Справа №22-ц-3256/10 Суддя-доповідач - Ільченко
УХВАЛА

02 вересня 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Смирнової Т.В.

суддів - Ільченко О.Ю., Ведмедь Н.І.

3 участю секретаря судового засідання - Федини Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 18 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Липоводолинської селищної ради, ОСОБА_2 про відновлення права приватної власності на земельну ділянку,

встановила:

Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 18 червня 2010 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначене рішення суду і направити справу на новий розгляд, при цьому посилається на порушення норм процесуального права з підстав, що справу розглянуто неповноважним судом та що при ухваленні рішення була порушена таємниця нарадчої кімнати.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 у 1982 році придбала домоволодіння №8 по 4 пров.Леніна в смт.Лииова Долина, розташоване на земельній ділянці площею 0,445 га. На той час у домоволодінні №133 «а» по вул.Леніна, розташованому на суміжній земельній ділянці, проживала ОСОБА_3

Рішенням виконкому Липоводолинської селищної ради від 18 квітня 1994 року №63 встановлено межі між присадибними ділянками громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. 13).

Ухвалою суду від 05 вересня 1995 року, залишеною без зміни Сумським обласним судом, заяву ОСОБА_1 про оскарження зазначеного рішення виконкому залишено без розгляду за пропуском строку на його оскарження (а.с. 14, 15).

Рішенням суду від 21 листопада 2001 року відмовлено у позові ОСОБА_1 до Липоводолинської селищної ради, ОСОБА_3 про визнання приватизації земельної ділянки неправомірною (а.с. 12).

Відповідачка ОСОБА_2 набула право власності на домоволодіння та земельну ділянку №133 «а» по вул.Леніна в смт.Липова Долина в порядку спадкування в 2006 році після смерті її матері - ОСОБА_3

У зв'язку з тим, що ОСОБА_1 не надала доказів про те, що її земельні права порушені ОСОБА_2, суд відмовив у позові.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суд вірно встановив фактичні обставини справи та визначився у спірних правовідносинах і дійшов обгрунтованого висновку щодо відмови у позові.

Згідно зі ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Як встановлено в суді першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, спір з приводу земельної ділянки площею 0,07 га між землекористувачами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розглядався протягом 1995-2001 років. З цього приводу у справі є рішення місцевого та апеляційного судів (а.с.9, 12, 14, 20, 51).

З 2006 року ОСОБА_2 в порядку спадку спадкування була передана у приватну власність земельна ділянка, що належала ОСОБА_3 і вона отримала державний акт (а.с.38). Ці обставини не спростовуються позивачкою.

В цій справі ОСОБА_1 просила визнати недійсним державний акт, виданий на ім'я ОСОБА_2М, мотивуючи тим, що вказаний акт у частині права власності на 0,07 га земельної ділянки мати відповідачки - ОСОБА_3, в 1994 році отримала незаконно.

Розглядаючи ці доводи, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку щодо безпідставності вимог позивачки, яка взагалі не надала доказів того факту, що ОСОБА_2 незаконно користується земельною ділянкою в розмірі 0,07 га, оскільки попередніми судовими рішеннями було встановлено, що мати відповідачки на законних підставах користувалась спірною земельною ділянкою та приватизувала її.

Доводи позивачки про те, що справу розглянуто неповноважним судом, с безпідставними, оскільки відвід суду відповідно до ст.20 ЦПК України вона не заявляла.

Що стосується доводів апелянта про порушення таємниці нарадчої кімнати, то згідно з ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, проте ОСОБА_1 не надала доказів на підтвердження і цих доводів, тому немає підстав для задоволення її скарги.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду є законним та обгрунтованим і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307 ч.І п.1, 308 , 313, 315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення І Липоводолинського районного суду СУМСЬКОЇ області від 18 червня 2010 року

залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий

Судді -