Справа N 2-п-24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"04" серпня 2010 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:
головуючого - судді Кучеренко Н.В.
при секретарі - Левандовської О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мелітополі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк»в особі завідуючої юридичним сектором відділення № 12 (м.Нікополь) Дніпропетровської філії АБ «Укргазбанк» ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості та пені, суд
Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, у якому просить стягнути солідарно з відповідачів прострочену заборгованість по кредиту № 100/04/4 від 19 квітня 2007 року в сумі 23 408 доларів США 31 цент та 2 129 гривень 45 копійок, звернути стягнення на предмет застави автомобіль марки VOLKSWAGEN моделі PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, тип ОСОБА_4, обєм двигуна 1984 см.куб. колір чорний, номер шасі (кузова, рами) WVWZZZ3СZ7Z001459, який належить ОСОБА_2 та стягнути з відповідачів судові витрати по справі, зазначивши, що 19 квітня 2007 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 100/04/4 від 19 квітня 2007 року про надання кредиту у сумі 35 000,00 доларів США на строк з 19 квітня 2007 року по 18 квітня 2013 року із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 11,9% відсотка річних у валюті кредиту. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 19 квітня 2007 року між позивачем та ОСОБА_5 було укладено договір застави транспортного засобу № 100/04/4/1з та передано в заставу автомобіль марки VOLKSWAGEN моделі PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_1. В забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_2 за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_3 був укладений договір поруки №100/04/4/1П від 19.04.2007 року, відповідно до якого ОСОБА_3 взяла на себе зобовязання перед кредитором відповідати по зобовязанням ОСОБА_2 Оскільки свої зобовязання відповідачі виконують неналежним чином, просить стягнути з них відповідну заборгованість та звернути стягнення на предмет застави.
15.07.2010 року до суду надійшла уточнена позовна заява, згідно якої позивач просить лише стягнути солідарно з відповідачів прострочену заборгованість по кредиту № 100/04/4 від 19 квітня 2007 року станом на 23.03.2010 року в сумі 23 408 доларів США 31 цент та 2 129 гривень 45 копійок, також понесені по справі судові витрати.
Представник позивача в судове засідання не зявилась, від неї надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги, викладені в позовній заяві підтримує у повному обсязі, наполягає на повному їх задоволенні. Проти винесення заочного рішення у справі не заперечує.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявились, про місце та час судового засідання були повідомлені належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за їх відсутності від них не надходило, тому суд визнає їх неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за їх відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Стаття 1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит і виплати проценти.
19 квітня 2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 100/04/4 від 19 квітня 2007 року про надання кредиту у сумі 35 000,00 доларів США на строк з 19 квітня 2007 року по 18 квітня 2013 року із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 11,9% відсотка річних у валюті кредиту.
У відповідності з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» 12.06.2009 року, в установчих документах ВАТ АБ «Укргазбанк» відбулись зміни, повязані із зміною найменування юридичної особи. Найменування Банку змінилось на Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію А01 №374085 від 12.06.2009 року.
Згідно абзацу 3 ст. 5 Закону України «Про акціонерні товариства» - зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням.
Враховуючи те, що зміна найменування не тягне за собою припинення юридичної особи ВАТ АБ «Укргазбанк» - підстав для заміни кредитора за кредитним договором не має.
Таким чином, кредитором за кредитним договором є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк».
В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 19 квітня 2007 року між позивачем та ОСОБА_5 було укладено договір застави транспортних засобів № 100/04/4/1з.
Згідно з п.2.1 договору застави та п. 2.1 кредитного договору передано в заставу автомобіль марки VOLKSWAGEN моделі PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, який належить відповідачу ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АРС № 014606, виданого 13.04.2007 року РЕВ МРВ ДАІ №6 при УМВС України в Запорізькій області.
На виконання кредитного договору позивач здійснив видачу кредитних коштів ОСОБА_2 у сумі, визначеній у кредитному договорі, у повному обсязі, що потверджується платіжним дорученням № 005 від 19.04.2007 року, заявою на видачу готівки № 138_19 від 19.04.2007 року, підписаною особисто ОСОБА_2, заявою на переказ готівки №138_20 від 19.04.2007 року, підписаною особисто ОСОБА_2
Тим самим позивач повністю виконав свої зобовязання перед ОСОБА_2 за кредитним договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобовязанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.
Згідно з п.3.3.1 кредитного договору ОСОБА_2 необхідно сплачувати заборгованість за кредитом в такі терміни: у розмірі не менше 487,00 доларів США щомісячно не пізніше останнього робочого дня місяця починаючи з травня 2007 року.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 не виконав свої зобовязання, передбачені п. 3.3.1 кредитного договору і, починаючи з липня 2007 року повертав суму кредиту з порушенням графіку, а з жовтня 2009 року зовсім перестав повертати суму кредиту.
Відповідно до п. 3.3.2 кредитного договору ОСОБА_2 необхідно щомісячно, не пізніше 10-го числа кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту, сплачувати проценти за користування кредитом з розрахунку 11,9% річних в валюті кредиту.
Однак в порушення п.3.3.2 кредитного договору ОСОБА_2 своєчасно не сплачував проценти за користування кредитом з розрахунку 11,9 % річних.
Відповідно до п.3.1.8 кредитного договору на залишок простроченої заборгованості за кредитом ОСОБА_2 нараховані проценти з розрахунку 12,9% відсотка річних.
Відповідно до п.2 ч.2 ст. 1048 ЦК України, у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, а п. 3.16 кредитного договору передбачено, що проценти нараховуються за зобовязання ОСОБА_2 в останній робочий день місяця за поточний місяць від дня одержання суми кредиту до дня його погашення.
Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитним договором ОСОБА_2 перед позивачем, станом на 23.03.2010 року становить 23 408,31 доларів США та 2 129,45 грн., в тому числі:
- поточна заборгованість по кредиту - 19 078,31 доларів США;
- прострочений кредит - 4 330,00 доларів США;
- пеня, нарахована на суму простроченого кредиту - 648,30 грн.;
- пеня, нарахована на суму прострочених процентів - 1 481,15 грн.
Вказана сума заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості, наданої представником позивача.
В забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_2 за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_3 був укладений договір поруки №100/04/4/1П від 19.04.2007 року, відповідно до якого ОСОБА_3 взяла на себе зобовязання перед кредитором відповідати по зобовязанням ОСОБА_2
Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.
Згідно ч.1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено, додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Згідно ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичайного ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як вбачається з вимог ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.
У порушення зазначених норм закону, умов кредитного договору ОСОБА_2 систематично не виконував належним чином зобовязання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування ним, що відповідно до статті 610 ЦК України є порушенням зобовязань.
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається та сплати процентів, передбачених договором.
Також п. 5.1 кредитного договору передбачено, що у випадку порушення позичальником зобовязань, позивач має право відмовитися від виконання своїх зобовязань та/або розірвати цей договір, при цьому позичальник зобовязаний відшкодувати позивачу збитки в розмірі неповерненої суми кредиту, процентів за користування кредитом та витрат, понесених позивачем за цим договором, а також повернути позивачу заборгованість по кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, неустойку та інші видатки, понесені позивачем за цим договором.
Крім того, згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином.
Отже, належним виконанням зобовязання з боку відповідачів є повернення кредиту та сплати відсотків за користування коштами в строк, в розмірі та в валюті, які визначені в договорі.
Пунктами 1.1, 3.3.1 та 3.3.2 кредитного договору передбачено, що позичальник зобовязаний сплачувати заборгованість за кредитом і проценти за користування ним у строки, в розмірі та валюті як це було визначено договором, а саме в доларах США, що підтверджується виписками з рахунків позичальника та кредитним договором.
Крім того, при поверненні відповідачами заборгованості в національній валюті і наступним придбанням банком іноземної валюти виникне курсова різниця, оскільки курс долара США до гривні на дату ухвалення рішення буде відрізнятись від курсу на день виконання рішення суду, внаслідок чого банк понесе додаткові витрати по сплаті збору в Пенсійного фонду України, адже відшкодування боржниками таких витрат договорами не передбачене.
Тому вимога позивача про повернення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, а саме в сумі 23 408 доларів США 31 цент є правомірною.
В звязку з тим, що відповідач ОСОБА_2 порушив умови кредитного договору, взяті на себе зобовязання виконує неналежним чином, а зобовязання ОСОБА_2 було забезпечено договором поруки, відповідно до вимог чинного цивільного законодавства, умов кредитного договору та умов договору поруки, з урахуванням вимог ч.2 ст. 1050 ЦК України, суд вважає необхідним стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прострочену заборгованість по кредиту № 100/04/4 від 19 квітня 2007 року станом на 23.03.2010 року в сумі 23 408 доларів США 31 цент та 2 129 гривень 45 копійок, а також судові витрати по справі.
Крім того, 03 серпня 2010 року набрав чинності Закон України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до розділу XIІ «Прикінцеві положення» внесені зміни у ст. 169 ЦПК України.
Згідно ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення).
Слід наголосити, що саме за заявою представника відповідача ОСОБА_2 було скасовано заочне рішення суду по вказаній справі від 14.04.2010 року та справу було призначено до судового розгляду в загальному порядку.
Однак в жодне судове засідання (ні 24.06.2010 року, ні 15.07.2010 року, ні 04.08.2010 року) відповідачі, будучи належним чином повідомленими про місце та час розгляду справи, в судові засідання не зявились, що свідчить про те, що вони не бажають доводити ті обставини, які викладені ними в заяві про перегляд заочного рішення та наводити будь-які заперечення з приводу позовної заяви.
Керуючись ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 543, 549, 553-554, 575, 589, 590, 610, 624, 629, 1046-1050, 1054 ЦК України, ст.ст.15, 57, 59, 107, 169, 208, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд
Позов Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк»в особі завідуючої юридичним сектором відділення № 12 (м.Нікополь) Дніпропетровської філії АБ «Укргазбанк» ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості та пені - задовольнити повністю.
Повторне заочне рішення позивач та відповідачі можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.В.Кучеренко