Справа №2-3-933/03 11.11.2010 11.11.2010 11.11.2010
Провадження №22ц-7955/10
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Данилової О.О.

суддів - Лівінського І.В., Шаманської Н.О.,

при секретарі - Меріковій Д.В.

розглянувши у відсутності сторін у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на ухвалу Центрального районного суду м.Миколаєва від 16 серпня 2010 року за скаргою

ОСОБА_1

на дії державного виконавця

У С Т А Н О В И Л А:

У травні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Миколаївського обласного управління юстиції.

Скаржник зазначав, що рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 13 травня 2003 року було визнано неправомірним рішення комісії управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва від 4 грудня 2002 року та покладено обов'язок скасувати рішення та розглянути його заяву про призначення пенсії за Законом України « Про наукову та науково-технічну діяльність». Пенсійний орган рішення не виконав. У квітні 2005 року за його заявою державним виконавцем підрозділу ДВС МОУЮ відкрито виконавче провадження, а 18 травня 2005 року виконавче провадження закрито з посилання на виконання судового рішення.

Посилаючись на те, що t-size:12pt;">державний виконавець не мав законних підстав для закриття провадження та складання акту про виконання рішення суду, просив суд встановити факт невиконання судового рішення та покладення обовязку провести виконавчі дії.

Підрозділ примусового виконання рішень державної виконавчої служби Миколаївського обласного управління юстиції перейменовано у підрозділ примусового виконання рішень державної виконавчої служби головного управління юстиції у Миколаївської області ( далі підрозділ ВДВС ГУЮ в Миколаївській області).

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 16 серпня 2010 року у задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на те, що суд не звернув увагу на порушення державним виконавцем вимог статей 24, 29, 30 Закону України «Про виконавче провадження» ( далі Закон) та не дав оцінку діям пенсійного органу по виконанню судового рішення, просив ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 13 травня 2003 року визнано неправомірним рішення комісії з пенсійних питань при управлінні ПФУ у Центральному районі м.Миколаєва від 4 грудня 2002 року, та зобов'язано ПФУ в Центральному районі м.Миколаєва скасувати це рішення та розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення йому пенсії на підставі Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» у відповідності до вимог пенсійного законодавства ( а.с.56-57). Рішення набуло законної сили.

Ухвалюючи постанову про закриття виконавчого провадження від 18 травня 2005 року ( а.с.122), державний виконавець послався на те, що боржник виконав рішення суду, а саме рішенням комісії з пенсійних питань ПФУ в Центральному районі м. Миколаєва від 11 травня 2005 року №358 скасував рішення №600 від 4 грудня 2002 року ( а.с.123), розглянув заяву ОСОБА_1 та відмовив йому у призначенні наукової пенсії рішенням №12 від 26 січня 2005 року ( а.с.120).

Апелянт посилається на те, що повторна відмова пенсійного органу в призначенні йому наукової пенсії рішенням від 26 січня 2005 року, не може вважатись добровільним виконанням судового рішення.

Але це твердження повязане з невірним тлумаченням рішення суду, яким пенсійний орган зобов'язаний розглянути заяву (а не призначити наукову пенсію), та змісту виконавчих дій по виконанню судових рішень у немайнових спорах ( стаття 76 Закону).

Рішення комісії з пенсійних питань ПФУ в Центральному районі м. Миколаєва №12 від 26 січня 2005 року ОСОБА_1 не оскаржував.

Правила статті 30 Закону, на&nbsp;які посилається апелянт, повязані з заходами примусового виконання ( стаття 4 Закону ) та стосуються виконання судових рішень у майнових спорах.

За таких обставин основний висновок суду про відсутність порушень норм виконавчого законодавства при виконанні судового рішення, відповідає обставинам справи та вимогам Закону.

І хоча суд першої інстанції, в порушення статті 385 ЦПК України щодо строку звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця, не вирішив питання про поновлення строку, але це порушення не вплинуло на обсяг прав заявника. Тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду.

Керуючись ст.ст. 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, у ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 серпня 2010 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: