Справа 2-3041/2010
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2010 року Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Пікалової Н.М.

при секретарі Товстун Г.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Краматорську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України у м.Краматорську про визнання дії неправомірними та зобовязання провести перерахунок пенсії по інвалідності як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, -

В С Т А Н О В И В:

У судовому засіданні представник позивача суду показав, що позивач ОСОБА_3 віднесений до 1 категорії як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, та йому встановлена 3 група інвалідності на підставі захворювання, повязаного з виконанням обовязків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Відповідно до ст.54 ч.4 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи він отримав право на нарахування та виплату пенсії по інвалідності, розмір якої повинен бути не нижче 6 мінімальних пенсій за віком. Він виявив бажання користуватися таким правом, у звязку з чим став отримувати пенсію за зазначеним законом. Нарахування та виплату пенсії йому проводить відповідач УПФУ у м.Краматорську. Але відповідач порушує його права, оскільки визначає розмір його пенсії в порушення положень ст.54 ч.4 вказаного Закону, посилаючись на постанови Кабінету Міністрів України . Просить суд визнати неправомірними дії відповідача, який відмовляється поновити його права та провести перерахунок пенсії по інвалідності у відповідності за ст.54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком і стягнути основну пенсію 15987 грн. і додаткову в розмірі 1245 грн.78 коп.

У судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти позову, пояснивши, що позивач знаходиться на обліку у відділі пенсійного забезпечення УПФУ у м.Краматорську як одержувач пенсії по інвалідності 3 групи профзахворювання, повязаного з виконанням обовязків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно до Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Зазначена пенсія нараховується та виплачується позивачу відповідно до ст.54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, частиною 5 якої передбачено, що порядок обчислення даної пенсії визначається постановою Кабінету Міністрів України. На підставі наведеного, УПФУ у м.Краматорську при нарахуванні пенсії позивачу виходило з зазначених ним в позові постанов Кабінету Міністрів України,

Суд, вислухавши показання сторін, дослідивши надані докази, встановив, що Сем енець ОСОБА_4, належить до першої категорії осіб, які потерпіли внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується відповідним посвідченням .

Останньому встановлена третя група інвалідності на підставі захворювання, повязаного з виконанням обовязків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується довідкою МСЕК .

Позивач отримує пенсію по інвалідності 3 групи, у звязку з професійним захворюванням, повязаним з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно до Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

При визначенні розміру пенсії позивача УПФУ у м.Краматорську виходило з постанов Кабінету Міністрів України

Листом № 60/с-10-01-04 від 17.03.2010 року УПФУ у м.Краматорську розяснило позивачу порядок нарахування, призначеної йому відповідно до Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи пенсії, та відмовило в проведенні перерахунку, на якому наполягала позивачка, посилаючись на ч.4 ст.54 зазначеного Закону.

Свою позицію сторони підтвердили й у судовому засіданні: позивач у своєму позові , відповідач у своїх запереченнях .

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг визначене статтею 8 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування. Відповідно до п.2 ч.1 ст.8 цього Закону таке право закріплене за особами, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України „Про пенсійне забезпечення (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України „Про пенсійне забезпечення за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне утримання) з інших джерел.

Абзацом 1 пункту 13 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування передбачено, у разі, якщо особа має право на отримання пенсії, у тому числі відповідно до Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який має право особа відповідно до зазначених законодавчих актів, та розміром пенсії із солідарної системи відповідно до цього Закону фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціального захисту потерпілого населення, визначені Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки відповідно до ст.16 Конституції України подолання наслідків Чорнобильської катастрофи катастрофи планетарного масштабу, є обовязком держави, ст.50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоровя довкілля та відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Розділ 8 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачає правила призначення та виплати пенсій і компенсацій особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4. Стаття 49 цього розділу визначає пенсії особам, віднесеним до вказаних категорій, у вигляді: а) державної пенсії, б)додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Приписами зазначеної статті встановлено, що з 01.01.2007 року максимальний розмір пенсії, або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги та пенсії за особливі заслуги перед Україною, інших доплат та пенсій, встановлених законодавством), призначених (перерахованих) у 2006-2007 роках відповідного до цього Закону не може перевищувати 12 мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом 1 ч. 1 ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування на місяць, згідно з Законом України №489-5 від 19.12.2006 року. Такий самий граничний розмір визначений даною статтею для пенсій, призначених у 2006 році відповідно до Закону України №3235-15 від 20.12.2005 року.

Проаналізувавши норми даної статті, суд вважає, що ними визначений загальний граничний (максимальний) розмір пенсій, призначених (перерахованих) за нормами Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у 2006-2007 роках, а також граничний розмір пенсій, призначених за вказаним Законом у 2006 році.

Частина 4 ст.54 Закону передбачає, що в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів, щодо яких встановлений звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим по 3 групі інвалідності 6 мінімальних пенсій за віком. Тобто цією нормою визначений для даної категорії нижчий розмір державної пенсії.

Таким чином, якщо нормами ст.49 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачений максимальний розмір, то ч.4 ст.54 цього Закону нижчий розмір державної пенсії для інвалідів, віднесених до 1 категорії, та у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Позиція УПФУ у м.Краматорську ґрунтується виключно на постановах Кабінету Міністрів України, огляд яких не підтверджує доводи відповідача стосовно того, що будь-яким із них визначений мінімальний розмір пенсії за віком для встановлення нижчого рівня пенсії, у тому числі інвалідам, внаслідок захворювання від аварії на ЧАЕС. Доводи відповідача не можуть бути прийняті судом, як з огляду на недоведеність приписів зазначених постанов до спірних правовідносин, так і з огляду на положення принципу законності, приписи пунктів 1 та 6 ст.92 Конституції України, ст.71 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до якого, дія його положень не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону, а також абзац 2 преамбули, ч.3 ст.4, п.2 ч.1 ст.8 та п.13,15 прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», якими передбачено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення. До приведення законодавства України у відповідність із Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему (про що зокрема зазначено у рішенні №8-рп/2005 від 11.10.2005 року по справі №1-21/2005), повязану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України відокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст.22 Конституції України не допускається.

Конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачене ст.ст.1, 3, ч.2 ст.6, 8, ч.2 ст.19, 22-24 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване. Правовою гарантією забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе зобовязань, виходячи з положень принципу верховенства права, закріпленого як ст.8 Конституції України.

Стаття 67 Закону України „про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року № 796-Х11 згідно до п.17 розділу 1 закону України „Про внесення змін до Закону України „Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 5 жовтня 2006 року , який набрав чинності 31 жовтня 2006 року була доповнена частиною 3 наступного змісту: у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії , визначений відповідно до ст..54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4, розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, додаткового звернення особи за перерахунком пенсії вищенаведена стаття не передбачає. Дана редакція є чинною.

На підставі наведеного суд вважає, що дії УПФУ у м.Краматорську щодо виплати пенсії позивачу (державної та додаткової) у розмірах менше від 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком є неправомірними, оскільки не відповідають вимогам ст..50,ч.4 ст.54, ст..67 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Права позивача слід поновити та заявлений ним позов задовольнити і стягнути з відповідача за період з 2.12.2009 року по 31.04.2010 додаткову пенсію -1245 грн.78 коп і основну 15987 грн.

Керуючись ст.ст.10,60 ЦПК України, Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську про визнання дії неправомірними та стягненню пенсії по інвалідності як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську щодо відмови ОСОБА_3 в виплаті державної та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю в розмірі, передбаченому статтями 50,54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з 02.12..2010 року.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області здійснити ОСОБА_3 перерахунок та стягнути невиплачену державну пенсію в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю виходячи з розміру 50% мінімальної пенсії за віком з урахуванням фактично здійснених виплат за період з 2 грудня 2009 року, у відповідності до вимог частини3 статті 67 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, частини3 статті 28, частини 3 статті 42 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування основну пенсію в розмірі 15987 грн. та додаткову 1245 грн.78 коп., а всього 17232 грн.78 коп. за період з 2 грудня 2009 року по 31.04.2010 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 294 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано в Краматорський міський суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Донецької області через Краматорський міський суд протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження

Суддя