Справа № 2-17/10
(провадження № 2-17/10)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2010 року м.Каховка

Каховський міськрайонний суд Херсонської області у складі: головуючого судді Подіновської Г.В.,

при секретарях Кузнецовій А.О., Барабаш А.П.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Каховка Херсонської області цивільну справу за позовом:

ОСОБА_5

до ОСОБА_2

про визнання договору дійсним та визнання права власності

встановив:

У жовтні 2008 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення суми боргу за договором позики грошових коштів, посилаючись на те, в період з 11.12.2001 року по 14.12.2005 року відповідач взяв у неї в борг 52000 доларів США, про що видав власноруч підписану розписку та зобовязався повернути цю суму в повному обсязі до 25.12.2006.У вказаний строк та до теперішнього часу вказану суму боргу відповідач не повернув. Просила стягнути з відповідача на її користь грошову суму у розмірі 338777 грн., з них заборгованість за договором позики 277680 грн. та річні відсотки 61097,290 грн.

27 листопада 2008 року позивачка надала письмові доповнення до позовної заяви про зміну позовних вимог (а.с.79). Посилаючись на те, що на підтвердження правочину щодо взятої суми 52000 грн. відповідач видав їй другу розписку, у якій зазначив, що у разі неповернення боргу у вказаний в розписці строк до 25.12.2006 року в рахунок вказаної суми визнає угоду купівлею-продажем належної йому 1/2 частини нежитлової будівлі, загальною площею 234,05 кв.м. разом із земельною площею 0,0342 кв.м., які розташовані по вул.. Кооперативна, 3 у м. Каховка Херсонської області та пообіцяв протягом двох місяців після прострочення повернення боргу нотаріально посвідчити укладений між ними договір, але ні одну з укладених угод не виконав, просила визнати договір купівлі- продажу 1/2 частини нежитлової будівлі №3 по вул. Кооперативна у м. Каховка Херсонської області, укладений 17.07.2006 року, між нею та відповідачем ОСОБА_2 дійсним; визнати за нею право власності на ХА частин нежитлової будівлі №3 по вул. Кооперативна у м. Каховка Херсонської області; визнати договір купівлі-продажу земельної площі 0,0342 кв.м. по вул.. Кооперативна,3 у м. Каховка Херсонської області, укладений 17.07.2006 року, між нею та відповідачем ОСОБА_2 дійсним; визнати за нею право власності на земельну площу 0,0342 кв.м. по вул. Кооперативна, 3 у м. Каховка Херсонської області.

В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав у повному обсязі за обставинами, викладеними в позові, а також пояснив, що в грушці 2008 року відповідач умовив представника позивачки забрати з суду оригінали розписок, заволодів ними та знищив. Остаточно просив визнати за ОСОБА_5 право

власності на Vi частини нежитлової будівлі №3 та частини земельної площі у спільній власності 0, 0684 кв.м. по вул.. Кооперативна, у м. Каховка Херсонської області, яка належить відповідачу на праві власності в рахунок суми 52 тисячі доларів США.

Відповідач ОСОБА_2позовні вимоги не визнав, пояснив, що позивачка по справі є його дочкою, грошей у борг він у неї не брав, ніяких розписок не підписував, гроші в сумі близько 32000 доларів США, які він отримав через АК «Брокбізнесбанк» від ОСОБА_5, є його власними коштами, які при переїзді з Росії в Україну він залишив дочці для того, щоб вона частками пересилала ці гроші йому в Україну. В задоволенні позову просив відмовити.

Представники відповідача в судовому засіданні зайняли аналогічну позицію.

Заслухавши пояснення представника позивачки, відповідача, його представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що на момент виникнення спірних правовідносин відповідачеві ОСОБА_2 належали нежитлова будівля загальною площею 468,1 кв. м. (а.с.81) та земельна ділянка площею 0,0684 га.(а.с.83) в м. Каховка Херсонської області, по ул. Кооперативна, 3.

Згідно рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 10.02.2009 року ОСОБА_2 та ОСОБА_6 виділено по 1/2 частині зазначеного нерухомого майна (а.с.138, 139).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який підтверджує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Ст.655 цього Кодексу встановлено, що за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з вимогами ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Це правило не застосовується, якщо є передбачене законодавчими актами обмеження (заборона) на здійснення такого правочину або сторони не дійшли згоди щодо всіх істотних його умов.

Як вбачається з пояснень сторін в судовому засіданні, сторони не дійшли згоди як щодо укладення договору позики, так і щодо купівлі-продажу частини нежитлової будівлі та земельної ділянки.

т. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 даного Кодексу.

Докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для прийняття рішення по справі та по яким у сторін та інших осіб, що беруть участь у справі виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 64 ЦПК письмовими доказами є всякого роду документи, акти, довідки, листування службового чи особистого характеру або виписки з них, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі.

В матеріалах справи відсутні оригінали розписок, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснили, що 17.07.2006 року ОСОБА_8 надрукувала на компютері тйссти двох розписок, які відповідач власноруч підписав у присутності цих свідків та позивачки.

Свідок ОСОБА_6 також пояснила, що 29.12.2008 року відповідач ОСОБА_2 знищив оригінали розписок, з приводу чого вона зверталась до органів міліції, але в порушенні кримінальної справи їй було відмовлено.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що 17.07.2006 року ОСОБА_8 друкувала для відповідача тексти розписок. Зі слів позивачки їй відомо, що відповідач надав позивачці дві розписки на 52 тисячі доларів США.

Свідок ОСОБА_8 підтвердила, що 17.07.2006 року надрукувала за проханням сторін по справі тексти двох розписок на 52 тисячі доларів.

Факт знищення ОСОБА_2 оригіналів письмових розписок підтверджується постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 12.02.2009 року (а.с.220).

Разом з тим, суд не може прийняти як докази укладення угод між сторонами по справі ксерокопії розписок від 17.07.2006 року з підписом, схожим на підпис судді Крюковського O.A. (а.с.5, 80) оскільки вказані ксерокопії не посвідчені належним чином та не містять застереження щодо їх відповідності оригіналу. Крім того, на підставі даних ксерокопій розписок, за відсутності оригіналів, неможливо визначити, чи є ОСОБА_2 виконавцем підпису на них (а.с.228).

За вказаних обставин суд вважає, що позивачкою не надано належних доказів в обгрунтування укладення договору позики, та не спростовано доводів відповідача щодо перерахування через установу банку його власних коштів.

Суд також зазначає, що відповідно до ч. З ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Виходячи з цих положень закону, норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст. 210, 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними та не створюють прав і обов'язків для сторін.

Тобто законодавче визначення судового захисту цивільних прав таким способом, як визнання дійсними договорів, які підлягають і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації відсутнє. Визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та одночасне визнання за позивачем права власності на це майно порушує встановлений порядок набуття та реєстрації речових прав на нерухомість.

Виходячи з наведеного, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі ст. 124 Конституції України, ст. ст. 640, 657 ЦК України, ст.с^ІО, П, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України,

вирішив:

Позовні вимоги

ОСОБА_5

до ОСОБА_2

про визнання договору дійсним та визнання права власності

-залишити без задоволення у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційну скаргу може бути подано протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до апеляційного суду Херсонської області через Каховський міськрайонний суд.

Суддя: Г. В. Подіновська