Справа №22-237/10 Головуючий у 1-ій інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 квітня 2010 року. місто Рівне

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді- Ковальчук Н.М.,

суддів Буцяка З.І, ОСОБА_3,

при секретарі Сеньків Т.Б.,

за участю позивача - ОСОБА_4,

представника позивача - ОСОБА_5,

відповідачки - ОСОБА_6,

представника відповідачки - ОСОБА_7,

представника органу опіки і піклування - ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_4, ОСОБА_6 на рішення Рівненського міського суду від 30 листопада 2009 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_9 до ОСОБА_6, третя особа без самостійних вимог орган опіки і піклування виконкому Рівненської міської ради, про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, визначення участі у спілкуванні з дитиною,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду від 30 листопада 2009 року вказаний позов задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_6 не чинити ОСОБА_4, ОСОБА_9 перешкод у спілкуванні із - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1. Встановлено порядок спілкування ОСОБА_4 із дочкою ОСОБА_11 за яким батьку надається право зустрічатися та проводити разом із дитиною: щопонеділка з 15 год. до 20 год. 30 хв., щосереди з 15 год. до 20 год. 30 хв., щопятниці з 15 год. до 20 год. 30 хв. Перша, третя, пята (при наявності) суботи щомісячно з 09 год.30 хв. до 20 год. 30 хв., без присутності мами. 1,7,9,14 січня, 23 лютого, 07 травня, 14 травня, 24 червня, 22 вересня, 25-27 грудня кожного року з 09 год. 30 хв. до 09 год. 30 хв. наступного дня. З 01 серпня по 31 серпня щорічно-час для санаторно-курортного лікування.

Зобовязано ОСОБА_6 повідомляти ОСОБА_4 про захворювання доньки ОСОБА_10, про обставини відїзду за межі міста більше ніж на 2 дні, про стаціонарне лікування та у випадку залишення дитини без присутності матері, а також про її наміри виїзду за межі міста Рівне та області на термін більше 3-х днів.

Встановлено порядок спілкування ОСОБА_9 із малолітньою ОСОБА_10, за яким позивачці надається право зустрічатися та проводити разом із онукою: другу, четверту неділі щомісячно з 09 год.30 хв. до 20 год. 30 хв., без присутності мами.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що при ухваленні судом рішення не враховані інтереси дитини, для встановлення найбільш тісного психологічного контакту батька з дитиною слід було визначити порядок спілкування, який був зазначений у позовних вимогах. А саме: побачення з дитиною в першу, третю, пяту суботу щомісяця з 09 год.30 хв. до 10 год. неділі; щоденні побачення з 15 год до 20 год 30 хв.; з 1 січня по 15 січня щорічно для санаторно-курортного лікування дитини. Просив рішення суду змінити, встановивши інший порядок спілкування батька з дитиною.

На рішення суду апеляційна скарга надійшла від ОСОБА_6, яка вказує, що позивачем не подано до суду жодного доказу про те, що йому чиняться перешкоди у спілкуванні з дитиною, або якимось чином не виконуються висновки органу опіки і піклування виконкому Рівненської міської ради від 05.03.2009 року № 08345. Встановленим за рішенням суду порядком спілкування батька з дитиною фактично визначено місце проживання дочки. При цьому судом не враховано, що квартира позивача має мінімальні умови для перебування там дитини. Крім цього, в даний час позивач вирішую питання про переобладнання цієї квартири під офіс. Не враховано, що дитина часто хворіє, потребує спеціального дієтичного харчування, заробітна плата позивача є значно меншою, ніж необхідні витрати на дитину. Визначені судом побачення батька з дитиною порушуватиме режим дитячого садочка, що матиме негативний вплив на розвиток дитини. Суд, ухвалюючи рішення, вийшов за межі позовних вимог, не мотивуючи такого висновку. Рішення суду в частині покладення зобовязань про повідомлення позивача про наміри виїзду з дитиною за межі міста та за межі області суперечить вимогам 21,24 Конституції України. Не доведені позовні вимоги ОСОБА_9 з приводу перешкод у спілкуванні її з дитиною. До органів опіки і піклування вона не зверталась і в матеріалах справи відсутній висновок цього органу щодо порядку спілкування дитини і бабусі. З цих підстав просила рішення суду скасувати, в задоволенні позову відмовити повністю.

Перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційних скарг, беручи до уваги пояснення осіб, що зявились у судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги безпідставні і задоволенню не підлягають.

Згідно ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводі в апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_9 та встановлюючи засоби їх участі у вихованні дочки та внучки, місцевий суд виходив з того, що відповідачка (мати ОСОБА_6В.), позбавила позивачів можливості брати участь у спілкуватися з дитиною та у її вихованні, а тому зобовязано ОСОБА_6 не чинити перешкод позивачам у спілкуванні та вихованні ОСОБА_10 та встановлені дні їх зустрічей. Визначено, що зустрічі батька з дитиною та бабусі з онукою без присутності матері відповідають інтересам дитини.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується.

Із матеріалів справи видно, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 4 лютого 2008 року.

Від шлюбу мають дочку ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання шлюбу проживає разом з матірю відповідачкою по справі.

У квітні 2009 року ОСОБА_4, ОСОБА_9 звернулись до суду з позовом про визначення способу участі батька та бабусі у вихованні дитини.

Судом встановлено, що в даний час відповідачка ОСОБА_6 з дочкою ОСОБА_11 проживають у м.Рівне, донька відвідує дитсадок.

Батько дитини проживає у місті Рівне, має однокімнатну вмебльовану квартиру, працює стоматологом.

Баба дитини позивачка по справі, проживає у власному будинку в м. Костопіль, пенсіонерка.

За висновками органу опіки і піклування від 22.03.2010 року та з пояснень представника органу опіки і піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради видно, що позивачі характеризуються позитивно, мають матеріальний достаток, батьки однаково добре піклуються про дитину і спілкування дитини з батьком має позитивний вплив на її емоційний розвиток . У житлових приміщеннях позивачів створені всі умови для перебування там дитини.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_4 3 січня, 18 січня, 30 березня 2009 року звертався до органів міліції з заявою прийняти міри щодо неправомірних дій відповідачки, яка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дочкою.

Зважаючи на такі обставини, суд правильно встановив, що з боку відповідачки відбувається порушення прав батька на вільне спілкування з дитиною, що суперечить вимогам статей 153 та 157 Сімейного кодексу України і висновок суду першої інстанції щодо необхідності у встановленні днів зустрічі позивача з дитиною є вірним. Встановлений судом час зустрічей позивачу з дитиною є конкретним й таким, що відповідає вимогам сімейного законодавства та інтересам дитини. Таке рішення прийняте з урахуванням малолітнього віку дитини і не шкодить її розвитку та психічному стану. Висновок про спілкування батька з дитиною без присутності матері не суперечить вимогам частини 2 статті 159 Сімейного кодексу України.

Відповідно до норм ст. 263 Сімейного кодексу України право на виховання дитини мають, окрім батьків, і інші члени сімї. Спори щодо участі баби у вихованні дитини вирішуються за нормами ст.159 Кодексу.

Визначені судом дні і години спілкування позивачки з онукою не обмежують переважного права батьків на особисте виховання своєї дитини.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що рішення є обґрунтованими, відповідає вимогам закону, а тому апеляційні скарги слід відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.308,314,315,319 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_4, ОСОБА_6 на рішення Рівненського міського суду від 30 листопада 2009 року відхилити.

Рішення Рівненського міського суду від 30 листопада 2009 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Сторони мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили до Верховного Суду України.

Головуючий підпис ОСОБА_2

Судді: підпис ОСОБА_12

підпис ОСОБА_3

Згідно:Суддя-доповідач ОСОБА_2