Справа №2-829/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 червня 2010 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Лимар О.Ф.,

за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

за участю представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу:

за позовом публічного акціонерного товариства „ОСОБА_6 ОСОБА_3 до ОСОБА_7 про розірвання кредитного договору, про стягнення боргу за кредитним договором, а також про звернення стягнення на земельну ділянку, яка є предметом іпотеки;

за зустрічним позовом ОСОБА_5, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_7, до публічного акціонерного товариства „ОСОБА_6 ОСОБА_3 про зміну кредитного договору,

встановив:

Наприкінці січня 2010 року ПАТ „ОСОБА_6 ОСОБА_3 звернулось до суду з вказаним позовом, вимоги якого обґрунтовувало тим, що 27 березня 2008 року ВАТ „ОСОБА_6 ОСОБА_3, правонаступником якого є по-зивач, та ОСОБА_7 уклали кредитний договір №014/4006/81/69796. За умовами цього договору на ВАТ „ОСОБА_8 ОСОБА_3 було покладене зобовязання передати відповідачу грошові кошти в загальному розмірі 102000 доларів США, а на ОСОБА_7 щомісячно до 27 березня 2028 року повертати отриманий кредит по частинам та сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 13% річних. Крім того, у разі порушення строків по-вернення частини кредиту або відсотків за користування кредитом на відповідача додатково було покладено зобо-вязання сплачувати пеню у розмірі 0,5% від простроченого платежу за кожен день прострочення. В той же день ВАТ „ОСОБА_6 ОСОБА_3 та ОСОБА_7 уклали іпотечний договір, у відповідності до якого для за без-печення належного виконання кредитного договору відповідач, як іпотекодавець, передав ВАТ „ОСОБА_6 ОСОБА_3, як іпотекодержателю, земельну ділянку площею 0,15 га з цільовим призначенням для будівництва та об-слуговування жилого будинку, з кадастровим номером :02:001:0157, що розташовується в с. Петровське Бориспільського району. У виконання кредитного договору ВАТ „ОСОБА_6 ОСОБА_3 передало ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 102000 доларів США. Відповідач, в свою чергу, неналежним чином виконує грошові зобовязання, покладені на нього за кредитним договором, у звязку з цим станом на час звернення до суду у нього виник борг по поверненню кредиту у розмірі 101500 доларів США, борг по сплаті відсотків за користування кре-дитом у розмірі 13614 доларів США 88 центів, борг по сплаті пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 171 долара США 19 центів та борг по сплаті пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом у розмірі 10089 доларів 73 центів. Загальний розмір боргу за кредитним договором становив 125375 доларів США 80 центів, що було еквівалентно 1001313 гривень 83 копійки. ОСОБА_7 ухилявся від добровільного повернення боргу за кредитним договором, тому ПАТ „ОСОБА_6 ОСОБА_3 просило суд примусово стягнути з відповідача 1001313 гривень 83 копійки. Крім того, позивач просив звернути стягнення на земельну ділянку, яка становить предмет іпо-теки.

В ході розгляду цивільної справи ПАТ „ОСОБА_6 ОСОБА_3 збільшило розмір позовних вимог: просить стягнути з ОСОБА_7 борг по поверненню кредиту у розмірі 101500 доларів США, борг по сплаті відсотків за користування кредитом у розмірі 17319 доларів США 16 центів, борг по сплаті пені за несвоєчасне повернення кре-диту у розмірі 1289 доларів США 44 центів, борг по сплаті пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кре-дитом у розмірі 19388 доларів США 90 центів. Позивач просить стягнути борг за кредитним договором у загальному розмірі 139497 доларів США 50 центів, що станом на час збільшення позовних вимог було еквівалентно 1105517 гривень 68 копійок.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 позов не визнає, проти його задоволення вона заперечує. Крім того, представник відповідача ОСОБА_5, діючи від імені та в інтересах ОСОБА_7, звер-нулась до суду з зустрічним позовом, вимоги якого вона обґрунтовує тим, що у відповідності до ст.ст.3, 19, 41 та 99 Конституції України, ст.ст.192, 524 та 632 ЦК України, ст.ст.6, 7 Закону України „Про ОСОБА_9 України, ст.3 Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні та у відповідності до інших підзаконних нормативно-правових актів України кредит повинен був видаватись її довірителю ОСОБА_7 лише у національ-ній валюті. На час укладення кредитного договору він не знав та не міг передбачити, що в майбутньому курс долара США по відношенню до курсу національної валюти значно зросте. Наслідки цієї обставини ОСОБА_10 не міг усунути при всій його обачності та турботливості. Внаслідок зросту курсу долара США по відношенню до курсу на-ціональної валюти було суттєво порушено співвідношення майнових інтересів сторін кредитного договору, що, в свою чергу, позбавило відповідача того, на що відповідач розраховував під час укладення кредитного договору. У звязку з цим, на підставі ч.2 ст.652 ЦК України представник позивача ОСОБА_5 просить внести зміни до п.п.1.1, 1.2 та 1.4 кредитного договору №014/4006/81/69796 від 27 березня 2008 року, до додатків №1 та №2 шляхом заміни валюти платежу з долару США на гривню відповідно до курсу НБУ, що діяв на день укладення договору із збереженням процентної ставки у розмірі 13% річних.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах ци-вільної справи, суд дійшов до висновку, що первісний позов ПАТ „ОСОБА_6 ОСОБА_3 підлягає частковому за-доволенню, а зустрічний позов взагалі не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 27 березня 2008 року ВАТ „ОСОБА_6 ОСОБА_3, правонаступником якого є по-зивач, та ОСОБА_7 уклали кредитний договір №014/4006/81/69796 (а.с.6-14). За умовами цього договору на ВАТ „ОСОБА_6 ОСОБА_3 було покладене зобовязання передати відповідачу грошові кошти в загальному роз-мірі 102000 доларів США, а на ОСОБА_7 щомісячно до 27 березня 2028 року повертати отриманий кредит по частинам та сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 13% річних. Крім того, у разі порушення стро-ків повернення частини кредиту або відсотків за користування кредитом на відповідача додатково було покладено зобовязання сплачувати пеню у розмірі 0,5% від простроченого платежу за кожен день прострочення.

У виконання кредитного договору ВАТ „ОСОБА_6 ОСОБА_3 передало ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 102000 доларів США. Це підтверджується копією меморіальних ордерів №02 та №25 від 27 березня 2008 року (а.с.21, 22).

У відповідності до ч.1 ст.1049, ч.2 ст.1054 та ст.10561 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кре-дит та сплатити відсотки за користування ним у строк та у порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової час-тини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась, та сплати на-лежних йому процентів.

Крім того, згідно з ч.2 ст.651 цього ж Кодексу на вимогу однієї із сторін договір може бути розірвано за рі-шенням суду у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною догово-ру, коли у звязку з його невиконанням друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 лише один раз, а саме 10 лютого 2009 року, повернув позивачу частину кредиту у розмірі 500 доларів США. Крім того, він постійно не в повному обсязі сплачує відсотки за користування кредитом. У звязку з цим, станом на час розгляду справи не повернутим залишається кредит у розмірі 101500 до-ларів США, не сплаченими залишаються відсотки за користування кредитом у розмірі 17119 доларів США 16 центів. У звязку з систематичним простроченням повернення чергових частин кредиту ПАТ „ОСОБА_6 ОСОБА_3 набуло право достроково вимагати від відповідача повернення вказаних грошових коштів. Крім того, пози-вач набув право вимагати від ОСОБА_7 сплати пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 1289 доларів США 44 центів та пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом у розмірі 19388 доларів США 90 центів. Загальний розмір боргу ОСОБА_7 за кредитним договором становить 139249 доларів США 50 центів. Достовірність розміру боргу за кредитним договором підтверджується письмовим розрахунком (а.с.119-120) та копі-ями квитанцій від 20 травня 2010 року та 4 червня 2010 року, з яких вбачається, що після складення письмового розрахунку відповідач сплатив 200 доларів США на погашення боргу по сплаті відсотків за користування кредитом.

З метою спростування письмового розрахунку, поданого позивачем, представник відповідача ОСОБА_5 подала власний письмовий розрахунок. Разом з цим, цей письмовий розрахунок одержаний з порушенням порядку, встановленого законом, тому оцінюється судом як недопустимий доказ у розумінні ст.59 ЦПК України. Інших дока-зів, які спростували достовірність письмового розрахунку, поданого позивачем, представник відповідача ОСОБА_5 суду не надала.

Станом на час ухвалення рішення суду 1 долар США дорівнює 7,9213 гривні. Тому сума боргу ОСОБА_7 за кредитним договором в еквіваленті до національної валюти України становить 1103417 гривень 20 копійок (139249,50 * 7,9213).

Відповідач ухиляється від добровільного погашення цього боргу, тому суд вважає, що з ОСОБА_7 на користь ПАТ „ОСОБА_6 ОСОБА_3 належить примусово стягнути 1103417 гривень 20 копійок.

У звязку з неналежним виконання кредитного договору позивач значною мірою позбавлений того, на що він розраховував при укладенні договору. З огляду на це, крім примусового стягнення боргу з відповідача, для віднов-лення порушеного цивільного права суд вважає допустимим також розірвати кредитний договір.

Крім того, 27 березня 2008 року ВАТ „ОСОБА_6 ОСОБА_3 та ОСОБА_7 уклали також іпотечний договір (а.с.15-17), у відповідності до якого для забезпечення належного виконання кредитного договору відповідач, як іпотекодавець, передав ВАТ „ОСОБА_6 ОСОБА_3, як іпотекодержателю, власну земельну ділянку площею 0,15 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, з кадастровим номером :02:001:0157, що розташовується в с. Петровське Бориспільського району.

У відповідності до ч.1 ст.33, ч.1 ст.41 Закону України „Про іпотеку, ч.1 ст.589, ч.1 ст.591 ЦК України у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Реалізація предмета іпоте-ки, на який звертається стягнення за рішенням суду, проводиться шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України „Про виконавче провадження, з дотриманням вимог цього Закону.

Як вище вже вище зазначалось, ОСОБА_7 припустився неналежного виконання кредитного договору. У звязку з цим, виникли передбачені законом підстави для звернення стягнення на земельну ділянку відповідача пло-щею 0,15 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, з кадастровим номером :02:001:0157, що розташовується в с. Петровське Бориспільського району.

Разом з тим, суд вважає відсутніми підстави для зміни кредитного договору №014/4006/81/69796 від 27 берез-ня 2008 року. Адже у відповідності до ч.2 ст.652 ЦК України на вимогу заінтересованої сторони договір може бути змінений за рішенням суду за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована особа не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагались; виконання договору пору-шило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розрахову-вала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована особа.

Судом встановлено, що зміну обставин ОСОБА_7 повязує із значною зміною курсу долара США по від-ношенню до курсу гривні. Разом з тим, у відповідності до п.8.7 кредитного договору всі ризики, повязані із зміною обставин, покладаються саме на позичальника, такі обставини не є підставою для зміни договору. З огляду на це, правила ч.2 ст.652 ЦК України на спірні правовідносини не поширюються, підстави для зміни кредитного договору відсутні.

На підставі ст.88 ЦПК України ОСОБА_7 на користь ПАТ „ОСОБА_6 ОСОБА_3 слід стягнути ви-трати на оплату судового збору у розмірі 1700 гривень 00 копійок та витрати на оплату збору на інформаційно-тех-нічне забезпечення розгляду цивільної справи у розмірі 120 гривень.

Керуючись ч.2 ст.651, ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054, ст.10561 ЦК України, ст.88, п.2 ч.1 та ч.3 ст.208, ст.ст.213-215, ст.218 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов публічного акціонерного товариства „ОСОБА_6 ОСОБА_3 до ОСОБА_7 про розірвання кредитного договору, про стягнення боргу за кредитним договором, а також про звернення стягнення на земельну ділянку, яка є предметом іпотеки, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь публічного акціонерного товариства „ОСОБА_6 ОСОБА_3 борг за кредитним договором у розмірі 1103417 гривень 20 копійок.

Кредитний договір №014/4006/81/69796, укладений 27 березня 2008 року між відкритим акціонерним това-риством „ОСОБА_6 ОСОБА_3 та ОСОБА_7, розірвати.

Звернути стягнення на земельну ділянку площею 0,15 га з цільовим призначенням для будівництва та обслу-говування жилого будинку, з кадастровим номером :02:001:0157, що розташовується в с. Петровське Бо-риспільського району.

У задоволенні іншої частини позову публічному акціонерному товариству „ОСОБА_6 ОСОБА_3 відмови-ти.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_11, до публічного акціонерного товариства „ОСОБА_6 ОСОБА_3 про зміну кредитного договору, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь публічного акціонерного товариства „ОСОБА_6 ОСОБА_3 витрати на оплату судового збору у розмірі 1700 гривень 00 копійок та витрати на оплату збору на інформа-ційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з часу оголошення рішення та подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня подачі заяви про апеляційне оскарження, або у порядку, передбаченому в ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_12