Апеляційний суд Чернігівської області
Справа № 22ц-3518/2010 Головуючий у І інст.- Карпенко Г.М.
Категорія-цивільна Доповідач - Шевченко В.М.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2010 року м.Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого- судді Бойко О.В.

суддів: Шевченка В.М., Лазоренка М.І.

при секретарі Пільгуй Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в ОСОБА_1 справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Козелецького районного суду від 24 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Козелецької районної державної адміністрації про визнання невизнаного порушеного права на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність,

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Козелецького районного суду від 24 червня 2010 року, яким відмовлено позивачу у задоволенні позову та ухвалити нове по суті позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що висновок суду про те, що не можна прийняти рішення про надання права на розроблення проекту відведення земельної ділянки не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, оскільки таке право прямо передбачено ст. 22 Закону України „Про землеустрій" та Постановою КМУ щодо порядку розроблення проекту відведення. Своєю бездіяльністю щодо ненадання дозволу на розроблення проекту відповідач порушив право позивача на розроблення проекту. Не звернув уваги суд на роз"яснення дані в постанові Пленуму ВСУ від 16.04.2004 року № 7, де зазначено, що при розгляді справ до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції, суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення такого органу недійсним і зобов'язує його залежно від характеру спору виконати певні дії, передбачені його компетенцією. На думку апелянта райдержадміністрація зобов'язана забезпечити право громадян на безоплатну передачу їм у власність землі. ОСОБА_2 вважає, що він довів те, що його права були порушені, а тому суд мав всі підстави для задоволення його позовних вимог.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з рішення, судом на підставі матеріалів справи встановлено, що у зв"язку із зверненням ОСОБА_2 до Козелецької райдержадміністрації в якій він просив надати дозвіл на розроблення проектів землеустрою, щодо відведення йому у власність земельних ділянок із земель запасу на території Крехаївської ( для ведення особистого селянського господарства) та Надинівської ( для індивідуального дачного будівництва) сільських рад, на засіданні постійно діючої комісії з питань вибору( обстеження) земельних ділянок райдержадміністрації від 27 вересня 2007 року таке звернення комісією в присутності позивача було розглянуто. При цьому комісією ( яка створена розпорядженням голови райдержадміністрації від 26 травня 2006 року№197) що є дорадчим органом районної державної адміністрації- було вирішено, що ОСОБА_2 необхідно надати клопотання до Крехаївської сільської ради щодо надання йому земельної ділянки площею 2 га, і зазначено що виконком Надинівської -, сільської ради надав довідку, що земельні ділянки, які громадяни бажають отримати для дачного будівництва зайняті під присадибними ділянками жителів с Надинівка.

Як вбачається з матеріалів справи, в наданій позивачем до заяви про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою, картографічному матеріалі, в межах Крехаївської сільської ради позначено місце розташування бажаної позивачем земельної ділянки, яка згідно облікових даних перебуває у власності інших осіб. Щодо відведення земельної ділянки на території Надинівської сільської ради, то місце розташування бажаної позивачем земельної ділянки є землею водного фонду, поблизу р. Десни (не є замкненою природною водоймою), і відповідно із ст. 59 ЗК така земельна ділянка не може бути закріпленою у приватній власності.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що його право на безоплатну передачу у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та для ведення індивідуального дачного будівництва не порушено відповідачем, оскільки питання в частині прийняття до розгляду заяви позивача про передачу у власність йому земельних ділянок і прийняття по ним рішення, було відповідно до ст. 118 ЗК України вирішено.

Апеляційний суд вважає, що є безпідставними доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для відмови йому щодо передачі у власність земельних ділянок. Оскільки чинним земельним законодавством визначений порядок реалізації громадянами права на отримання у власність земельних ділянок, за яким визначено стадії процесу землеустрою які є необхідними для передачі земельної ділянки у власність. І в даному випадку у зв"язку із виявленими недоліками технічних матеріалів, які були надані позивачем із заявою про вибір та надання земельної ділянки до державної адміністрації, постійно діючою районною комісією було розглянуто клопотання позивача та було прийнято відповідне мотивовано обґрунтоване рішення з цього питання.

Висновки суду про те, що вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню підтверджені наявними в матеріалах справи доказами й обґрунтовані згідно зі ст.215 ЦПК.

Виходячи з наведеного, та оцінки фактичних обставин справи, суд правильно кваліфікував взаємовідносини сторін, і ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Козелецького районного суду від 24 червня 2010 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двадцяти днів.