АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-806/10 Головуючий у 1-й інстанції Чередников С.М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Гасія Ю .В.

Суддів Карнаух П.М., Дорош А.І. при секретарі Киві А.М. за участю

позивача ОСОБА_2 представника позивача ОСОБА_3 відповідача ОСОБА_4 представника відповідача ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 08 грудня 2009 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Лубенської міської ради про визнання права на проживання, визнання акту приватизації частково недійсним, визнання права власності, -

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача ОСОБА_1, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 08 грудня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Лубенської міської ради про визнання права на проживання, визнання акту приватизації частково недійсним, визнання права власності задоволені частково.

Визнано за ОСОБА_2 право на проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнано розпорядження органу приватизації Лубенського міськвиконкому від 29.07.2006 року № 4/102р про передачу квартири АДРЕСА_1 в спільну часткову власність ОСОБА_4 та ОСОБА_6 та свідоцтво про право власності даної квартири ЯЯЯ № 689224 від 20.07.2006 року недійсним.

В іншій частині позовних вимог залишено без задоволення.

Ухвалою цього ж суду від 10.02.2010 року прийнята відмова ОСОБА_2 від відшкодування судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 просить вищевказане рішення суду скасувати, а справу направити на новий розгляд в іншому складі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає задоволеннню з наступних підстав.

Згідно ч.І ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряю законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч.І п.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.І ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з 25.06.1994 року до 23.09.2009 р. перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11,12).

За час спільного проживання сторонам на підставі рішення Лубенського міськвиконкому від 21.11.2001 р. для проживання надана квартира АДРЕСА_2 та оформлено договір найму на ім.»я ОСОБА_4 (а.с. 14).

З листопада 2001 р. сім»я проживала у спірній квартирі, однак ОСОБА_4 значився зареєстрованим в будинку своїх батьків в с. Новаки Лубенського району Полтавської області.

У квітні 2007 року ОСОБА_4 переїхала проживати в м. Полтаву, а ОСОБА_2 разом з дочкою проживав у спірній квартирі до вересня 2008 року.

У серпні 2008 року позивач дізнався, що ОСОБА_4 20 .07.2006 р. Без його відому отримала свідоцтво про право власності на житло від органу приватизації виконавчого комітету Лубенської міської ради, яким за нею та дочкою встановлено право спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_3 по 1/2 частині кожному (а.с. 16,17). ОСОБА_4 змінила замок на вхідних дверях квартири, відмовилася надати ключі позивачу, внаслідок чого позбавила його доступу до житла.

Задовольняючи позов частково, місцевий суд виходив з того, що позивач не був повідомлений та не був залучений до участі у приватизації, хоча був членом сім»ї наймача, постійно у період з 2001 по 2008 рік проживав у спірній квартирі, право на проживання не втратив, а тому мав право на участь у її приватизації. Розпорядження органу приватизації виконкому Лубенської міськради від 19.07.2006 р. Про передачу спірної квартири у власність ОСОБА_4 та ОСОБА_6 суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки при передачі квартири у спільну часткову власність слід було отримати письмову згоду всіх повнолітніх членів сім»ї, які постійно мешкали у цій квартирі, чого зроблено не було.

В частині визнання за позивачем права власності на 1/3 частину квартири відмовлено з тих підстав, що питання про передачу майна з комунальної, державної власності у приватну власність громадян не відноситься до компетенції суду, проте, позивачем і не оскаржувалося судове рішення в цій частині.

Як встановила колегія суддів, даний висновок місцевого суду є вірним, виходячи з наступного.

Згідно ст.. 5 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», якщо загальна площа квартир (будинків), що підлягають приватизації, відповідає площі, передбаченій абзацом другим статті 3 цього Закону, зазначені квартири (будинки) передаються наймачеві та членам його сім»ї безоплатно. До членів сім»ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло.

Згідно ч.2 ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» передача займаних квартир (будинків, кімнат у гуртожитках) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім»ї, які постійно мешкають у цій квартирі.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно витягу з рішення виконавчого комітету Лубенської міської ради від 21.11.2001 р. «Про переоформлення договору найму» згідно ст..ст.106,107 ЖК України дозволено ДК ЖЕУ переоформити договір найму житлового приміщення - АДРЕСА_4 на ОСОБА_4 в зв»язку з виїздом основного квартиронаймача ОСОБА_7 (а.с.14).

Згідно акту комісії будинкового комітету будинку № 12 по вул. Київській в м. Лубнах від 05.09. 2009 р. ОСОБА_2 дійсно проживав у спірній квартирі з 21.11.2001 по 01.04.2009 р., разом з ним проживали його дружина та донька (а.с. 24).

Крім цього, як вбачається із копії позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_8 про розірвання шлюбу, у липні 2008 року між сторонами були припинені шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство (а.с. 76). Як вбачається із мотивувальної частини рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23.09.2009 р. по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_8 про розірвання шлюбу, місцевим судом встановлено, що позивач проживає в м. Полтаві, а відповідач в м. Лубнах (а.с. 13).

Згідно ч. З ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як встановила колегія суддів, дійсно на час приватизації спірної квартири позивач постійно в ній мешкав, був членом сім»ї, а тому у відповідності до вищевказаних норм спеціального закону має право на участь у її приватизації.

Посилання відповідача в тій частині, що орган приватизації не мав відомостей чи мешкав позивач у спірній квартирі, не заслуговує на увагу, оскільки дійсно органу приватизації виконавчого комітету була надана довідка ЖЕО про склад сім»ї ОСОБА_4 за № 195 , в якій позивач не значиться і яка не відповідає фактичним обставинам справи, як це встановлено місцевим судом (а.с. 32).

Крім цього, як встановила колегія судців, виконавчий комітет Лубенської міської ради заперечує факт надання у листопаді 2001 року сім»ї ОСОБА_4 спірної квартири та видачу ордера на нього, зазначивши про цьому, що подружжя ОСОБА_4 сплатили попередньому квартиронаймачу ОСОБА_7 грошові кошти і в порушення вимог житлового законодавства незаконно вселилися в неї. Зазначене не є предметом даного спору, однак, колегія суддів вважає за необхідне виключити із мотивувальної частини судового рішення посилання місцевого суду про надання сторонам на підставі рішення Лубенського міськвиконкому від 21.11.2001 р. для проживання ІНФОРМАЦІЯ_3.

З врахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.І п.1, 308 ч.І, 313 - 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 08 грудня 2009 року залишити без змін, виключивши із його мотивувальної частини посилання суду про надання сторонам на підставі рішення Лубенського міськвиконкому від 21.11.2001 р. для проживання ІНФОРМАЦІЯ_3.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

СУДДІ : / підписи/