РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-195/2010 рік

10 листопада 2010 року Козівський районний суд

Тернопільської області

в складі: головуючого судді Вирста М.М.

при секретарі: Фещак Г.М.

за участю: прокурора: Нестора М.М.

в інтересах: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

ОСОБА_4, ОСОБА_5,

ОСОБА_6, ОСОБА_7

представника ТОВ «Козова - Шляховик»: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Козові цивільну справу за позовом прокурора Козівського району в інтересах ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_7 до ТзОВ «Козова-Шляховик», третя сторона Козівська районна державна адміністрація, про визнання недійсним рішення зборів ТзОВ «Козова-Шляховик» від 18 квітня 2006 року та виділення майнового паю,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Козівського району в інтересах ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_7 звернувся з позовом до суду до ТзОВ «Козова-Шляховик», третя сторона Козівська районна державна адміністрація, про визнання недійсним рішення загальних зборів трудового колективу ТзОВ «Козова-Шляховик» від 18 квітня 2006 року та виділення майнового паю мотивуючи тим, що згідно протоколу № 4 загальних зборів трудового колективу від 18 квітня 2006 року реорганізовано Козівське МШБ ПМК 8 у ТзОВ «Козова-Шляховик», однак колишні працівники даного підприємства, зокрема ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_7 не були повідомлені про дані збори та не включені в списки на отримання частки майнового паю.

За наслідками паювання визначено сім співвласників, які в подальшому стали засновниками ТзОВ «Козова-Шляховик», проте ряд колишніх працівників вказаного підприємства, зокрема, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_7 не були включені у списки осіб, яким належить частка майна, що суперечить п. 4 Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, затвердженого постановою КМУ від 28 лютого 2000 року № 177.

Вважає, що рішення загальних зборів трудового колективу Козівської МШБ ПМК 8 від 18 квітня 2006 року, щодо реорганізації вказаного підприємства є недійсним, та просить зобовязати керівника підприємства провести загальні збори трудового колективу за участю всіх колишніх працівників Козівської МШБ ПМК 8 на яких вирішити питання щодо реорганізації підприємства і забезпечення виділення частки майнового паю пенсіонерам даного підприємства.

В судовому засіданні прокурор позовні вимоги уточнив, просить їх задоволити, визнати п. 2 рішення загальних зборів трудового колективу Козівської МШБ ПМК 8 від 18 квітня 2006 року, щодо розпаювання майна між членами трудового колективу недійсним, та зобовязати керівника підприємства провести загальні збори трудового колективу за участю всіх колишніх працівників Козівської МШБ ПМК 8 на яких вирішити питання щодо реорганізації і забезпечення виділення частки майнового паю пенсіонерам даного підприємства. Витрати по справі віднести на рахунок відповідача.

ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_5 уточнені позовні вимоги прокурора не підтримує, просить суд задоволити позов з мотивів викладених в уточненні до позову, що поданий зацікавленими особами, та суду пояснила, що як колишні працівники Козівської МШБ ПМК 8, згідно загальних зборів трудового колективу ТзОВ «Козова-Шляховик» від 18 квітня 2006 року, яким Козівську МШБ ПМК 8 було реорганізовано у ТзОВ «Козова-Шляховик» зацікавлені особи не були включені в списки осіб, яким належить частка майна із пайового фонду підприємства, тому просить визнати п. 2 рішення загальних зборів трудового колективу Козівської МШБ ПМК 8 від 18 квітня 2006 року, щодо розпаювання майна між членами трудового колективу недійсним, оскільки він не відповідає вимогам чинного законодавства, та зобовязати керівника товариства провести загальні збори трудового колективу за участю колишніх працівників Козівської МШБ ПМК 8 які звернулися в Козівський районний суд, на яких вирішити питання щодо виділення їм частки майнового паю даного товариства.

Пункт 1 рішення загальних зборів трудового колективу Козівської МШБ ПМК 8 від 18 квітня 2006 року щодо реорганізації Козівської МШБ ПМК 8 в товариство з обмеженою відповідальністю залишити в силі.

Статутний фонд ТзОВ «Козова-Шляховик» в частині майна Козівської ПМК-8 визнати незаконним і ліквідувати, а статутний фонд в частині вкладів інвесторів залишити без змін, оскільки друга частині статутного фонду створена інвестором і до майна ПМК-8 відношення не має.

ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_7 в судовому засіданні дали аналогічні пояснення, просять суд в задоволенні уточнених позовних вимогах прокурора відмовити, та задоволити їх вимоги, згідно яких визнати п. 2 рішення загальних зборів трудового колективу Козівської МШБ ПМК 8 від 18 квітня 2006 року, щодо розпаювання майна між членами трудового колективу недійсним, та зобовязати керівника товариства провести загальні збори трудового колективу за участю колишніх працівників Козівської МШБ ПМК 8 які звернулися в Козівський районний суд, на яких вирішити питання щодо виділення їм частки майнового паю даного товариства.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_8 заявлений позов не визнав, в задоволенні уточнених позовних вимог прокурора щодо визнання недійсним п. 2 рішення зборів трудового колективу Козівської МШБ ПМК 8 та зобовязання керівника товариства провести загальні збори за участю всіх колишніх працівників ПМК-8 просить відмовити, позовні вимоги зацікавлених осіб щодо проведення розпаювання майна лише між пенсіонерами, які є сторонами в судовому процесі підтримує.

Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, заслухавши сторони, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону України "Про власність" (в редакції на момент первинної реєстрації статуту відповідача) в Україні існували такі форми власності: приватна, колективна, державна.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України "Про власність" суб'єктами права власності в Україні визнаються: народ України, громадяни, юридичні особи та держава.

Частинами 1, 2 ст. 4 Закону України "Про власність" передбачено, що власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої, не забороненої законом, діяльності, зокрема, передавати його безоплатно або за плату у володіння і користування іншим особам.

Згідно ст. 21 Закону України "Про власність" суб'єктами права колективної власності є трудові колективи державних підприємств, колективи орендарів, колективні підприємства, кооперативи, акціонерні товариства, господарські товариства, господарські об'єднання, професійні спілки, політичні партії та інші громадські об'єднання, релігійні та інші організації, що є юридичними особами.

Підставами виникнення права колективної власності статтею 21 Закону України "Про власність" визначено наступне: добровільне об'єднання майна громадян і юридичних осіб для створення кооперативів, акціонерних товариств, інших господарських товариств і об'єднань; передача державних підприємств в оренду; викуп колективами трудящих державного майна; перетворення державних підприємств в акціонерні та інші товариства; безоплатна передача майна державного підприємства у власність трудового колективу, державні субсидії; пожертвування організацій і громадян, інші цивільно-правові угоди.

Згідно ч.1 ст. 2 Закону України "Про підприємства" (в редакції на момент первинної реєстрації статуту відповідача) відповідно до форм власності, встановлених Законом України "Про власність", може діяти колективне підприємство, засноване на власності трудового колективу підприємства, кооперативу, іншого статутного товариства, громадської та релігійної організації;

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про підприємства" підприємство створюється згідно з рішенням власника (власників) майна чи уповноваженого ним (ними) органу, підприємства-засновника, організації або за рішенням трудового колективу у випадках і порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Підприємство може бути створено в результаті виділення із складу діючого підприємства, організації одного або кількох структурних підрозділів, а також на базі структурної одиниці діючих об'єднань за рішенням їх трудових колективів, якщо на це є згода власника чи уповноваженого ним органу . Підприємство набуває прав юридичної особи від дня його державної реєстрації.

Частинами 1-4 ст. 10 Закону України "Про підприємства" встановлено, що майно підприємства становлять основні фонди та оборотні кошти, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі підприємства. Майно підприємства відповідно до законів України, статуту підприємства та укладених угод належить йому на праві власності або повного господарського відання . Майно, що є державною власністю і закріплене за державним підприємством , належить йому на праві повного господарського відання. Джерелами формування майна підприємства є: грошові та матеріальні внески засновників; доходи, одержані від реалізації продукції, а також від інших видів господарської діяльності; доходи від цінних паперів; кредити банків та інших кредиторів ; капітальні вкладення і дотації з бюджетів; надходження від роздержавлення і приватизації власності; придбання майна іншого підприємства, організації; безоплатні або благодійні внески, пожертвування організацій, підприємств і громадян; інші джерела, не заборонені законодавчими актами України.

Як встановлено в судовому засіданні, та випливає із матеріалів справи Козівська міжгосподарська шляхо будівельна пересувна механізована колона №8 на момент реєстрації була колективним міжгосподарським підприємством, про що свідчить назва статуту підприємства, зареєстрованого Козівською районною радою 18 лютого 1992 року, № 23.

Відповідно до довідки Тернопільського обласного управління статистики від 18 квітня 1995 року № 22-156 Козівська МШБ ПМК 8 була підприємством колективної форми власності.

Згідно Свідоцтва про державну реєстрацію субєкта підприємницької діяльності від 18 травня 1995 року № 05423610 Козівська МШБ ПМК 8 було колективним підприємством.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» колективне сільськогосподарське підприємство є добровільним об'єднанням громадян у самостійне підприємство для спільного виробництва сільськогосподарської продукції та товарів і діє на засадах підприємництва та самоврядування.

Підприємство створюється за бажанням громадян на добровільних засадах на їх загальних зборах. Створення підприємства не обумовлюється будь-якими рішеннями державних, господарських та інших органів.

Згідно ст. 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» право членів підприємства на пайовий фонд майна залежить від їх трудового внеску. Пай є власністю члена підприємства.

Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства.

У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі.

В судовому засіданні сторонами не наведено жодних фактів, що свідчать про те, що на час реорганізації Козівська МШБ ПМК 8 була колективним сільськогосподарським підприємством, діяльність якого регулюється Законом України «Про колективне сільськогосподарське підприємство».

Із статуту Козівської МШБ ПМК 8, довідки про вивчення стану фінансової дисципліни, обліку і звітності в колективі Козівської МШБ ПМК 8, складеної комісією Тернопільської облдержадміністрації, вбачається, що Козівська МШБ ПМК 8 була міжгосподарським підприємством із колективною формою власності, та його засновниками були сільськогосподарські підприємства колгоспи Козівського району.

Будь яких доказів того, що в Козівського МШБ ПМК 8 були майнові зобовязання щодо колишніх членів трудового колективу на їх частку (пай) у майні підприємства в судовому засіданні не здобуто, а тому дана норма до Козівського МШБ ПМК 8 жодного відношення не має.

Тому, суд вважає помилковим та необґрунтованим посилання в позовній заяві на Закон України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», зокрема на ст. 9, згідно якої пай є власністю членів підприємства і право розпоряджатися своїм майном на власний розсуд член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві, оскільки в судовому засіданні сторонами не надано жодних доказів, що свідчать про те, що на час реорганізації Козівська МШБ ПМК 8 була колективним сільськогосподарським підприємством, діяльність якого регулюється Законом України «Про колективне сільськогосподарське підприємство».

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог прокурора Козівського району в інтересах ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_7 до ТзОВ «Козова-Шляховик», третя сторона Козівська районна державна адміністрація, про визнання недійсним рішення зборів ТзОВ «Козова-Шляховик» від 18 квітня 2006 року та виділення майнового паю - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Тернопільської області через Козівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: підпис

З оригіналом вірно