УХВАЛА

17 лютого 2010 року місто Рівне

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - Ковальчук Н.М.,

суддів - Буцяка З.І., Мельника Ю.М.,

при секретарі - Сеньків Т.Б.,

за участю представника Рівненської РДА - ОСОБА_1,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою прокурора Рівненського району на ухвалу Рівненського районного суду від 7 грудня 2009 року по цивільній справі за заявою прокурора Рівненського району в інтересах держави в особі Рівненської районної державної адміністрації про визнання недійсною третейської угоди, скасування рішення постійно діючого третейського суду,

встановила:

Ухвалою Рівненського районного суду від 7 грудня 2009 року заяву прокурора Рівненського району в інтересах держави в особі Рівненської РДА про визнання недійсною третейської угоди та скасування рішення третейського суду від 16 квітня 2008 року залишена без розгляду.

Прокуратурою Рівненського району на ухвалу подана апеляційна скарга в якій зазначено, що ухвала є незаконною через неправильне застосування норм процесуального права.

Суд не прийняв до уваги викладені в заяві доводи про те, що причини пропуску строку на звернення з заявою до суду є поважними. Прокурору про рішення третейського суду стало відомо 6 квітня 2009 року зі звернення до прокуратури Рівненської РДА. З цих підстав просить ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія судців вважає, що скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Залишаючи без розгляду заяву прокурора, суд першої інстанції виходив з того, що прокурор з заявою про скасування рішення третейського суду у

встановлений Законом України „Про третейські суди" трьохмісячний термін не

звернувся, а підстави для поновлення або продовження строку відсутні.

3 таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

Встановлено, що у травні 2009 року прокурор звернувся в суд із заявою, в якій ставив вимогу про визнання недійсною третейської угоди від 7 листопада 2007 року, укладеної між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про передачу в заставу земельної частки(паю) та скасування рішення третейського суду від 16 квітня 2008 року про визнання права власності за ОСОБА_2 на земельну частку(пай), розміром 2,97 умовних кадастрових гектара у землях колективної власності КПС „Зірка".

Справа 22-261-2009 р. Головуючий в 1 інстанції: Красовський О.О.

Доповідач: Ковальчук Н.М.

Обґрунтовуючи своє право на звернення до суду, прокурор зазначив, що про наявність рішення третейського суду від 16 квітня 2009 року дізнався 10 квітня 2009 року.

В матеріалах справи є звернення до прокуратури Рівненського району заступника голови Рівненської РДА. про незаконність переходу права власності на земельну частку(пай) за рішенням третейського суду від 16.04.2008 року (а.с.3).

За змістом ст. 2 Закону України „Про третейські суди" третейська угода - це угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом. Тобто передумовою укладання третейської угоди та однією з підстав звернення до третейського суду є наявність спору. Як видно зі змісту спірної третейської угоди сторони передають на вирішення третейського суду не спір, а належне оформлення права власності на земельну ділянку.

Крім того, пунктом 15 розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України( в редакції від 13 січня 2007 року) заборонена купівля-продаж земельних ділянок, виділених в натурі власникам земельних часток(паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток(паїв), крім передачі їх у спадщину, обмін земельної ділянки на іншу земельну ділянку та вилучення (викуп) земельних ділянок для суспільних потреб.

Усупереч цим нормам, замість усунення порушень, допущених третейським судом, суд першої інстанції неповно з'ясував доводи заяви прокурора щодо дотримання прокурором строку оскарження третейської угоди та рішення третейського суду і, не дослідивши надані докази з цього питання, обмежився висновком про ненадання переконливих доказів поважності причин пропуску строку, не зазначивши, у чому полягає непереконливість доказів про те, що, дізнавшись про наявність рішення третейського суду 16 квітня 2009 року, прокурор в суд звернулася до спливу визначеного ст. 51 Закону України "Про третейські суди" тримісячного строку.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу першого заступника прокурора Рівненської області слід задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати і справу направити до суду першої інстанції для розгляду по суті.

На підставі викладеного, керуючись ст.307,312,314,315,319 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Рівненського району

задовольнити.

Ухвалу Рівненського районного суду від 7 грудня 2009 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий підпис ОСОБА_4

Судді: підпис Буцяк 3.І.

підпис ОСОБА_5

Згідно:суддя-доповідач ОСОБА_4