Справа №2-838/10 27.10.2010 27.10.2010 27.10.2010
Провадження №22ц-7560/10
Справа № 22ц-7560/10 Суддя по 1 інстанції Кваша С.В.
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду - ОСОБА_1
Ухвала

Іменем України

27 жовтня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Шолох З.Л.,

суддів - Кутової Т.З., Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання - Меріковій Д.В.,

за участю:

-представника «ПриватБанку» - ОСОБА_2,

-відповідачки ОСОБА_3 та її представника - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 8 червня 2010 року у справі за

позовом

публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про дострокове повернення кредитних коштів,

та зустрічним позовом

ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання недійсними кредитного та іпотечного договорів,

встановила:

В січні 2009 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі «ПриватБанк» ) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором та виселення із квартири, яка є предметом іпотеки.

В березні 2010 року позивач змінив позовні вимоги та просив достроково стягнути з відповідачки 331 387,09 грн. заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що між ним та відповідачкою 7 вересня 2007 року був укладений кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_3 отримала 32 340 дол. США для придбання житлового будинку, а також 5 940 дол. США на сплату страхових платежів, строком до 6 вересня 2027 року.

Вона зобовязалася щомісячно, в період з 20 по 27 число сплачувати 346,56 дол. США на погашення кредиту, відсотків, комісії, та інших витрат банку відповідно до п.7.1 договору. Відсоток за користування кредитом визначено у розмірі 1% в місяць на суму залишку заборгованості.

Посилаючись на те, що відповідачка не виконує умови договору, в звязку з чим утворилася заборгованість, позивач просив про дострокове повернення усіх кредитних коштів.

Заперечуючи проти позовних вимог «ПриватБанку», ОСОБА_3 звернулася до суду з зустрічним позовом про визнання недійсними договору кредиту від 7 вересня 2007 року та іпотечного договору від 14 вересня 2007 року, укладеного на забезпечення кредитного зобовязання, предметом якого є належний їй житловий будинок № 807 Залізничне селище м. Миколаєва.

Вона посилалась на несправедливі умови кредитного договору, яким всі валютні ризики покладено на неї, незаконність видачі та погашення кредиту в іноземній валюті, а також безпідставне підвищення в односторонньому порядку процентної ставки за договором кредиту, недотримання нотаріальної форми договору іпотеки.

Посилаючись на викладене, просила визнати недійсними кредитну та іпотечну угоди, повернути сторони у попередній стан, зобовязати позивача здійснити перерахунок виданих кредитних коштів в національній валюті по курсу на день видачі кредиту, а повернення визначеної суми кредиту розстрочити їй на 60 місяців.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 8 червня 2010 року позовні вимоги «ПриватБанку» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь «ПриватБанку» 331 387,09 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати. Відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на незаконність та необгрунтованість рішення суду, просила його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову «ПриватБанку» та задовольнити її зустрічний позов.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність та обгрунтованість рішення районного суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Як вбачається із матеріалів справи, між «ПриватБанком» та ОСОБА_3 7 вересня 2007 року укладено кредитний договір під 1% в місяць (або 12 % річних) строком до 6 вересня 2027 року, за яким ОСОБА_3 отримала 32 340 дол. США для придбання житлового будинку, а також 5 940 дол. США на сплату страхових платежів.

В забезпечення вказаного кредитного зобовязання 14 вересня 2007 року сторони нотаріально посвідчили іпотечний договір (а.с. 9-11), предметом якого став придбаний відповідачкою житловий будинок № 807 Залізничне селище в м. Миколаєві.

27 листопада 2008 року, відсоткова ставка за кредитним зобовязанням в односторонньому порядку була підвищена з 12% річних до 14,04 % річних у відповідно до п. 2.3.1 умов кредитного договору (а.с.61-64).

В звязку з неналежним виконанням позичальником кредитного зобовязання з 28 червня 2008 року утворилася прострочена заборгованість.

Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором та витягу із її особового рахунку (а.с. 42, 43, 77-84), уся заборгованість за кредитним договором станом на 30 березня 2010 року, яку позивач просив стягнути достроково, становила 41 780,04 долари США, що еквівалентно 331 387,09 грн. (із розрахунку 1 дол. США = 7,93 грн.), а саме:

-заборгованість за кредитом - 25 751,13 дол. США=(204 206,46 грн.);

-заборгованість за простроченим кредитом-1032,63 дол. США = (8 188,76 грн.);

-заборгованість за відсотками 100,64 дол. США = ( 798,08 грн.);

-заборгованість за простроченими відсотками 5 401,31 дол. США = (42 832, 39 грн.);

-заборгованість за комісією 84,64 дол. США = (671,20 грн.);

-заборгованість за простроченою комісією 180,81 дол. США = (1433,82 грн.);

-пеня 858,52 дол. США = (6 808 грн.).

Задовольняючи позовні вимоги «ПриватБанку», районний суд обґрунтовано стягнув вказану заборгованість з відповідачки на користь «ПриватБанку», керуючись вимогами ч.2 ст. 1050 ЦК України та пунктами 2.3.3, 4.1 умов кредитного договору щодо права позикодавця вимагати дострокового повернення усієї частини кредитних коштів та відсотків, що залишилися у разі прострочення позичальником повернення чергової частини позики.

При цьому доводи апеляційної скарги про незаконність підвищення процентної ставки в односторонньому порядку не можуть бути враховані, оскільки за обставинами конкретної справи її підвищення відбулося в листопаді 2008 року на підставі п. 2.3.1 кредитного договору, до набрання чинності ст. 1056-1 ЦК України щодо покладення заборони змінювати процентну ставку в односторонньому порядку (ОСОБА_1 України від 12 грудня 2008 року № 661 набрав чинності 10 січня 2009 року).

Водночас суд правомірно відмовив у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 про визнання недійсними укладених нею кредитного та іпотечного договорів за відсутності для цього правових підстав.

Так, доводи ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про те, що іпотечний договір нотаріально не посвідчений, не відповідають обставинам справи, оскільки в матеріалах справи міститься копія іпотечного договору, який 14 вересня 2007 року посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського округу ОСОБА_5 та накладена заборона на відчуження предмета іпотеки (а.с. 9-11).

Посилання відповідачки в апеляційній скарзі на несправедливі умови кредитного зобовязання та порушення позивачем положень Закону України «Про захист прав споживачів» також є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_3 ніхто не обмежував у її праві на отримання кредиту в національній валюті або ж в іншій банківській установі, можливо на інших умовах.

До того ж, на спростування її доводів щодо незаконності здійснення валютних операцій, позивачем надані відповідні дозволи Національного банку України на здійснення вказаних валютних операцій у відповідності до ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» (а.с. 70-76).

Доводи апеляційної скарги про те, що «ПриватБанк» безпідставно не зараховує сплачувані нею суми на погашення тіла кредиту, а здійснює першочергове погашення прострочених платежів, не заслуговують на увагу, оскільки такі умови укладеного кредитного договору (п.3.3).

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення районного суду, ухваленого з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 8 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді: