Справа № 2-756/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2010 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу у складі:

Головуючого судді Пустовіт О.Г.

при секретарі Нестеренко Г.М.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі судового засідання м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди стосовно не сплати комунальних платежів співвласником квартири,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду с позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди стосовно не сплати комунальних платежів співвласником квартири до ОСОБА_2

В обґрунтування своїх позовних вимог позивача вказав, що 8 серпня 2006 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 було розірвано шлюб.

ОСОБА_2 є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1. Квартира була придбана згідно Договору купівлі-продажу квартири від 6 жовтня 2001 року, що був посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 Відповідач зареєстрована за місцем проживання в зазначеній квартирі по теперішній час. ОСОБА_2 не виконувала і не виконує обов'язки власника квартири щодо забезпечення схоронності житла, проведення ремонту у квартирі, утримання в порядку при будинкової території, оплати за утримання житла, житлово-комунальні послуги (водо -, тепло -, газопостачання, послуги водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот) та відмовляється це здійснювати, хоча і зобов'язана. Всі перелічені вище обов'язки по утриманню квартири, сплаті за надані житлово-комунальні послуги здійснює він, що підтверджується квитанціями про оплату за надані житлово-комунальні послуги по квартирі АДРЕСА_2. Заборгованість по сплаті за надані послуги відсутня. Він своєчасно та в повному обсязі здійснює оплату за утримання житла, житлово-комунальні послуги та інші послуги, хоча і іншим співвласником квартири є відповідачка, яка добровільно розподілити загальні витрати на оплату житлово-комунальних послуг та інших послуг відмовляється.

Шлюб між ним та відповідачем розірвано - фактично з квітня 2005 року. ОСОБА_2 зареєстрована у помешканні - відповідачка зобов'язана була здійснювати оплату в 1/2 частині за утримання житла, за надані житлово-комунальні послуги та інші послуги, проте не здійснювала цього, чим і заподіяла йому матеріальну шкоду. З квітня 2005 року він сам за власні кошти здійснював плату за утримання житла.

Сума сплачена ним за надані житлово-комунальні послуги з квітня 2005 року по квітень 2009 року складає 9315, 43 гривень гривень;

Сума загальної заборгованості перед ним по сплаті за надані житлово-комунальні за вирахуванням витрат на електроенергію та телефонний зв'язок та з урахуванням того, що житлово-комунальні послуги сплачуються згідно кількості прописаних у даному житловому приміщенні складає - 4641,87 гривень.

Також своїми діями відповідач спричинила йому моральну шкоду, яка повязана з не оплатою за надані житлово-комунальні послуги, полягає в душевних стражданнях, що він зазнав з причин протиправної поведінки та бездіяльності відповідачки. Відповідачкою завдано моральну шкоду діями, що порушили його право власності на гроші, які він мав сплачувати з власної кишені за частину фактично наданих житлово-комунальних послуг відповідачці ОСОБА_2, що відображається в напруженні сімейних відносин. У нього на утриманні малолітня дитина, яка потребує додаткових витрат на утримання, лікування. Дружина донедавна знаходилась у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Єдиним джерелом доходу його сімї була заробітна плата. А він додатково вимушений сплачували комунальні послуги за відповідачку, істотно ущемляючи при цьому свою сімю, що спричиняє додаткові моральні переживання та страждання.

Вказана шкода також полягає в переживанні напруги і недовіри при контактах з діловими, фінансовими структурами та фізичними особами при вирішенні фінансових питань, що має пряме відношення до страху можливої не реалізації планів пов'язаних з фінансовою діяльністю, тривожного стану пов'язаного з можливими негативними перспективами ділової співпраці, що потягло за собою негативні переживання і приниження гідності, образу, несправедливе відношення з боку відповідачки, розгубленості.

Крім того, він захищаючи свої законні права, витрачати час та власні кошти з метою отримати борг за допомогою судової системи, докладати додаткових зусиль та нервуватися по причині цього непотрібного мені конфлікту. Вважає, що розмір матеріальної та моральної шкоди не рівноцінні при вирішенні питання стосовно відшкодування коштів за моральні переживання. Моральну шкоду оцінює у сумі 1500,00 гривень.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав та просив позов задовольнити в повному обсязі, а саме стягнути з відповідачки ОСОБА_2 загальну суму заборгованості по сплаті за надані житловокомунальні послуги з квітня 2005 року по квітень 2009 року. Яка складає 4641,87 гривень на його користь, моральну шкоду у сумі 1500,00 гривень, також стягнути судові витрати повязані з оплатою судового збору у сумі 68,00 гривень витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30,00 гривень та витрати на правову допомогу у сумі 1000,00 гривень.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та надала пояснення, що вона є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_3 розі.

У відповідності з рішенням колегії судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2008 року за нею визнано право власності на 1/2 частину вказаної спірної квартири та вселення в неї. Дане рішення суду апеляційної інстанції набрало чинності з дня його проголошення, тобто з 09 липня 2008 року, але ОСОБА_1 воно було оскаржене в касаційному порядку. Ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 17 вересня 2008 року касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2008 року залишено без змін.

Після розірвання шлюбу з позивачем ОСОБА_1, так як він не бажав добровільно розділити придбану ними у шлюбі квартиру АДРЕСА_4, вона вимушена була звернутися до суду з позовом до нього про розподіл майна. ОСОБА_1 всіляко чинив їй опір по користуванню спірною квартирою. Безпідставно вигадав та подав до Черкаського районного суду позов до свого батька ОСОБА_5 про визнання договору дарування, рішення якого вона вимушена була оскаржувати до Верховного Суду України. Крім цього, після рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2008 року, ОСОБА_1 продовжував чинити перешкоди щодо користування спірною квартирою, та вона вимушена була звернутися до державної виконавчої служби про примусове виконання рішення суду. Тільки після того як державним виконавцем було повідомлено ОСОБА_1 що буде зламано вхідні двері та замінено замок, він добровільно видав ключі від вхідних дверей спірної квартири.

З моменту вселення в квартиру, тобто з кінця листопада 2008 року, вона самостійно стала сплачувати за житлово-комунальні та інші послуги за спірну квартиру.

Таким чином вона вважає, що його зобовязання по сплаті за житлово-комунальні послуги за 1/2 частину квартири АДРЕСА_5, у зв'язку з тим що позивач ОСОБА_1 чинив їй перешкоди в користуванні спірною квартирою і вона не могла з його вини нею користуватися, наступили з моменту вселення, тобто починаючи з 01 грудня 2008 року. У звязку з вищевказаним просила відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Вислухавши сторони, дослідивши представлені суду матеріали на підтвердження заявлених вимог, суд вважає за необхідне у ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди стосовно не сплати комунальних платежів співвласником квартири - відмовити.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по справі перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу сторони сумісно придбали квартиру АДРЕСА_6, згідно Договору купівлі-продажу квартири від 6 жовтня 2001 року, що був посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, та зареєстрована в Криворізькому БТІ на праві приватної власності за ОСОБА_1 та записано в реєстрову книгу 80 П за реєстровим № 335 від 05.12.2001 року.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності з рішенням колегії судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2008 року за відповідачем ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 частину спірної квартири та вселення в неї. Дане рішення суду апеляційної інстанції набрало чинності з дня його проголошення, тобто з 09 липня 2008 року, однак позивач оскаржував його в касаційному порядку. Ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 17 вересня 2008 року касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2008 року залишено без змін.

У відповідності до ч.2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно до ч.5 ст. 11 ЦК України підстави виникнення цивільних прав та обов'язків настають у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Як вбачається з матеріалів справи, рішення суду виконано лише 28 листопада 2008 року, тобто закрито виконавче провадження, та ОСОБА_2 вселилась у спірну квартиру, тому і відповідальність за сплату комунальних послуг настає з вказаного моменту. Таким чином вимоги позивача ОСОБА_1 щодо стягнення з відповідача моральної шкоди у звязку з несплатою комунальних послуг є також необґрунтованими та безпідставними, оскільки з моменту вселення в квартиру відповідач ОСОБА_2 комунальні послуги сплачує.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, та кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, отже позивач ОСОБА_6 в судовому засіданні не надав жодних підтвердження обґрунтованості свого позову, тому з урахуванням вище викладеного суд дійшов висновку що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди стосовно не сплати комунальних платежів співвласником квартири не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 11, 23, 509, 1167 ЦК України, ст. ст. 4,10,60, 213, 215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди стосовно не сплати комунальних платежів співвласником квартири відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення усіма учасниками процесу в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. Г. Пустовіт