Справа № 2-579/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2010 року

Сарненський районний суд Рівненської області в складі :

головуючий суддя - Товстика І.В.

при секретарі - Полупан Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сарни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на спадкове нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на спадкове нерухоме майно.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 6.03.2007 року померла його мати ОСОБА_3, після смерті якого відкрилась спадщина, що складається із земельної ділянки сінокосу площею 1,63 га., розташованої на території ОСОБА_2 сільської ради Сарненського району, яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.04.2005 року, так як успадкувала нерухоме майно після смерті ОСОБА_4, однак при житті ОСОБА_3 не зареєструвала право власності на земельну ділянку в установленому законом порядку, що не дає можливості прийняти спадщину за законом, так як він є спадкоємцем першої черги і прийняв спадщину у виді земельної ділянки, оскільки проживав з матір»ю на момент її смерті, в зв»язку з чим виникає необхідність у встановленні факту належності вищезазначеної земельної ділянки на праві власності ОСОБА_3, яка померла 6.03.2007 року, а тому просить встановити даний факт в судовому порядку та визнати за ним право власності на земельну ділянку сінокос площею 1,63 га., розташованої на території ОСОБА_2 сільської ради в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3

Позивач ОСОБА_5 підтримав позовні вимоги в повному об»ємі і дав пояснення згідно заяви.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради ОСОБА_6 позов не визнав і пояснив, що ОСОБА_3 дійсно успадкувала за заповітом після смерті ОСОБА_4 частину земельної ділянки у виді сінокосу, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради, а іншу частину успадкував син померлого; при цьому загальна площа земельної ділянки становить 1,63 га., а не сінокос має таку площу, крім того, ОСОБА_3 не отримала Державний акт на земельну ділянку, тобто нерухоме майно не пройшло державної реєстрації, також позивач, який не є єдиним спадкоємцем першої черги, не прийняв спадщину після смерті матері у встановленому законом порядку, так як не подав заяву в нотаріальну контору і не проживав із спадкодавцем на момент смерті, просить відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення позивача і представника відповідача, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення зі слідуючих підстав.

Згідно свідоцтва про народження серія І-ГЮ №256359 ОСОБА_5 народився 07.10.1972 року, його батьками зазначені ОСОБА_7, ОСОБА_3

Із свідоцтва про смерть І-ГЮ № 034530 встановлено, що ОСОБА_3 померла 06.03.2007 року.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Сарненською районною ДНК 28.04.2005 року, ОСОБА_3 успадкувала після смерті ОСОБА_4, який помер 06.09.2004 року, спадкове майно, яке складається з частини земельної ділянки сінокосу загальна площа якої становить 1,63 га, розташованої на території ОСОБА_2 сільської ради Сарненського району, що також підтверджується оглянутим заповітом від 26.07.2004 року, вчиненого ОСОБА_4

Відповідно до ч.1 ст.125 Земельного кодексу України (до внесення змін ЗУ від 5.03.2009 року) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державною реєстрацією.

Згідно ч.1 ст.126 Земельного кодексу України (до внесення змін ЗУ від 5.03.2009 року) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_3 до своєї смерті успадкувала право на частину земельної ділянки сінокос після смерті ОСОБА_4 і відповідно до ст.ст.125,126 Земельного кодексу України (до внесення змін ЗУ від 5.03.2009 року) та ст.182 ЦК України мала можливість виконати вимоги щодо державної реєстрації права на нерухоме майно та отримання Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку і при оформленні правовстановлюючого документу уповноваженими органами земельних ресурсів були б проведені роботи щодо виділення в натурі частини земельної ділянки, яку успадкувала ОСОБА_3 та успадкував інший спадкоємець ОСОБА_8

Довідки ОСОБА_2 сільської ради №1234, № 1235 підтверджують, що ОСОБА_3 згідно даних погосподарської книги №3 була зареєстрована і проживала в с.Кричильськ в будинку особовий рахунок №170, з якою постійно проживав син ОСОБА_9,ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_1 згідно даних погосподарської книги №5 зареєстрований і проживає в с.Кричильськ в будинку особовий рахунок №359 з дружиною і неповнолітніми дітьми.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно положень ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини в строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Із довідки Сарненської районної ДНК від 28.04.2010 року №209/01-14 вбачається, що спадкова справа на майно померлої 06.03.2007 року ОСОБА_3 не заведена, заяви щодо прав на спадщину не надходили.

У даному випадку ОСОБА_1, який є спадкоємцем першої черги за законом, не прийняв спадщину у встановленому законом порядку після смерті матері ОСОБА_3, так як не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, не подав до нотаріальної контори протягом шестимісячного строку з час відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає звернення позивача з приводу порушених цивільних прав необґрунтованим, оскільки відсутні правові підстави для встановлення факту належності ОСОБА_3 земельної ділянки - сінокосу площею 1,63 га., розташованої на території ОСОБА_2 сільської ради в судовому порядку, в зв»язку з чим спірна частина земельної ділянки не входить до спадкової маси після смерті спадкодавця ОСОБА_3; також відсутні правові підстави для визнання права власності на спадкове нерухоме майно у виді частини земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті матері, так як ОСОБА_1 не прийняв у встановленому законом порядку спадщину.

Керуючись ст.ст.125,126 Земельного кодексу України, ст.ст.182, 1216, 1220, 1221, 1222, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 5,6,212-215,256 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про встановлення факту права приватної власності за ОСОБА_3 Лук»янівною, яка померла 6.03.2007 року, на земельну ділянку сінокос площею 1,63 га, розташованої на території ОСОБА_2 сільської ради Сарненського району Рівненської області та визнання права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку сінокос площею 1,63 га, розташованої на території ОСОБА_2 сільської ради Сарненського району Рівненської області в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 Лук»янівни, яка померла 06.03.2007 року, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення; якщо у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження, така заява чи апеляційна скарга не будуть подані, то рішення суду набирає законної сили.

Суддя .