АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №22-ц-5165/2010р. Головуючий 1-ї інстанції Остапчик С.В.
Категорія: угоди Доповідач: Довгаль Г.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2010 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Коваленко І.П.

суддів Коровіна С.Г., Довгаль Г.П.

при секретарі Голіковій О.П.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 грудня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на нерухоме майно та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2003 року ОСОБА_7 (після реєстрації шлюбу і зміни прізвища - ОСОБА_1В.) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, в якому просила визнати дійсним договір купівлі-продажу 1/6 частини будинку №26 по вул. Балакліївській в м. Харкові, посилаючись на те, що в листопаді 2001 року між нею і ОСОБА_5 досягнуто домовленість щодо купівлі-продажу 1/6ч. вищевказаного будинку. Вона передала гроші, а відповідачка їй ключі від житлових приміщень, після чого вона разом з членами своєї родини вселилися до будинку. Але у травні 2002 року ОСОБА_5 стала вимагати ще грошей та у подальшому відмовилась від оформлення документів у нотаріуса.

У грудні 2003 року ОСОБА_5 предявила позов до ОСОБА_7, просила визнати недійсним договір купівлі-продажу частини будинку від 04 листопада 2001 року, виселити відповідачку із приміщень, вказуючи на те, що у листопаді 2001 року їй ще не належало будь-якої частини будинку, оскільки свідоцтво про спадщину вона отримала тільки 29.03.2002року. Вважає, що ОСОБА_7 (ОСОБА_1В.) проживає в будинку незаконно, на даний час вона не бажає продавити їй свою частину будинку.

У червні 2004 року ОСОБА_7 (ОСОБА_1В.) уточнила та доповнила позовні вимоги і просила визнати дійсним домашній договір купівлі-продажу, вказуючи на те, що фактично існувала домовленість з ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які були власниками цієї частини будинку, про продаж належної їм 1/3ч. будинку за 2 500дол.США.

У березні 2005 року ОСОБА_5 змінила вимоги, просила розірвати договір купівлі-продажу частини будинку, виселити з будинку ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8 без надання іншого житла, вказуючи на те, що ОСОБА_7 (ОСОБА_1В.) звільнила будинок, а інші перелічені відповідачі продовжують незаконно проживати в ньому.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.07.2005року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 24.11.2005р., відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 про визнання договору купівлі-продажу частини житлового будинку дійсним. Позов ОСОБА_5 задоволено частково. У частині розірвання договору купівлі-продажу частини будинку відмовлено. Постановлено виселити ОСОБА_7 (ОСОБА_1В.), ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8 із частини будинку №26 по вул. Балаклєєвській у м. Харкові, яка належить ОСОБА_5

Ухвалою Верховного Суду України від 19 липня 2006 року рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 липня 2005 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 24 листопада 2005 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_7 (ОСОБА_1В.) до ОСОБА_5 про визнання договору дійсним та задоволення позову ОСОБА_5 про виселення - скасовано і справа в цій частині передана на новий розгляд до суду першої інстанції. В решті судові рішення залишено без змін.

При новому розгляді справи, у березні 2007 року ОСОБА_5 уточнила зустрічний позов, притягла в якості співвідповідачів - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8, просила розірвати договір купівлі-продажу частини будинку, укладений між нею та ОСОБА_9 (ОСОБА_1В.), стягнувши безпосередньо з неї на користь ОСОБА_7 (ОСОБА_1В.) суму авансу у гривнях, що в еквіваленті буде дорівнюватися 1000 доларів США. У подальшому цей позов уточнила (а.с.10-12, 37 том 2).

Також, у березні 2007 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7 (ОСОБА_1В.), ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8, в якому просила визнати недійсним домашній договір купівлі-продажу частини спірного будинку, укладений 04 листопада 2001 року між ОСОБА_7 (ОСОБА_1В.) та перевести на неї, відповідно до вимог ст.362 ЦК України права та обовязки покупця, посилаючись на те, що вона має переважне право на придбання 1/6ч. будинку, яка належить її сестрі ОСОБА_5 (а.с.21-23 том 2).

У квітні 2007 року ОСОБА_7 (ОСОБА_1В.), ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8 уточнили позов, заявили його до ОСОБА_5 і ОСОБА_6, просили визнати дійсною угоду купівлі-продажу 1/3ч. жилого будинку №26 по вул. Балакліївській м. Харкова та визнати за ними право власності на цю частину.

У серпні 2008 року ОСОБА_5 доповнила свій зустрічний позов вимогами про стягнення моральної шкоди із ОСОБА_7 (ОСОБА_1В.) на свою користь, оцінивши її в розмірі 20 000грн., пізніше його уточнив (а.с.111, 167-169, 202-204 том 2).

У травні 2009 року ОСОБА_1 (ОСОБА_7В.), ОСОБА_7, ОСОБА_3ОСОБА_4 уточнили свій позов, залишили вимоги про визнання дійсною угоди купівлі-продажу 1/3ч. жилого будинку №26 по вул. Балакліївській, укладеною 04.11.2001року між ОСОБА_7 (ОСОБА_1В.) з однієї сторони, та відповідачами, в особі ОСОБА_5, з іншої сторони (а.с.171-173, 176-177 том 2).

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 вересня 2009 року задоволені клопотання ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Провадження за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про розірвання договору купівлі-продажу 1/6ч. житлового будинку закрито.

Провадження за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_7 (ОСОБА_1В.) ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та переведення прав та обовязків покупця закрито (а.с.184-185, 191-192, 193 том 2).

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 грудня 2009 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 (ОСОБА_7В.), ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_9 до ОСОБА_5 про визнання правочину дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, а також у позові ОСОБА_10 до ОСОБА_7 (ОСОБА_1В.) про відшкодування моральної шкоди.

Не погодившись з цим рішенням суду, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 (ОСОБА_7В.), ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4 просять його частково змінити, зокрема, задовольнити їх вимоги в частині визнання дійсною угоди купівлі-продажу частини будинку від 01.11.2001р., визнавши за ними право власності на 1/3ч. спірного будинку, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на неналежну оцінку наданим сторонами доказам. При цьому зазначають, що у звязку з тим, що ОСОБА_5 і ОСОБА_6 ще не оформили належним чином свою спадщину, вони на той час були вимушені укладати угоду за розпискою, а не нотаріально. Але наступні дії ОСОБА_5 і ОСОБА_6 по оформленню спадщини, внаслідок яких стали власниками спірної частини будинку, підтверджують той факт, що вони не помилялися у субєктах угоди і укладали її з належними особами.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи, наведені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені надані сторонами докази, їм дана належна правова оцінка, правильно визначено природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює та на підставі встановленого ухвалене рішення, яке відповідає вимогам ст.ст. 10, 60, 212, 214, 215 ЦПК України.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 (ОСОБА_7В.), ОСОБА_11, ОСОБА_3, ОСОБА_4, суд дійшов правильного висновку про те, що немає підстав для визнання дійсною домашню угоду купівлі-продажу частини житлового будинку, яку укладено за письмовими розписками, оскільки сторони не домовилися щодо усіх істотних умов договору. У звязку з чим права власності на спірну частку будинку у позивачів за первісним позовом не виникло.

Як встановлено судовим розглядом, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, 1/3ч. будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого в місті Харкові, вул. Балакліївська №26, належала матері відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_12 на підставі рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.12.1980року. За життя ОСОБА_12 склала заповіт, посвідчений 28.03.1990року Першою Харківською державною нотаріальною конторою і зареєстрований у реєстрі за №1-572, яким все належне їй майно заповідала своїм дочкам ОСОБА_10 і ОСОБА_6 у рівних частках. 28 червня 1998 року ОСОБА_13 померла.

Із свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого Першою Харківською державною нотаріальною конторою за реєстровим №7-376, убачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 стали власниками - спірного будинку, а саме кожна по 1/6ч., лише - 29 березня 2002 року (а.с.109 том 1).

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.12.2003року проведено виділ у натурі конкретних приміщень та перерозподілені ідеальні частки між співвласниками житлового будинку і згідно з яким ОСОБА_5 та ОСОБА_6, замість 1/6ч. житлового будинку, кожній стало належати - по 18/100ч. (а.с. 41-47 том 1).

Отже, на момент написання ОСОБА_5 04 листопада 2001 року розписки, в якій вона вказує, що отримала від ОСОБА_7 в рахунок оплати вартості частини будинку 1000у.о.(тисячу доларів), вона ще не була її власником. Крім того, ця розписка не містить усіх істотних умов договору, а саме за якою адресою розташовано будинок, не визначено частину будинку, що продається, не вказана конкретна ціна, строки оформлення договору в нотаріальній конторі та інше. В цій розписці лише зазначено, що у випадку виникнення претензій однієї сторони з приводу несвоєчасної підготовки документів щодо їх оформлення, ОСОБА_14 зобовязалася повернути отримані гроші до 01.06.2002року, а до цього часу, при умовах сплати за газ та електроенергію, не висиляти сімю ОСОБА_9 з будинку (а.с.9 том 1).

Про ці ж обставини свідчить також розписка ОСОБА_7 від 04.11.2001року, в якій вона зобовязується виїхати з будинку у разі виникнення претензій однієї із сторін (а.с.18 том 1).

Оскільки між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 не було досягнуто домовленості стосовно усіх істотних умов договору купівлі-продажу спірної частини житлового будинку, підстав для визнання його дійсним не мається.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються, висновків суду не спростовують та не дають колегії суддів підстав для зміни або скасування рішення суду першої інстанції, яке постановлено з дотримання норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 307ч.1п.1, 308, 313, 314ч.1п.1, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, (ОСОБА_7В.), ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 грудня 2009 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий Судді -