Радехівський районний суд Львівської області
Справа №2-1046/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2010 року м.Радехів

Радехівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Мулявка О.В.

при секретарі судового засідання Табен Л.В.

з участю: представника позивачки ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Радехів справу за позовом ОСОБА_3 до ВАТ «Радехівський цукровий завод», треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, приватний нотаріус Радехівського нотаріального округу ОСОБА_9 та КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» про визнання угоди дійсною, -

встановив:

Позивачка звернулася до суду із просьбою визнати дійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01.02.2002р. між нею та ВАТ «Радехівський цукровий завод» було укладено договір купівлі-продажу частини магазину площею 49,55кв.м. 02.02.2004р. на рахунок відповідача нею було внесено кошти в сумі, визначеній умовами вказаного договору. Після цього, виготовивши у 2007 році свідоцтво про право власності на нерухоме майно площею 49,9кв.м, воно було зареєстроване у ДКП «Червоноградське МБТІ». На її вимогу у квітні 2002 року ВАТ «Радехівський цукровий завод» із позивачкою оформили та нотаріально посвідчили договір купівлі-продажу частини нежитлового приміщення, яке було предметом договору №10-01ПВ, зазначивши при цьому площу 47,1кв.м, а не 49,55кв.м. Сумнівів щодо розбіжностей у неї не виникло, оскільки керівництво відповідача запевнили, що помилка в розмірах приміщення в подальшому буде виправлена. Однак, після звернення відповідача до неї із вимогою оплатити вартість частини тамбуру, вона була вимушена звернутися до

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повній мірі та в їх обґрунтування дала аналогічні пояснення, викладенні у позовній заяві. Уточнивши позовні вимоги, просить визнати договір купівлі-продажу дійсним в частині придбання нею 1/2 тамбуру площею 2,45 квадратних метрів та зобов'язати КП ЛОР «Червонорадське МБТІ» провести державну реєстрацію права власності на вказану площу.

Представник позивачки у судовому засіданні, окрім наведеного пояснив, що у нотаріально посвідченому договорі купівлі продажу від 18.04.2002р. вартість придбаного майна зазначена у значне нижчому розмірі, а ніж у договорі від 01.02.2002р. та оплата проведена у розмірі, визначеному у попередньому договорі. При цьому, кошти в сумі 17000грн. відповідачем прийняті.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, подавши письмові заперечення та у судовому засіданні дав аналогічні пояснення. При цьому акцептує увагу, що нежитлове приміщення, що було предметом зазначених договорів, передане ОСОБА_3 лише після укладення договору 01.04.2002р. згідно Акту прийому-передачі. Також, висловлює сумнів щодо надходження коштів від позивачки до ВАГ «Радехівський цукровий завод» в сумі 17000грн., однак надати суду докази відповідно до наведеного не має змоги із-за закінчення термінів зберігання платіжних документів. На застосуванні термінів позовної давності не настоює.

Треті особи та представник КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» у судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином. Про причини неявки у судове засідання, суд не повідомили.

Вислухавши пояснення позивачки та її представника, заперечення представника відповідача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, суд вважає, що позов підлягає наступних міркувань.

Судом встановлено, що 01 лютого 2002 року між ВАТ «Радехівський цукровий завод» та ОСОБА_3 було укладено письмовий договір купівлі-продажу №10-01ПВ, відповідно до умов якого, останньою було придбано 1/3 частину магазину змішаної торгівлі площею 49,55кв.м вартістю 17000грн. (а.с.5) та зазначена сума нею оплачена 02.02.2004р. (а.с.6) .

На підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно площею 49,9кв.м (а.с.8), виданого відповідно до рішення Павлівської сільської ради від 27.02.2007р. №8а (а.с.24), КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» зареєстрували право власності на частину нежилого приміщення за ОСОБА_3 М . ( а . с . 7 ) .

Окрім цього, 18 квітня 2002 року між ВАТ «Радехівський цукровий завод» та ОСОБА_3 було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, відповідно до умов якого нею було придбано 28/1000 частини магазину площею 47,1кв.м вартістю 6000грн. (а.с . 11) .

Під час налізу вказаних договорів від 01.02.2002р. та 18.04.2002р., суд приходить до висновку, що предметом купівлі-продажу між сторонами було одне і теж нежитлове приміщення, а неврегульоване питання різниці у площах, послужило підставою для звернення до суду.

Оскільки, спірні правовідносини виникли під час дії Цивільного кодексу УРСР 1963 року та продовжують існувати, суд вважає, що відповідно до вимог ч.4 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України при вирішенні спору слід керуватися нормами ЦК УРСР.

Угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов'язків і укладатися вони можуть в усній або письмовій формі (ст.ст.41,42 ЦК УРСР).

Під час оформлення договору купівлі-продажу №10-01ПВ від 01 лютого 2002 року між ВАТ «Радехівський цукровий завод» та ОСОБА_3 було дотримано вимоги статті 44 ЦК УРСР, тобто даний договір укладався в письмовій формі.

Розділом II Глави 20 ЦК УРСР визначається, що за договором купівлі-продажу продавець зобов' язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (ст.224) та статтею 227 визначено у якому випадку договір повинен бути посвідчений нотаріально.

Відповідно, приймаючи до уваги, що ВАТ «Радехівський цукровий завод» погодився продати визначену договором частину нежитлового приміщення ОСОБА_3 (а.с.5), а вона, в свою чергу оплатила визначену договором суму (а.с.6) та прийняла майно, про що свідчать її покази у судовому засіданні щодо його використання, суд вважає за можливе, із врахуванням уточнених вимог, визнати договір в частині.

Крім цього, приймаючи до уваги, що про порушення своїх прав ОСОБА_3 дізналася у липні 2010 року із відповідного повідомлення ВАТ «Радехівський цукровий завод» (а.с.13), а до того вважала, що суперечності щодо розбіжностей у розмірах площі будуть врегульовані із відповідачем в позасудовому порядку, суд вважає, що строки позовної давності позивачкою не порушені.

Керуючись ст.ст.10,11,60,209,212,215 ЦПК України та ст.ст.44 , 47 , 224 ЦК Української РСР 1963 року, суд -

вирішив:

Позов задоволити.

Договір №10-01ПВ купівлі-продажу нежитлового приміщення №3, загальною площею 49,55 квадратних метрів по проспекті Юності,8 в с. Павлів Радехівського району Львівської області, укладений між ОСОБА_3 та ВАТ «Радехівський цукровий завод» 01 лютого 2002 року визнати дійсним в частині придбання нею 1/2 тамбуру площею 2,45 квадратних метрів.

Зобов'язати КП ЛОР «Червонорадське МБТІ» оформити право власності на частину тамбуру площею 2,45кв.м нежитлового приміщення №3 у будинку №8 по проспекту Юності в с. Павлів Радехівського району на ім'я ОСОБА_3 та провести державну реєстрацію зазначеної частини тамбуру нежитлового приміщення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Львівської області через Радехівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків апеляційного оскарження, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Головуючий