Справа №2-2934/10 номер стат.звіту № 47
код суду 0707
РІШЕННЯ

Іменем України

06 вересня 2010 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

особі головуючого-судді Бондаренко Ю.О.

при секретарі Мошура Н.Р.

з участю представника відповідача ОСОБА_1І

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Мукачівської міської ради про зобов'язання нарахувати та виплатити одноразову компенсацію, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернувся ОСОБА_2М, посилаючись на те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС II категорії та інвалідом І групи і тому має право на пільги передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи . Відповідно до вимог ст. 48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, виплачується компенсація, у таких розмірах:... інвалідам І групи - 60 мінімальних заробітних плат, а щорічна допомога на оздоровлення виплачується для інвалідів І та II групи у розмірі - 5 мінімальних заробітних плат. Проте, відповідачем йому виплачено вказану допомогу в невідповідному розмірі.

09.07.2010 року він звернувся до УПСЗН Мукачівської міської ради із заявою про перерахунок та виплату одноразової компенсації як інваліду І групи внаслдіок Чорнобильської катастрофи, однак, УПСЗН у своїй відповіді від 23.07.2010 р. відмовило йому у здійсненні перерахунку одноразової компенсації у розмірі 60 мінімальних заробітних плат як інваліду І групи внаслідок Чорнобильської катастрофи з причини того, що у грудні 2007, лютому 2008 року, січні 2009 року та червні 2010 року йому нарахована щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 120 грн. 00 коп.

Позивач вважає, що такі дії відповідача - УПСЗН є протиправними, такими що не відповідають вимогам ст. 48 вказаного Закону, і просить відповідно до вимог ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Мукачівської міської ради здійснити перерахунок та виплату одноразової компенсації, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС, що став інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи, в розмірі 60 мінімальних заробітних плат відповідно до вимог ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Позивач у судове засідання не з'явився проте від нього надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_3 Мукачівської міської ради у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог позивача, просив відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що ОСОБА_2, є учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, та має статус особи, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) (а.с.10). Згідно із висновком МСЕК №0288081 від 20.11.2007 р. позивачу при первинному огляді встановлено безстроково 1 групу інвалідності з причини захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.(а.с. 11). Згідно із експертним висновком Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії від 18 жовтня 2007 на предмет встановлення причинного зв'язку захворювання позивача, а саме цукровий діабет, важкої форми. Діабетична стопа, стан після ампутації лівої нижньої кінцівки, пов'язане з виконанням обов'язку військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧЕАС (а.с. 12)

Відповідач надав суду письмові заперечення на позов згідно яких не визнає заявлені позивачем позовні вимоги. Зазначив, що згідно із ст.62 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-Х11 розяснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання місцевими органами виконавчої влади. На підставі ст. 117 Констиутуцій України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання, тому всі виплати, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які базуються на розмірі мінімальної заробітної плати, виплачуються у розмірах, встановлених ПКМУ. Фінансування витрат, повязаних з реалізацією вказаного Закону здійснюється за рахунок державного бюджету. Згідно із ч.2 ст.95 Конституції України виключно Законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Конституцією України, законами та рішеннями Конституційного суду.

Згідно ст. 48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (в редакції чинній до 31 грудня 2007 року), одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи ... виплачується в таких розмірах: інвалідам І -II групи - 60 мінімальних заробітних плат. Виплата здійснюється з мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент встановлення інвалідності, а відповідно до ч.4 ст.48 Закону України "Про статус га соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи інвалідам І-ІІ групи виплачується шорічна допомога на оздоровлення у розмірі пять мінімальних заробітних плат .

Підпунктом 11 пункту 28 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» ЗУ «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» текст статті 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи викладено в наступній редакції: Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. А 22.05.2008 року Конституційний Суд України визначив зазначені норми неконституційними.

Відповідно до ст. 152 ч.2 Конституції України Закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, втрачають силу з дня ухвалення Конституційним судом рішення про їх неконституційність.

При таких обставинах, позивач має право на одноразову компенсацію з дня встановлення йому інвалідності, тобто з 20.11.2007 року .

Вимоги позивача, щодо стягнення з відповідача конкретної суми не можуть бути задоволені, оскільки повноваження щодо проведення перерахунку, нарахувань, які необхідно провести для сплати суми у відповідності до вимог Закону, покладено на відповідача, а суд не може перебирати на себе функції органу, на якого законодавством покладено такі повноваження.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з того, що визначений Кабінетом Міністрів України розмір одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що стали інвалідами в результаті Чорнобильської катастрофи, не відповідає вимогам ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи', тому до спірних правовідносин суд застосовує акт вищої юридичної сили - Закон. Нарахування позивачу одноразової компенсації, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що став інвалідом в результаті Чорнобильської катастрофи, здійснено УПСЗН у розмірі значно нижчому за відповідний розмір, який встановлено ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

За таких обставин на користь позивача підлягає виплаті одноразова компенсація, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що став інвалідом в результаті Чорнобильської катастрофи, в розмірі 60 мінімальних заробітних плат відповідно до вимог ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати на момент встановлення інвалідності, тобто з 20.11.2007 року також з того часу позивач має право на «Щорічну допомогу на оздоровлення» у розмірі п'ять мінімальних заробітних плат.

Суд оцінює як таке, що не грунтується на законі і є безпідставним, посилання «представника відповідача на те, що для розрахунку одноразової компенсації позивачу, передбаченої ст.48 Закону №796-Х11, необхідно застосовувати ПКМУ № 836 від 26.07. 1996 р. В цієї постанові закріплено конкретні розмірі компенсації, що суперечить Закону №796-Х11, котрим визначено кратність одноразової компенсації залежно від розміру мінімальної заробітної плати, яка встановлюється законом. При вирішенні даного спору Закони України мають пріоритет над підзаконними нормативними актами, яким є ПКМУ № 836. Тому застосовувати цю постанову не можна.

Суд не приймає аргумент органу державної влади щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань. Щодо виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» вказано, що така відмова є свавільною та незаконною. З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у зазначеному рішенні, та положення ч.1ст.58 Конституції України про незворотність дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи; реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань, судами не повинні прийматися до уваги.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність зобовязати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Мукачівської міської ради провести перерахунок та здійснити відповідні виплати одноразової компенсації, як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС та щорічної допомоги на оздоровленпя» починаючи з 20.11.2007 року з врахуванням розміру мінімальної заробітної плати на момент встановлення інвалідності та уже проведених виплат.

Відповідно до ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України позивач, який є інвалідом 1 групи та особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, звільнений від сплати судового збору та витрат пов'язаних з інформаційно-технічним забезпеченням розгляду справи при зверненні до суду

Керуючись: ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 796-XI від 28 лютого 1991 року, Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008, ст..ст.З, 10, 15, 60, 79, 81,88,197, 209, 212, 214, 215, 223 ПК України, суд-

Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволити частково.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Мукачівської міської ради (м. Мукачево. вул. Філатова, 16) відповідно до ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 який проживас за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, одноразової компенсації, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС, та щорічної допомоги на оздоровлення» з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати на момент встановлення інвалідності та вже проведених виплат, починаючи з 20.11.2007 року .

У решті позовних вимог позивачу відмовити.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий Ю.О.Бондаренко