Справа №2-995/10 25.03.2010 25.03.2010 25.03.2010
Справа № 22-ц- 735/10р. Головуючий суду 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія 6 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Козаченка В.І.,

суддів: Мурлигіної О.Я., Довжук Т.С.,

при секретарі судового засідання Бобуйок І.Ф.,

за участю позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 січня 2010 року за позовом

ОСОБА_3

до

ОСОБА_4,

третя особа: автогаражний кооператив «Прогрес»,

про усунення перешкод в користуванні власністю та відшкодуванні моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

05 березня 2009 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні належному йому на праві власності гаражем № 1 в автогаражному кооперативі «Прогрес», розташованому по провулку Транспортному 5-А в м. Миколаєві, шляхом знесення самочинно побудованих відповідачем камяних гаражів № 218, № 219 в тому ж автогаражному кооперативі та відшкодування йому 5000 грн. моральної шкоди.

Позивач зазначав, що напроти його гаражу, на місці металевих гаражів, ОСОБА_4, без отримання відповідних дозволів, з порушенням архітектурних і санітарних норм, самочинно збудував два камяних гаража, які загородив металевим парканом. Оскільки вказані гаражі створюють перешкоди в користуванні його гаражем, позивач, посилаюсь на норму ст. 391 ЦК України, просив усунути їх шляхом знесення самовільно побудованих камяних гаражів та стягнути з відповідача на його користь 5000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 січня 2010 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. На думку апелянта, рішення суду є незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального права та висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга в межах її доводів підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову та ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не має право звернення до суду з позовом про знесення самочинного будівництва та ним не надано беззаперечних доказів порушення його права на користування своєю власністю. При цьому суд керувався положеннями ст. 376 ЦК України.

Між тим з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки суд неповно з'ясував всі обставини справи, вважав встановленими недоведені обставини, невірно застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та порушив норми процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивач звернувся до суду з вимогою про усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм гаражем шляхом знесення самовільно побудованих відповідачем гаражів, які істотно порушують його права, а саме: побудовані таким чином, що фактично зменшили відстань між цими гаражами та його гаражем і позбавили можливості вільного вїзду та виїзду автомобілем з нього. Крім того, в цих гаражах відповідач відкрив пункт прийому металобрухту де розвантажують металобрухт посередині дороги, що також позбавляє його права підїхати до свого гаражу. Також, вказані гаражі були самочинно побудовані з порушенням санітарних норм, а саме біля міського каналізаційного колектора.

Зі змісту позову ОСОБА_3 вбачається, що ним предявлені зазначені вимоги на підставі ст. 391 ЦК України. Предмет та підстава позову позивачем не змінювалися.

Проте суд при ухваленні рішення керувався не нормами ЦК, що регулюють захист права власності, а ст. 376 ЦК України, яка регулює визнання право власності на самочинне будівництво.

Отже, суд розглянув позовні вимоги, які не заявлялися, а заявлені позовні вимоги не розглянув, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 311 ЦПК України є підставою для безспірного скасування рішення суду з направленням справи на новий розгляд.

Крім того, ухвалюючи рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні належному йому на праві власності гаражем № 1, шляхом знесення самочинно побудованих відповідачем камяних гаражів № 218, № 219 суд не зясував, якими правовстановлюючими документами підтверджується право автогаражного кооперативу «Прогрес» на користування земельною ділянкою, на якій розташований цей кооператив.

Також суд не витребував та не дослідив статут автогаражного кооперативу «Прогрес», що має суттєве значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні апеляційної інстанції відповідач пояснив, що у лютому 2010 року гараж № 218 ним був проданий іншій особі, а він залишився власником гаражу № 219.

В зв'язку з зазначеним, суду необхідно вирішити питання про притягнення до участі у справі нового власника гаражу № 218.

Зважаючи на наведене, а також на положення п. п. 4, 5 ст. 311 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції порушені норми процесуального права, що є безумовною підставою для скасування судового рішення і направлення справи на новий розгляд.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати наведене, з'ясувати дійсні обставини спору, права та обов'язки сторін, перевірити їхні доводи й заперечення, вжити всіх передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування дійсних обставин справи, з'ясувати коло суб'єктів спірних правовідносин, і в залежності від встановленого ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково .

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 січня 2010 року скасувати, а справу направити на новий розгляд в той же суд в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий

Суддя