Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №2-7142/10

08 лютого 2010 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

Головуючого судді Башмакова Є.А.

При секретарі Жук Ю.А.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління юстиції у Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, в якій просив стягнути з Головного управління юстиції у Дніпропетровській області моральну шкоду у розмірі 15000 грн., яка на його думку, була спричинена йому ігноруванням співробітниками Головного управління юстиції у Дніпропетровській області своїх службових обовязків, встановлених статтям 883 Закону України «Про виконавче провадження».

У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, надавши додаткові пояснення.

Представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на те, що на всі заяви та скарги позивача вони в межах своєї компетенції надавали відповіді по суті звернень у встановлені законом терміни. Моральної шкоди позивачу не завдавали, підстав для будь-якого реагування про дисциплінарну відповідальність їх працівників не має. Вважає позовні вимоги безпідставними і просив в їх задоволенні відмовити в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, надані та отримані письмові докази, вважає, що позов задоволенню не підлягає за наступними підставами.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2006 року на користь позивача ОСОБА_1 з НВПБП «Карс» стягнуто 6500 грн. Вказане рішення набрало законної сили і видано виконавчий лист. Позивач звертався з численними заявами та скаргами до відповідача стосовно цього виконання і на всі звернення ОСОБА_1 щодо дій посадових осіб Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції при виконанні рішень суду про стягнення коштів з НВПБП «Карс» у розмірі 6500 грн. та накладення арешту на майно НВПБП «Карс» та НВПБП «Курс», які надходили до Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, ігнорувалися його співробітниками, чим порушували свої службові обовязки, встановлені статтям 883 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до положень ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, що не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше пятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені в зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока пяти днів.

Матеріали наглядового провадження за зверненнями та скаргами ОСОБА_1 до Головного управління юстиції у Дніпропетровській області свідчать про те, що скарги позивача розглянуті відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян» і про результати їх розгляду управління юстиції своєчасно його повідомляло: на скаргу від 23.04.2007 надано відповідь 25.05.2007 за № Р-33-09п; на скаргу від 16.05.2007 надано відповідь 16.06.2007 за № Р-33-09п; на скарги від 26.06.2007, 23.07.2007 - відповідь 27.07.2007 № Р-33-09п; на звернення від 05.08.2007, 14.08.2007, 27.08.2007 надано відповідь від 04.09.2007 за № Р-33-09п; на звернення від 10.09.2007, 11.09.2007 надано відповідь 10.10.2007 за № Р-33-09п,33-09д/1; на звернення від 17.09.2007 надано відповідь від 17.10.2007 за № Р-33-09п/9; на звернення від 09.10.2007, 15.10.2007 надано відповідь від 09.11.2007 за № Р-33-09п/10,п/11; на звернення від 04.11.2007,18.11.2007 надано відповідь від 05.12.2007 за№Р-33-09п/12,п/14; на звернення від 25.11.2007, 17.12.2007 надано відповідь від 26.12.2007 за № Р-33-09п/15,п/16; на звернення від 24.12.2007 надано відповідь від 22.01.2008 за № Р-33-09п/17; на звернення від 17.01.2008 надано відповідь від 18.02.2008 за № Р-29-09д; на звернення від 30.01.2008 надано відповідь від 29.02.2008 за № Р-29-09д/1; на звернення від 06.02.2008, 14.02.2008 надано відповідь від 07.03.2008 за № Р-29-09д/2,09д/3; на скаргу від 22.02.2008, 06.03.2008 надано відповідь від 21.03.2008 за № Р 29-09д/5;Р29-09д/6; на скаргу від 06.04.2008, 07.04.2008 надано відповідь від 06.05.2008 за № Р-29-09п; на скаргу від 07.05.2008 надано відповідь від 12.05.2008 за № Р-29-09п/3; на скарги від 16.06.2008, 03.07.2008 надано відповідь від 17.07.2008 за № Р-29-09п/4, п/5, п/6; на скарги від 11.07.2008, 20.07.2008, 31.07.2008 надано відповідь від 07.08.2008 за № Р-29-09 п/7, п/8; на скарги від 20.07.2008, 31.07.2008 надано відповідь від 17.08.2008 за № Р-29-09 п/10, п/11; на скаргу від 21.08.2008 надано відповідь від 18.09.2009 за № Р-29-09п/14; на скаргу від 02.09.2008 надано відповідь від 30.09.2008 за № Р-29-09п/15; на скаргу від 13.10.2008, 26.10.2008 надано відповідь від 11.11.2008 за № Р-29-09п/16, Р-29-09д/10; на скаргу від 02.11.2008, 09.11.2008, 16.11.2008, 23.11.2008 надано відповідь від 01.12.2008 за № Р-29-09п/17, Р-29-09д/11, Р-29-09д/12, Р-29-09д/13; на скаргу від 09.12.2008, 19.12.2008 надано відповідь від 08.01.2009 за № Р-29-09д/14, Р-29-09п/17, Р-29-09д/16; на скаргу від 26.01.2009 надано відповідь від 24.02.2009 за № Р-107-09; на скаргу від 20.04.2009 надано відповідь від 18.05.2009 за № Р-107-09/3; на скаргу від 29.06.2009 надано відповідь від 27.07.2009 за № Р-107-09/4.

Зазначені вище скарги, відповіді та розяснення на них були досліджені судом у судовому засіданні, де встановлено, що Головним управлінням юстиції у Дніпропетровській області не порушені вимоги Закону України «Про звернення громадян»: позивачу були надані відповіді в установлений законом термін. Відповіді, які надсилалися позивачу, обґрунтовані і надані по суті звернень, крім того Закон України «Про звернення громадян» не передбачає повторного розгляду звернення громадянина.

Також судом встановлено, що Головним управлінням юстиції у Дніпропетровській області за участю ОСОБА_1 проводилася нарада, на якій розглядалися питання стосовно його скарг, та були вжиті всі необхідні засоби реагування на його звернення. Дані обставини позивач у судовому засіданні підтвердив та не заперечував. З чого вбачається, що посилання останнього на бездіяльність відповідача є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності.

При оскарженні дій посадових осіб державної виконавчої служби застосовуються норми ст. 85 Закону України «Про виконавче провадження», тобто скарга на дії (бездіяльність) державного виконавця та інших осіб державної виконавчої служби по виконанню рішення або відмову у здійсненні передбачених цим Законом дій стягувачем чи боржником може бути подана до начальника відповідного органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець або до відповідного суду.

Законом предявляються певні вимоги до змісту скарги, яка подається до начальника органу державної виконавчої служби. Скарга, подана у виконавчому провадженні до начальника органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, розглядається в 10-денний строк. За наслідками розгляду скарги начальник органу державної виконавчої служби виносить постанову про задоволення або про відмову у задоволенні скарги, яка у 10-денний строк може бути оскаржена до вищестоящого органу державної виконавчої служби або до суду.

Скарги, подані без додержання вимог, викладених у ч. 2 ст. 85 Закону України «Про виконавче провадження» або з порушенням визначеного цим Законом 10-денного строку на їх подання, розглядаються начальником органу державної виконавчої служби у порядку, встановленому Законом України «Про звернення громадян». Згідно з вимогами ст. 17 Закону України «Про звернення громадян» рішення вищого державного органу, який розглядав скаргу, в разі незгоди з ним громадянина може бути оскаржено до суду в термін, передбачений законодавством України.

В той час як право на оскарження рішень, дій (бездіяльності) органів, які здійснюють контроль законності виконавчого провадження, відповідно до ст. 81 Закону України «Про виконавче провадження», виникає на підставі зовсім інших правовідносин, які неоднорідні до правовідносин, виникаючих між стягувачем та державним виконавцем у межах виконавчого провадження.

На підтвердження такого висновку говорить й ухвала від 12 травня 2009 року по справі № 2-3837/09 винесена суддею Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська А.А. Мазниця, якою були розєднані позовні вимоги за позовом ОСОБА_2 до Головного управління юстиції у Дніпропетровській та Бабушкінського відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про відшкодування моральної шкоди з підстав виникнення позовних вимог з різних фактичних обставин, а саме з вчинення виконавчих дій та з здійснення контролю вищестоящим органом за підлеглим органом державної виконавчої служби, та відсутності єдиної доказової бази.

Таким чином не може бути застосовано положення ст. 85 Закону України «Про виконавче провадження» щодо оскарження до суду, який видав виконавчий документ.

Крім того, в зазначеній ухвалі встановлено, що позивачем були обєднані два по суті різних позови, що також підтверджує висновок про відсутність прямих правовідносин між Головним управлінням юстиції у Дніпропетровській області та ОСОБА_2 безпосередньо у межах виконавчого провадження.

Так чином не може бути застосовано положення ст. 85 Закону України «Про виконавче провадження» щодо оскарження до суду, який видав виконавчий документ.

Приймаючи до уваги вказане, в даному випадку, Головним управлінням юстиції у Дніпропетровській області не порушено вимоги Закону України «Про звернення громадян». Недостовірність змісту відповідей на скарги позивача нічим не підтверджується. З метою перевірки законності дій державного виконавця, в порядку ст. 8-83 Закону України «Про виконавче провадження», зазначене виконавче провадження було витребувано та перевірено заступником начальника Головного управління юстиції начальником державної виконавчої служби. За результатами перевірки виявлені порушення вимог чинного законодавства, що виразилось в несвоєчасному, неповному вчиненні відповідних виконавчих дій. Наказом начальника Головного управління юстиції у Дніпропетровській області від 29 серпня 2007 року № 102-к державному виконавцю Колодочка Д.О. оголошено догану, начальнику Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції надано вказівку забезпечити належний контроль за виконанням рішення суду щодо стягнення коштів з НВПБП «Карс» на користь ОСОБА_1

Про прийняті заходи було зазначено у відповідних відповідях на скарги позивача за період з 2007 року по 2009 рік з приводу стягнення з НВПБП «Карс» на його користь моральної шкоди у розмірі 6500 грн., в яких були зазначені заходи та прийняті рішення, спрямовані на недопущення порушення прав та законних інтересів позивача та відновлення порушених. Дані обставини фактично спростовують твердження ОСОБА_1, які він виклав у своєму позові.

Статтею 96 Цивільного кодексу України встановлено, що юридична особа несе відповідальність самостійно тільки за своїми зобовязаннями, та не несе відповідальність за зобовязаннями іншим юридичних осіб.

Вимогами ст. 60 ЦПК України саме на позивача покладений обовязок щодо доведення тих обставин, на які він посилається в позовній заяві, але всупереч зазначеній нормі, позивачем не доведено факту наявності шкоди, факту приниження честі та гідності, моральних страждань у звязку з ушкодженням здоровя, порушення інших прав, порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, не доведено неправомірності дій управління юстиції, не обґрунтовано розміру моральної шкоди, а також не доведено наявності причинного звязку між шкодою і протиправним діянням вчиненим саме Головним управлінням юстиції у Дніпропетровській області.

Ст. 1167 ЦПК України містить підстави відповідальності за завдану моральну шкоду: моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті; моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Позовна заява ОСОБА_1 не містить даних у чому конкретно полягає моральна шкода, з яких міркувань він виходив, зазначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Суд приймає до уваги також і ті обставини, що Дніпропетровським окружним адміністративним судом розглянута адміністративна справа № 2а-5281/08 за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання відповідей на скарги необґрунтованими та відшкодування моральної шкоди. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2008 року позивачу відмовлено в задоволенні позову в повному обсязі; предметом даного позову ОСОБА_1 були його скарги та звернення, направлені до Головного управління юстиції у Дніпропетровській області щодо дій посадових осіб Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції при виконанні рішення суду про стягнення на його користь коштів з НВПБП «Карс» у розмірі 6500 грн. В ході розгляду даної справи було встановлено, що скарги та заяви позивача, що надходили до управління юстиції, розглядалися повно і обєктивно; не направлялися посадовим особам, дії яких оскаржувалися; позивачу своєчасно направлялися поштою відповіді на всі скарги та звернення відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян». Вказана постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2008 року оскаржена позивачем в апеляційному порядку, але ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без руху до усунення недоліків. Іншими рішення і ухвалами суду також встановлено відсутність ознак протиправних дій державних виконавців при стягненні на користь позивача суми 6500 грн. і повнота перевірки. Слід також відзначити, що законом не передбачено, що у відповідях необхідно оцінювати або спростовувати доводи заявника, які можуть бути не конкретні та носити упереджений характер. Відповіді відповідачем було надано позивачу на його численні звернення в вигляді заяв і скарг обґрунтовано, на підставі матеріалів та прийнятих процесуальних рішень, або проведених перевірок з урахуванням наявних матеріалів, в межах своєї компетенції і термінів розгляду.

Не може суд прийняти до уваги наполягання позивача на позові, оскільки вони спростовуються вищенаведеним і нічим обєктивно не підтверджені.

Крім того відповідно до ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України визначено компетенцію адміністративних суді щодо вирішення адміністративних справ. Зокрема, до компетенції адміністративних судів відносяться спори фізичних або юридичних осіб з субєктом владних повноважень по оскарженню його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій або бездіяльності.

Пункт. 4 Оглядового листа Вищого адміністративного суду України від 09.01.2008 року № 7/9/1/13-08 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку Вищим адміністративним судом України)», в якому зазначено, що позовні заяви стосовно рішень, дій або бездіяльності державних виконавців та посадових осіб Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та відділів державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції підсудні окружним адміністративним судам..

Тобто розгляд справи за позовною заявою ОСОБА_2 до Головного управління юстиції повинен провадитись окружним адміністративним судом.

Згідно ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю субєкта владних повноважень або іншими порушеннями прав, свобод та інтересів субєкті публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Пункт 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди встановлено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Офіційним порядком звернення до Європейського суду з прав людини визначена належність засобів захисту відповідно до національних процедурних правил. Зокрема, у випадку відхилення позову особи з підстав пропущення терміну оскарження або через недотримання правил підсудності чи правомочності, або порушення встановлених законом процедурних правил, Європейський Суд з прав людини не зможе розглянути подану заяву.

При таких обставинах суд вважає позов необґрунтованим та таким, не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 23, 1167 ЦК України, постановою № 4 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», Законом України «Про виконавче провадження»ст. ст. 10, 11, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління юстиції у Дніпропетровській області відмовити у повному обсязі

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська, та подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду, також апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жотвневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду, без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Є.А. Башмаков