АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №22-ц-5281/2010р. Головуючий 1-ї інстанції Бережна Н.М.
Категорія: право власності Доповідач: Довгаль Г.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2010 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Коваленко І.П.

суддів Коровіна С.Г., Довгаль Г.П.

при секретарі Щегельському Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 08 квітня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, в особі його законного представника ОСОБА_4, до ОСОБА_1, треті особи: Зміївська державна нотаріальна контора Харківської області, ОСОБА_5, про визнання права власності на частину майна в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в особі його законного представника ОСОБА_4, ОСОБА_1 про визнання права власності на квартиру, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2008 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, в особі його законного представника ОСОБА_4, звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просили визнати за кожним - по 1/6ч. квартири №2, що розташована у будинку №11 по вул. Карла Маркса в смт. Комсомольське Зміївського району Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті їх батька ОСОБА_6, померлого 31 серпня 2007 року.

Заявлені вимоги обґрунтовують тим, що після розірвання шлюбу в січні 2004 року з їхньою матірю ОСОБА_4, батько ОСОБА_6 одружився з ОСОБА_1 Під час цього шлюбу батько та його нова дружина за договором купівлі-продажу від 05 травня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_7 за реєстровим №502, придбали вказану квартиру, правовстановлюючі документи на яку було оформлено на імя ОСОБА_1 Зазначають, що згідно ст.60 Сімейного кодексу України майно набуте подружжям під час шлюбу належить жінці та чоловіку на праві спільної сумісної власності і їх частки є рівними, Їх батько за життя мав право на 1/2ч. вказаної квартири, яка входить до спадкової маси і повинна бути поділена між трьома спадкоємцями першої черги, а саме між двома позивачами та відповідачкою, тобто на кожного з них приходиться по 1/6ч. від цієї частини.

У подальшому позивачі уточнили позов, доповнив його вимогами про стягнення з відповідачки грошової компенсації - по 2 400грн. на кожного, що складає 1/6ч. від вартості проданого ОСОБА_1 за 2000дол. США гаражу №789, розташованого на господарському дворі №1 в смт. Комсомольське Зміївського району Харківської області. Цей гараж був оформлений на імя батька ОСОБА_6 і придбався ними під час шлюбу.

У січні 2009 року до суду звернулася ОСОБА_5Є із зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_4, в якому просила визнати за нею право власності на спірну квартиру. При цьому посилалася на те, що раніше їхня сімя, до складу якої входили: вона, її чоловік ОСОБА_8 та дочка ОСОБА_9, мешкали у квартирі АДРЕСА_1 АР Крим, що належала їм у рівних частках на праві приватної власності на підставі приватизації державного житлового фонду. У звязку з трагічними сімейними обставинами (загибеллю сина), вони вирішили змінити місце проживання і 05.03.2004 року продали вказану квартиру за 18 000доларів США. 24.04.2004 року дочка ОСОБА_10 вийшла заміж за ОСОБА_6, прийняла його прізвище. На час одруження ні її дочка, ні її наречений ніде не працювали, коштів на проживання не мали, на весілля гроші позичали у знайомих. Свою частину коштів дочка витратила на погашення спільних з чоловіком боргів та на інші власні потреби (придбання меблів, апаратури, погашення боргу чоловіка по аліментам, тощо). Спірна квартира придбалася її дочкою ОСОБА_1 за кошти, які належали безпосередньо їй і були зняти за допомогою платіжної картки з її особового рахунку в Зміївському відділенню ХОФ АКБ „Укрсоцбанку. Вважає, що ця квартира є виключно її власністю, оскільки придбана за належні їй кошти і за домовленістю з дочкою про їх повернення.

В судовому засіданні суду першої інстанції представник позивачів за первісним позовом ОСОБА_11 підтримала і просили їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 первісний позов визнала частково, не заперечувала проти сплати ОСОБА_2І і ОСОБА_3 грошової компенсації, за проданий громадянину ОСОБА_12 спірний гараж. Позов у частині визнання за позивачами права власності по 1/6ч. спірної квартири не визнала, т.я. квартира придбалася за кошти її матері ОСОБА_5, які вона зобовязалася їй повернути, але до теперішнього часу це не було зроблено.

ОСОБА_5 підтримала свій зустрічний позов, в позові ОСОБА_2, ОСОБА_3, в особі його законного представника ОСОБА_4, просила відмовити з підстав, викладених в її зустрічній позовній заяві.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 08 квітня 2010 року позов ОСОБА_2 і ОСОБА_3, в особі його законного представника ОСОБА_4, задоволено. За ОСОБА_2 і ОСОБА_3 визнано право власності за кожним на 1/6ч. квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті їх батька ОСОБА_6, померлого 31.08.2007року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на кожного по 2 400грн. грошової компенсації за 1/6ч. проданого гаражу №789, що розташований на господарському дворі №1 в смт. Комсомольське Зміївського району Харківської області.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5Є відмовлено.

Не погодившись з цим рішенням суду, в апеляційних скаргах ОСОБА_1 і ОСОБА_5 просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити зустрічний позов ОСОБА_5, а в позові ОСОБА_2 і ОСОБА_3, в особі його законного представника ОСОБА_4 відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи. На їх думку, судом не взято до уваги, що 05.05.2005року - в день укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу спірної квартири, ОСОБА_5 зняла з особового рахунку в банку 6000дол. США, т.я. за домовленістю сторін ціна угоди складала 5000дол. США. Також, зробивши висновок, що вказана квартира являється власністю подружжя ОСОБА_4, суд не дав належної оцінки тому факту, що у шлюбі сторони перебували до цього моменту лише 10 днів і яким чином ОСОБА_6 приймав участь у придбанні квартири та утворенні подружнього майна їм не зрозуміло. Крім того, в матеріалах справи є копія позовної заяви ОСОБА_4 про розірвання шлюбу з ОСОБА_6, в якій вона в якості причин розпаду їхньої сімї вказує на те, що її чоловік зловживає алкогольні напої, не забезпечує сімю матеріально, не працює.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені надані сторонами докази, їм дана належна правова оцінка, правильно визначено природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює та на підставі встановленого ухвалене рішення, яке відповідає вимогам ст.ст. 10, 60, 212, 214, 215 ЦПК України.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_4, і визнаючи за ними права власності - за кожним на 1/6ч. квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті їх батька ОСОБА_6, та стягуючи з відповідача ОСОБА_1 по 2 400грн. на кожного грошову компенсацію за 1/6ч. проданого нею гаражу, суд обґрунтовано виходив з того, що вказане майно набуте подружжям в період шлюбу і відповідно до вимог ст. 60 СК України є їх спільним сумісним майном і їх частки є рівними незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку доходу.

При цьому суд виходив з того, що згідно наданих копій свідоцтв про народження, позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є синами ОСОБА_6, який помер 31 серпня 2007року. Як спадкоємці першої черги, позивачі у встановлений законом шестимісячний строк подали до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що спадкова маса складається із 1/2ч. спірних - квартири та гаражу, яка повинна бути поділена між трьома спадкоємцями за законом, тобто між позивачами його синами ОСОБА_2, ОСОБА_3 та дружиною ОСОБА_1 Отже, кожному з них повинно приходитися по 1/6ч. цього спадкового майна. Оскільки ОСОБА_1 відчужила гараж, продавши його за 2000дол.США, з неї на користь позивачів правильно стягнуто грошову компенсацію (вартість 1/2ч. гаражу = 1000дол. США : 3 спадкоємця), в розмірі 333,30дол.США, що по курсу до гривні складає 2400грн.

Твердження ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про неплатоспроможність ОСОБА_6 на момент придбання спірної квартири, з посиланням на те, що він на той час не працював, мав значну суму заборгованості по аліментам на дітей, спростовуються довідками про розмір його заробітної плати у 2002-2003р.р. та довідкою про суму заборгованості по аліментам, яка на 01.04.2004р. складала 523грн.76коп.

Відмовляючи у зустрічного позову ОСОБА_5, суд дійшов правильно висновку про відсутність підстав для його задоволення.

Так, з матеріалів справи убачається, що ОСОБА_5 угоду купівлі-продажу спірної квартири не оспорювала та вимог про перевід права покупця не заявляла. Її твердження стосовно того, що вона позичала дочки ОСОБА_1 5000дол.США на придбання спірної квартири і, що остання зобовязалася їх повернути без визначення кінцевого строку, не є підставою для визнання права власності за нею на вищевказану квартиру.

Доводи апеляційних скарг суттєвими не являються, висновків суду не спростовують і не дають колегії суддів підстав для зміни або скасування рішення суду першої інстанції, яке ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1, 308, 313, 314ч.1п.1, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 і ОСОБА_13 відхилити.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 08 квітня 2010 року залишити без змін

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді -