Київський районний суд м. Одеси
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-3292 /10рік

17 вересня 2010 року

Київський районний суд м.Одеси у складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М,

за участю секретаря - Фірко Ю.В., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянув в відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання договору іпотеки недійсним,

В С Т А Н О В И В :

21 січня 2010 року позивач звернувся до суду з позовом та просив постановити рішення, згідно якого визнати договір іпотеки квартири № 6 в будинку № 2 корпус № 3 по вул. В. Терешкової в м. Одесі, укладений 26.01.2004 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_7, недійсним.

Свої вимоги мотивувала тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 13.01.2003 року ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_8 квартиру № 6 в будинку № 2 корпусі № 3 по вул. Терешковій в м. Одесі. 07.02.2003 році вказана квартира зареєстрована за позивачем в КП

«ОМБТЇ та РОН» на праві приватної власності. Після придбання квартири, позивач вселилася до вказаної квартири, сплачувала комунальні платежі тощо. Наприкінці 2003 року вона дізналась, що 09.06.2003 року на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси вищевказаний договір купівлі-продажу квартири було визнано недійсним, а квартира неодноразово перепродана. Останнім покупцем квартири являлась відповідач по справі ОСОБА_7, яка придбала квартиру 07.10.2003 році, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом.

29.04.2004 року ухвалою судової колегії апеляційного суду Одеської області рішення Київського районного суду від 09.06.2003 року було скасовано, а справа направлена на новий розгляд.

Відповідно до рішення Київського районного суду м. Одеси від 21.12.2007 року в позові ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до ОСОБА_8 та ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу від 13.01.20003 року відмовлено. В позові ОСОБА_7 до ОСОБА_3 відмовлено, задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_7, ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 13.05.2008 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 21.12.2007 року залишено без змін.

Ухвалою Верховного суду України від 16.09.2008 року відмовлено ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у відкриття касаційного провадження.

На підставі вказаного судового рішення 06.02.2009 р КП «ОМБТЇ та РОН» скасувало реєстрацію права вланості ОСОБА_7 на спірну квартиру.

У травні 2009 року позивач дізналась, що 26.01.2004 року між відповідачами ОСОБА_5 та ОСОБА_7 було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_6, відповідно до якого ОСОБА_7 позичила у ОСОБА_5 132 500 гривень. Крім того, 26.01.2004 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 було укладено договір іпотеки, відповідно до якого ОСОБА_7 передала у заставу спірну квартиру. Позивач вказує, що рішення про визнання угод недійсними, відповідно до яких було підтверджено недійсність договору купівлі-продажу ОСОБА_7, набрали законної сили. Той факт, що вказана квартира перебуває в заставі, є суттєвим порушенням прав власності позивача, тому вона звернулась до суду та просить визнати договір іпотеки, укладений 26.01.2004 року, недійсним.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового засідання повідомлялися судом належним чином у порядку ст.74,76,77 ЦПК України.

Представник позивача у судове засідання з`явилась, підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити. Крім того, зазначала, що спір між сторонами виник в результаті неоднакового написання адреси спірної квартири, у зв`язку з чим просила в судовому рішенні зазначити, що квартира №6, яка була передана в іпотеку за оскаржуваним договором, розташована в будинку №2 корпус 3 (будинок №2/3) по вул. Терешкової у м. Одесі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, вказуючи на те, що питання про право власності на спірну квартиру остаточно ще не вирішено, так як на тереішній час є предметом розгляду Європейського Судуз прав людини.

ОСОБА_9 особа, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6, у судове засідання не з`явилась, про слухання справи сповіщена належним чином, заяв та клопотань про відкладання судового розгляду не заявляла.

Вислухавши осіб, яки приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд доходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 13.01.2003 року, посвідченого нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_13, зареєстрованого в реєстрі № 5-75, ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_8 квартиру № 6 в будинку № 2 корпус № 3 по вул. В. Терешкової в м. Одесі (а.с.6). 07.02.2003 року вказана квартира була зареєстрована за позивачем на праві приватної власності в КП «ОМБТЇ та РОН», за реєстровим номером № 530, стр. 139, кн.. 455пр.( а.с.6 зворот).

Позивачка вказує, що нею були виконані усі умови зазначеного договору, вона вселилась до квартири, сплачувала у подальшому комунальні платежі та доглядала за квартирою.

28.11.2002 року ОСОБА_9 та ОСОБА_14 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_15 про стягнення боргу. Справа була розглянута у відсутності відповідача. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 30.04.2003 року вказаний позов задоволений, з відповідача стягнута матеріальна шкода у сумі 12 600 доларів США та моральна шкода у розмірі 8 000 гривень. Ухвалою суду від 14.07.2003 року був змінений порядок виконання зазначеного рішення та у власність позивачів ОСОБА_9 та ОСОБА_14 була передана квартира АДРЕСА_1.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25 березня 2004 року рішення суду від 30.04.2003р. та ухвала від 14.07.2003 року були скасовані, справа направлена на новий розгляд.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 09.06.2003 року договір купівлі-продажу квартири, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було визнано недійсним, а спірна квартира неодноразово продана.

29.04.2004 року ухвалою судової колегії апеляційного суду Одеської області рішення Київського районного суду від 09.06.2003 року було скасовано, а справа направлена на новий розгляд ( а.с.9).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21.12.2007 року в позовних вимогах ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до ОСОБА_8 та ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири №6 будинку №2, корпус №3 по вул. Терешкової в м. Одесі, який був укладений 13.01.2003 року відмовлено; в позові ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні квартирою № 6 буд. № 2 корп. № 3 по вул. Терешкової в м. Одесі, виселення ОСОБА_3 зі спірної квартири, вселення ОСОБА_7 - відмовлено, задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання договорів купівлі-продажу квартири недійсними, визнаний недійсним договір купівлі-продажу квартири № 6 буд. № 2 корп №3 по вул. Терешкової в м. Одесі від 10.09.2003 року, укладений між ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_12, визнаний недійсним договір купівлі-продажу квартири № 6 буд. № 2 корп №3 по вул. Терешкової в м. Одесі від 25.09.2003 року, укладений між ОСОБА_12, та ОСОБА_11; визнаний недійсним договір купівлі-продажу від 07.10.2003 року, укладений між ОСОБА_11 та ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_6, зареєстрований за № 5391 (а.с. 7-8).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 13.05.2008 року вказане рішення Київського районного суду м. Одеси залишено без змін( а.с.12-15).

Ухвалою Верховного суду України від 16.09.2008 року у відкритті касаційного провадження відмовлено ( а.с. 16-17).

Відповідно до ст. 236 ЦК України угода, яка визнана судом недійсною, вважається недійсною з моменту укладання.

На підставі вказаного судового рішення від 21.12.2007 року КП «ОМБТІ та РОН» було проведено скасування реєстрації права власності на спірну квартиру та проведене виключення з реєстру прав вланості по договорам купівлі-продажу від 07.10.2003 року, від 25.09.2003 року, 10.009.2003 року по вищевказаній квартирі, як вбачається з відповіді КП «ОМБТЇ та РОН» від 06.02.2009 року ( а.с.17).

Як вбачається з матеріалів справи, 26.01.2004 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_6, зареєстрований за реєстровим номером № 143, відповідно до якого ОСОБА_7 позичила ОСОБА_5 грошову суму у розмірі 25 000 доларів США.

У звязку з чим, у той же день між відповідачами ОСОБА_5 та ОСОБА_7 було укладено договір іпотеки, посвідчений також приватним нотаріусом ОСОБА_6, відповідно до якого ОСОБА_7 передала під заставу квартиру АДРЕСА_2 в

м. Одесі ( а.с.92).

Зважаючи на те, що судове рішення, яким договір купівлі-продажу спірної квартири,

укладений на ім`я ОСОБА_7, визнаний недійсним, набрало законної сили, суд доходить до висновку про те, що і договір іпотеки, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 треба визнати недійсним, так як його існування суттєво порушує права позивача.

Згідно до ч.1 ст. 576 ЦК України, предметом застави може бути будь - яке майно, що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Статтею 583 ЦК України передбачено, що заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель). Заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнові права, а також особа якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави.

Згідно ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цивільному Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог встановлених ч. 1-3, 5,6 ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні

Згідно до ст. 398 ЦК України право володіння майном виникає на підставі договору з власником чи особою, якій майно передано власником.

Зважаючи на викладене, суд доходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_16 підлягають задоволенню та необхідно визнати договір іпотеки квартири №6 в буд. №2 корп.3 (№2/3) по вул. Терешкової у м. Одесі, укладений 26.01.2004 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 недійсним.

Керуючись ст.ст. 203, 236, 321, 398 ЦК України, Законом України «Про іпотеку»,

ст.ст. 59,60,88,157,208,209,212,213,214,215, 218 294 ЦПК України , суд ,-

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати договір іпотеки квартири № 6 в будинку № 2 корпусу № 3 (№2/3) по вул. Терешкової у м. Одесі, укладений 26.01.2004 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 - недійсним.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя