянку, тобто, набув права володіти, користуватися і розпоряджатися нею на свій розсуд.

Однак, всупереч чинному законодавству, в тому числі, нормам, які захищають право приватної власності, відповідачем, ОСОБА_5, у вересні місяці 2006 року було частково зламано огорожу, встановлену позивачем на межі суміжних земельних ділянок, зайнято частину земельної ділянки, що належить позивачу на праві приватної власності, завезено відповідачем на дану земельну ділянку будівельні матеріали та провадиться на ній паркування автомобіля, належного відповідачу.

Як доказ наведеного, представник позивача додає до позовної заяви акт обстеження земельної ділянки, складений 29.09.2008 р. депутатською комісією Водицької сільської ради Рахівського району, Закарпатської області. Вважає, що незаконними діями відповідача порушується приватне право гр-на ОСОБА_4 на земельну ділянку, унеможливлюється вільне та безперешкодне її використання, володіння та розпоряджання за цільовим призначенням.

Оскільки будь-якого правового реагування з боку відповідача на вимогу позивача щодо припинення його незаконних дій при використанні суміжної земельної ділянки не має, представник звертається до суду в інтересах власника земельної ділянки, його ж позивача, для вирішення спірного питання шляхом винесення судового рішення.

Просить винести судове рішення, за яким захистити право ОСОБА_4, як власника земельної ділянки, виділеної йому для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої на території Водицької сільської ради Рахівського району, Закарпатської області, шляхом зобов'язання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1., мешканця АДРЕСА_1 звільнити дану земельну ділянку та не вчиняти особисто чи через третіх осіб будь-яких дій, які б порушували приватне право позивача на земельну ділянку та стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати.

В ході розгляду справи представником відповідача, ОСОБА_7, було заявлено клопотання щодо залучення до участі у розгляді справи, як третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, управління Держкомзему у Рахівському районі Закарпатської області та клопотання про призначення судової будівельно- технічної експертизи.

За ухвалою суду, клопотання задоволені та залучено до участі у розгляді справи управління Держкомзему у Рахівському районі Закарпатської області (м. Рахів, вул. Миру, буд.52, Закарпатської області) та призначено судову будівельно-технічну, в тому числі, землевпорядну експертизу.

В судовому засіданні представники позивача, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, позов підтримали та наполягали на його задоволенні у повному обсязі. Пояснили, що в результаті винних дій відповідача, порушується приватне право позивача на земельну ділянку, на її вільне, безперешкодне та за цільовим призначенням використання, що є несумісним із положеннями статті 321 ЦК України, за якою право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Посилаються на те, що матеріалами справи, в тому числі, доказами, здобутими судом під час розгляду справи, повністю підтвердилися доводи позовної заяви, а тому просять задовольнити їх у повному об'ємі та стягнути з відповідача судові витрати у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідач, ОСОБА_5, в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про свідчать судові розписки, які знаходяться в матеріалах справи, а справа повторно відкладалася слуханням із-за неявки відповідачів.

У відповідності до положень статті 38 ЦПК України сторона, третя особа, особа, яка відповідно до закону захищає права, свободи чи інтереси інших осіб, а також заявники та інші заінтересовані особи в справах окремого провадження (крім справ про усиновлення) можуть брати участь у цивільній справі особисто або через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

Суд не позбавив відповідача взяти особисто участь у судових засіданнях або доручити представництво своїх інтересів третім особам, а тому суд вважає, що процесуальні права відповідачів, в тому числі, право на судовий захист особисто або через свого представника, судом не порушено, а сторони справи цим правом не скористались у порядку та формі, передбаченими чинним законодавством.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - управління Держкомзему у Рахівському районі Закарпатської області, ОСОБА_3, позов залишив на розсуд суду, оскільки вважає, що обидві сторони є власниками земельних ділянок, які межують між собою, а щодо захоплення земельної ділянки позивача відповідачем, то слід взяти до уваги висновок судової інженерно-технічної експертизи по даній цивільній справі.

Заслухавши представників позивача, представника третьої особи без самостійних вимог на предмет спору та дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - управління Держкомзему у Рахівському районі Закарпатської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою підлягає до задоволення з наступних підстав.

Законодавець положеннями статті 321 ЦК України передбачив непорушність права власності, тобто, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Нормами статті 153 Земельного кодексу України встановлено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

В судовому засіданні у відповідності до положень статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може грунтуватися на припущеннях.

У ході судового дослідження достовірно встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного 09.10.2002 року між гр-ном ОСОБА_6 та гр-ном ОСОБА_4, та посвідченого за № 768 приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу Закарпатської області Юраш Н.І., позивач став власником земельної ділянки розміром 0,15 га, яка розташована на території Водицької сільської ради Рахівського району, Закарпатської області.

Відповідно до положень ч.1 ст.78, п. «а» ч.1І ст.81 Земельного кодексу України в результаті укладення цивільно-правової угоди позивач набув права власності на земельну ділянку, тобто, набув права володіти, користуватися і розпоряджатися даним нерухомим майном.

В ході розгляду справи встановлено факт пошкодження відповідачем ОСОБА_5, у вересні місяці 2006 року огорожі, встановленої на межі суміжних земельних ділянок позивачем, захоплення відповідачем частини земельної ділянки, що належить позивачу на праві приватної власності, в тому числі, шляхом складування відповідачем будівельних матеріалів. Доказом цього являється, доданий до матеріалів справи, акт обстеження земельної ділянки, складений 29.09.2008 р. депутатською комісією Водицької сільської ради Рахівського району, Закарпатської області, відомості в якому сторонами в ході судового розгляду справи не спростовані, а судом інших доказів з цього приводу не здобуто.

Суд не може взяти до уваги лист відповідача, ОСОБА_5, про те, що посадовими особами управління Держкомзему у Рахівському районі, Закарпатської області у жовтні місяці 2005 року проведено перевірку дотримання ним, ОСОБА_5 та ОСОБА_4, вимог земельного законодавства, в ході якого встановлено наявність у нього, ОСОБА_5, Державного акту на право приватної власності на землю та не виявлено порушень чинного законодавства при використанні ним, ОСОБА_5, земельної ділянки, в тому числі, не виявлено винних дій по відношенню до ОСОБА_4

В ході розгляду справи встановлено, що дійсно посадовими особами управління Держкомзему у Рахівському районі. Закарпатської області 19.10.2005 року складено відповідний акт щодо дотримання сторонами вимог земельного законодавства, в ході якого порушень не виявлено. Однак, у позовній заяві ОСОБА_4, яка подана до суду першої інстанції вже у жовтні місяці 2008 року зазначено про обставини, які мали місце аж у вересні місяці 2006 року, тобто, після складення акту перевірки, який був предметом судового дослідження, і ці обставини підтверджуються також іншими засобами доказування, які суд вважає належними, допустимими та достатніми.

Посилання представника позивача, ОСОБА_7, у клопотанні від 12.03.2009 року щодо призначення по справі судової інженерно-будівельної, в тому числі, землевпорядної експертизи, в якому зазначає, що земельна ділянка ОСОБА_4 не відповідає дійсним розмірам, не відповідає дійсності та спростовується довідкою Водицької сільської ради Рахівського району. Закарпатської області № 153 від 30.09.2008 року, згідно якої земельні ділянки, які знаходяться у власності сторін, є рівними у площі та становлять по 0,15 га кожна.

Крім того, згідно висновку судової інженерно-технічної експертизи по даній цивільній справі, складеному 18.03.2009 року судовим експертом з правом проведення інженерно-технічних експертиз ОСОБА_9, площа земельної ділянки, яка є у фактичному користуванні ОСОБА_5 становить - 0,16 га, а відповідно до його Державного акту - 0,15 га.

Натомість, площа земельної ділянки, яка є у фактичному користуванні ОСОБА_4 становить - 0,139 га, хоча згідно Державного акту, виданого йому на дану земельну ділянку, повинна становити площу у розмірі 0,15 га.

Тому, виходячи із наведеного, експертним висновком зазначено, що земельні ділянки, які знаходяться у фактичному користуванні ОСОБА_4 та ОСОБА_5, зі сторони земель суміжного землекористувача, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 накладаються на 0,5 м, площею - 2,5 м2, а зі сторони земель ОСОБА_12 спостерігається незначне захоплення земельної ділянки ОСОБА_4 громадянином ОСОБА_5 площею - 2,4 м2.

Враховуючи наведене, суд у відповідності до положень статей 58-59 ЦПК України вважає належними ці докази, як докази, що містять інформацію щодо предмета доказування. При цьому зауважує, що сторони справи мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень, а суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд також не може брати до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Тому, задовольняючи позовні вимоги щодо усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом її звільнення, суд бере до уваги всі обставини справи, наведені сторонами, які брали участь у розгляді справи, в тому числі, ті, які підтверджують чи спростовують доводи цивільного позову.

При цьому, суд у відповідності до положень статті 212 ЦПК України, оцінює всі докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має та не може мати для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

При розгляді даної справи суд бере до уваги висновок судової інженерно- технічної експертизи, як один із доказів заявленого позову та обставин, на які позивач посилається.

У відповідності до положень статті 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В силу приписів статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

За таких обставин суд, задовольняючи позов щодо захисту цивільного права позивача, приходить до висновку, що внаслідок незаконних дій відповідача порушується приватне право особи на землю, на її вільне та безперешкодне користування за цільовим призначенням, а позов, заявлений у відповідності до положень цивільно-процесуального законодавства, є достатнім, аргументованим та підставним, виходячи із доказів, наданих представниками позивача та здобутих судом в ході розгляду справи.

Враховуючи наведене та зважаючи на обставини справи, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_4 підляга< до задоволення у повному об'ємі.

Окрім того, в силу ст..88 ЦПК України, до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються із 8,50 гри. судового збору та 7,50 грн. судових витрат.

Керуючись положеннями ст.ст.10, 58, 60, 83, 88, 209, 212, 213, 223 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Захистити право ОСОБА_4, мешканця АДРЕСА_2, як власника земельної ділянки, виділеної йому для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої на території Водицької сільської ради Рахівського району, Закарпатської області, шляхом зобов'язання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.. мешканця АДРЕСА_1 звільнити дану земельну ділянку та не вчиняти особисто чи через третіх осіб будь-яких дій, які б порушували приватне право позивача на дану земельну ділянку.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 16 (шістнадцять) гривень судових витрат.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.Б.Бліщ