Справа №2-195/10 21.10.2010 21.10.2010 21.10.2010
Провадження №22ц-7485/10
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2010 року м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого Данилової О.О.,

суддів Лівінського І.В., Шаманської Н.О.,

при секретарі Меріковій Д.В.,

за участю відповідача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 3 червня 2010 року по цивільній справі за позовом

ОСОБА_3

до ОСОБА_1

про відшкодування шкоди

У С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2009 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Позивач зазначав, що 20 липня 2008 року близько 20-00 год. в районі зупинки на вул. М.Василевського у м. Миколаєві ОСОБА_1 з іншою невстановленою особою заподіяв йому тілесні ушкодження середньої тяжкості. Від кримінальної відповідальності ОСОБА_1 звільнений за актом амністії.

Посилаючись на те, що внаслідок протиправних дій відповідача, зіпсовані його особисті речи та він поніс витрати на лікування, а також зазнав фізичних та душевних страждань, ОСОБА_3 просив стягнути з ОСОБА_1 1975 грн.72 коп. матеріальної шкоди та 15000 грн. моральної шкоди.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнав. Не заперечуючи факт конфлікту з позивачем, він не визнав свою вину в заподіянні ОСОБА_3 тілесних ушкоджень.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 3 червня 2010 року позов задоволено частково. На користь ОСОБА_3 з ОСОБА_1 стягнуто 1835 грн.72 коп. матеріальної, 3000 грн. моральної шкоди та судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на відсутність своєї вини у скоєнні злочину та недоведеність розміру збитків, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1166 ЦК України загальними підставами цивільної відповідальності за завдану шкоду є протиправність поведінки заподіювача, його вина, негативні наслідки у вигляді втрати чи пошкодження майна та причинний зв'язок між цими діями та наслідками.

За правилами статті 1195 ЦК України особа, яка завдали шкоди здоров'ю фізичній особі, зобовязана відшкодувати витрати на придбання ліків.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 липня 2008 року спільними діями ОСОБА_1 з іншою особою завдано шкоди здоров'ю ОСОБА_3 З 22 липня по 6 серпня 2008 року позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні З-ої міської лікарні з діагнозом закритий оскольчатий субкапітальний перелом голівки 5-ої пясної кістки правої кисті, пошкодження внутрішньо-бокової звязки правого колінного суглобу з гемартрозом правого колінного суглобу. 23 липня 2008 року проведене оперативне лікування пошкодженої кисті руки. На придбання лікарських препаратів та предметів особистої гігієни позивач витратив 1835 грн.72 коп.

30 липня 2008 за фактом заподіяння тілесних ушкоджень середньої тяжкості порушено кримінальну справу. 24 вересня 2008 року ОСОБА_1 висунуто обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого статтею 122 частиною 1 КК України. Постановою Ленінського районного суду м.Миколаєва від 12 січня 2009 року ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за його заявою у зв'язку з застосуванням акту амністії ( кримінальна справа №1-85/2009 року Ленінського районного суду м. Миколаєва).

Встановивши ці обставини, дослідивши матеріали кримінальної справи №1-85/2009 та допитавши свідків, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у заподіянні шкоди здоров'ю ОСОБА_3, а також наявність інших підстав цивільної відповідальності за правилами статтей 116 та 1195 ЦК України.

Обґрунтував суд і висновки щодо розміру заподіяної шкоди, пославшись на докази, досліджені та оцінені в ході судового розгляду.

Посилання апелянта на звільнення його від кримінальної відповідальності, як доказ його невинуватості, колегія не може прийняти до уваги.

Відповідно до статті 86 КК України амністія застосовується саме до осіб, винних у вчиненні злочину, та не звільняє особу від цивільної відповідальності за заподіяння шкоди.

З матеріалів кримінальної справи вбачається, що сутність амністії, зокрема звільнення від кримінальної відповідальності, ОСОБА_1 було розяснено, і він написав заяву з клопотанням про її застосування.

Отже, звільнення від кримінальної відповідальності у зв'язку з амністією, а саме з не реабілітуючих підстав, може лише доводити винність у скоєнні злочини, а не відсутність цієї вини.

Не можна погодитись і з посиланням відповідача на недоведеність розміру збитків. Доводи відповідача про відсутність лікарського призначення деяких препаратів спростовується даними історії хвороби позивача та умовами проведення операцій ( а.с.6, 11-15).

Не звільняє та не зменшує обсяг відповідальності і участь в бійці іншої особи, не встановленої слідством. Заподіяння шкоди позивачу спільними діями декількох осіб є підставою солідарної ( а не часткової) відповідальності заподіювачів.

Колегія суддів не може погодитись і з посиланням відповідача на невідповідність розміру моральної шкоди. При його визначенні суд врахував конкретні обставини події 20 липня 2008 року, ступень вини ОСОБА_1, наслідки протиправних дій та ставлення відповідача до свого вчинку.

Оскільки апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 3 червня 2010 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: