колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:
Головуючого-судді Зубарєвої К.П.
Суддів Монастирецького Д.І.,Бакуса В.Я..
При секретарі Безпятко О.І.
З участю ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення шевченківського районного суду м.Львова від 02 жовтня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики та зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання договору позики недійсним,-
Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 02 жовтня 2009 року задоволено позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики та стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5 в користь ОСОБА_6 679575 грн. суми позики, 35997 грн.50 коп. втрат від інфляції, 11453 грн.75 коп. суми трьох відсотків річних, 1700 грн. судового збору, 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення, а всього 728756 грн.25 коп. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про визнання договору позики недійсним відмовлено.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_4, ОСОБА_5. В апеляційній скарзі просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити та задовольнити зустрічний позов, оскільки рішення є незаконним та необгрунтованим, суперечить нормам матеріального і процесуального права. Судом не враховано, що у них не було мети укладання договору позики, гроші за цим договором не передавались а висновки суду грунтуються на припущеннях. Крім того суд не взяв до уваги, що за договором позики предметом позики були грошові кошти у гривнях, проте суд стягнув грошові кошти у гривнях виходячи з еквіваленту гривні до долара США та не врахував, що це фактично був договір на купівлю меблів і речей, що знаходились в будинку, який був куплений відповідачами у позивачки. їх вартість визначена у 85000 доларів США, але це була лише попередня домовленість про їх покупку. Суд не дав належної оцінки іншим доказам по справі та обгрунтував рішення на припущеннях, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга цідлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно ст.,1046 ЦК України за договором позики одна сторона( позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначенихродовими ознаками.

Матеріалами справи встановлено, що між сторонами 21.07.2008 року укладено письмовий договір позики грошових коштів, за яким відповідачі позичили у позивачки грошові кошти у сумі 411400 гривень, що станом на день укладення договору відповідало 85000 доларів США, які відповідачі зобовязувались повернути до 01.02.2009 року. Згідно п.З зазначеного договору, грошові кошти за цим договором передані позивачка одержані відповідачами до підписання цього договору ( а.с.56). За умовами договору сторони визначили, що у разі девальвації протягом строку дії цього договору національної грошової одиниці України відповідачі зобовязуються повернути суму грошей у гривнях, еквівалентну 85000 доларам США за офіційним курсом Національного банку України на день платежу ( пункт 5 договору).

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення суми боргу суд вірно виходив з того, що оскільки відповідачами не виконано умови договору щодо повернення грошових коштів в сумі 411400 грн. в строк, визначений цим договором, які їм були передані позивачкою та ними одержані до підписання договору ( пункт 3 договору), відтак такі підлягають стягненню з врахуванням умов, визначених сторонами у пункті пятому цього договору. Враховуючи, що відповідачами грошові кошти за договором позики не були повернуті у визначений договором строк, відтак суд відповідно до положень ст.625 ЦК України вірно стягнув з відповідачів три проценти річних від простроченої суми, що складає 11453 грн. 75 коп. Задовольняючи позовні вимоги про стягнення з відповідачів 35997 грн.50 коп. і урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення суд не врахував, що згідно п.5 договору позики від 21.07.2008 року відповідачі у разі девальвації національної грошової одиниці України (гривні) зобовязувались повернути суму грошей у гривнях, еквівалентну 85000 доларам США за офіційним курсом Національного банку України на день платежу, і така сума боргу судом стягнута, відтак відсутні підстави, передбачені ст.625 ЦК України для сплати інфляційних втрат. Тому рішення суду в частині стягнення 35997 грн.50 коп., як втрат від інфляції, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні в цій частині позовних вимог.

Відповідно до ч.І ст.234 ЦК України та п.24 розяснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину, відтак позивач, який вимагає визнання правочину недійсним з цих підстав, повинен довести, що учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення, тобто тягар доказування фіктивності покладається на позивача. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову про визнання договору позики недійсним з підстав його фіктивності суд прийшов до вірного висновку, що позивачами за зустрічним позовом не представлено, а судом не здобуто доказів у підтвердження укладення договору позики без наміру створення правових наслідків за цим договором та наявності умислу на це всіх сторін. При цьому суд вірно врахував, що договір позики укладений, між сторонами з дотримання письмової форми, грошові кошти в сумі 411400 грн., що еквівалентно 85000 доларам США на день укладення договору, були передані відповідачам, про що останні не заперечили в умовах договору, підписуючи такий, відтак посилання відповідачів, що такий договір укладався з метою подальшого придбання ними меблів та інших речей, які знаходились в будинку, який вони купили у позивачки, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи та показаннями приватного нотаріуса ОСОБА_8, допитаної як свідка. Рішення суду в цій частині відповідає матеріалам справи, доказам та вимогам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст...ст.307 ч. 1 п.3, 309 ч. 1 п.3, 313, 314 ч. 2, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити частково. Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 02 жовтня 2009 року в частині стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5 в користь ОСОБА_6 35997 грн.50 коп. втрат від інфляції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні в цій частині позовних вимог. В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскарженим у касаційному порядку протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді