Острозький районний суд Рівненської області
Справа № 2-з-27/2010
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2010 року м. Острог.

Острозький районний суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді Гуца Ф.Л.

при секретарі Самолюку А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Острозі заяву представника позивача ПАТ КБ ПриватБанк ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі № 2-595/2010 за позовною заявою ПАТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

встановив:

в Острозький районний суд Рівненської області звернувся представник ПАТ КБ ПРиватБанк до ОСОБА_2 з заявою про забезпечення позову та просить накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно та грошові кошти відповідача, шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реалізацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження, та обмежити відповідача у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань, заборони відділу громадянства , міграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Рівненській області видачу відповідачу паспорта / проїзного документа, адміністрації Державної прикордонної служби України, вжити заходів щодо тимчасового затримання та вилучення наявних у відповідача паспортів / проїзних документів, обмежити особу ( боржника ) у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань.

В своїй заяві вказує, що у звязку із зверненням ПАТ КБ ПриватБанк до Острозького районного суду Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 33697 грн.07 коп. та приймаючи до уваги порушення умов договору відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, щомісячних погашень кредиту не здійснював, внаслідок чого виникла заборгованість.

Посилається на те, що неприйняття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду. З метою не утруднити чи унеможливити виконання можливого рішення суду вважає за необхідне вжити заходів забезпечення позову шляхом тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України до закінчення провадження у справі за кредитним договором та накладенням арешту на все майно та грошові кошти , що належать відповідачу, заборони відділу у справах ГІРФО УМВС України видачу паспортного проїзного документа, адміністрації Державної прикордонної служби України вжити заходів щодо тимчасового затримання та вилучення паспортів /проїзних документів.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що в забезпечені позову по цивільній справі № 2-595/2010 за позовною заявою ПАТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в сумі 33697 грн.07 коп. слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п.3 ст. 151 ЦПК забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.121.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особи відповідачів, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою .

У своїй заяві представник позивача не вказав будь яких даних про особу відповідача, які дали б підстави вважати, що він може виїхати в будь який момент за межі України, а також не зазначив конкретне майно та рахунки, на яке слід накласти арешт, належить відповідачу. Не вказав на дії, які вживаються зі сторони відповідачів та спрямовуються ним на відчуження майна.

Крім того, відповідно до ст. 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» обмеження права громадян на виїзд з України належить до виключної компетенції Адміністрації Державної прикордонної служби України.

Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що відсутні достатні дані, які обєктивно вказують на необхідність застосування заходів, повязаних із забезпеченням позову, оскільки ПАТ КБ ПриватБанк не довело достатніх та переконливих доказів існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, тому в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Відповідно до п.3 ст. 152 ЦПК види забезпечення позову мають бути співмірними заявленими позивачем вимогами.

На підставі викладеного , керуючись ст. 151-153 ЦПК України,

ухвалив:

в заяві представника позивача ПАТ КБ ПриватБанк ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі № 2-595/2010 за позовною заявою ПАТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Суддя острозького районного суду Ф.Л. Гуц