ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
справа № 2-1656/2010
провадження № Б/н1489
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2010 р.

Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Сухомлінова С.М.

при секретарі Момот М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсним договору дарування частини квартири,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання недійсними договору дарування ? частини квартири АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що після порушення кримінальної справи за обвинуваченням відповідача ОСОБА_6 за ст. 286 КК України, останній з метою уникнення накладення арешту на його особисте майно, подарував своїй матері ? квартири №88. Стверджували, що оспорюваний правочин слід вважати фіктивним, оскільки його укладення призвело до порушення справ позивачів як потерпілих по кримінальній справі на користь яких було стягнуто з відповідача ОСОБА_6 матеріальна та моральна шкода.

В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали, а відповідачі позов не визнали.

Відповідач ОСОБА_6 стверджував, що після порушення проти нього кримінальної справи у нього не було коштів для оплати роботи адвокату, а тому він, щоб не сплачувати податків за укладену угоду, подарував своїй матері належну йому ? частину квартири, а ОСОБА_7 надала йому необхідні кошти для оплати роботи адвоката.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним в задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного.

Як вбачається з свідоцтва (а.с. 89) відповідач ОСОБА_6 з 2006 р. був власником ? частини квартири АДРЕСА_2 і проживав в цій квартирі разом зі своєю матірю ОСОБА_7 та іншими членами сімї.

Згідно постанови (а.с. 10), 1.12.07 р. відносно відповідача ОСОБА_6 була порушена кримінальна справа за обвинуваченням за ч.2 ст. 286 КК України, а 13.03.2008 р. слідчим був накладений арешт на ? частину спірної 5квартири, що належить відповідачу.

Як вбачається з договору (а.с. 87) 11.01.2008 р. ОСОБА_6 подарував відповідачці ОСОБА_7 належну йому ? частину АДРЕСА_3 і при нотаріальному посвідченні цього договору відповідачі підтвердили, що цей договір не носить характеру фіктивного чи удаваного правочину.

Згідно вироку (а.с. 14-17) 9.07.2008 р. відповідач ОСОБА_6 був засуджений до5 років позбавлення волі і з нього на користь позивачів (як потерпілих) була стягнута матеріальна та моральна шкода.

Як вбачається з листа (а.с. 19) прокуратурою м. Києва не було встановлено порушення закону в діях слідчого по факту скарги позивачів стосовно несвоєчасного накладення арешту на майно обвинуваченого ОСОБА_6

Відповідно приписів ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Судом же встановлено, що укладаючи угоду дарування своєї частини квартири в січні 2008 р. позивач як власник діяв відповідно до вимог діючого законодавства.

Крім того, позивачі не є сторонами договору дарування і ними не надано суду доказів того, що оспорюваним договором були порушені їх права.

Суд не приймає тверджень позивачів в тій частині, що оспорюваним договір був удаваним, так як належних доказів цим твердженням представлено не було.

На підставі викладеного, ст.ст. 215, 234, 235, 319 ЦК України, керуючись ст. 88, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсним договору дарування частини квартири відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів, з дня його проголошення та подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ: