Справа № 2-5030 2010 р.
ЗАОЧНЕРІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.08.2010 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Піх Ю.Р., при секретарі Кіровій О.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя про зобов'язання вчинити певні дії та визнання бездіяльності неправомірною, -
23.07.2010 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя, просить визнати протиправною бездіяльність відповідача, зобов'язати його здійснити перерахунок та виплатити надбавку до пенсії, як дитині війни з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 р. по теперішній час, оскільки виплати пенсії проведені відповідачем у меншому розмірі, ніж передбачено законом.
Позивач у судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, заявою просить суд розглядати справу без її участі, проти задоволення позову не заперечує.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте був належним чином повідомлений. Згідно ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе провести судовий розгляд без участі позивача та представника відповідача.
Суд, розглянувши матеріали справи, оголосивши заперечення представника відповідача, та дослідивши інші докази, які знаходяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася 14.03.1945 року та є особою, на яку поширюється дія абзацу 1 статті 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» № 2195-IV від 18 листопада 2004 р., та має статус «дитини війни», що підтверджується пенсійним посвідченням серії AAA № 0040041.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року, що набрав чинності 01.01.2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком.
Дію ст. 6 зупинено на 2006 рік згідно із Законом України від 20.12.2005 p. № 3235-IV «Про Державний бюджет України на 2006 рік». Зупинення дії нормативного акту не дає права на його застосування, а тому у позивача не було права на отримання зазначеної в позові доплати до пенсії в 2006 році.
Ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дія статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» зупинена.
Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 положення статі 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік», якими була зупинена дія статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», визнані такими, що не відповідають Конституції.

Таким чином положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» стосовно того, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком були чинними з 09.07.2007 р. (день ухвалення рішення Конституційним Судом України) від 31.12.2007 року.

З 1 січня 2008 року відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, дітям війни виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 визнані такими, що не відповідають Конституції України, положення п.п. 1,2 ст. 41 Розділу II Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Згідно із ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Конституції України до повноважень Конституційного Суду України належить: офіційне тлумачення Конституції України та законів України. З питань, передбачених цією статтею, Конституційний Суд України ухвалює рішення, які є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Як вже зазначено, Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп від 09.07.2007 року визнані неконституційним положенням п. 12 ст. 71 та ст. 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», що призупинили на 2007 рік дію ст. 6 Закону № 2195-IY від 18.11.2004 року, а відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 10 рп від 22.05.2008 року визнані неконституційним положення п. 1,2 ст. 41 Розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

З огляду на наведені норми стосовно правовідносин, які склалися, суд вважає, що право позивача на отримання за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року щомісячно підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону № 2195-IV від 18.11.2004 року поновлено Рішення Конституційного Суду України № 6-рп від 09.07.2007 року, яким визнані неконституційним положення п. 12 ст. 71 та ст. 111 Закону України «Про Держаний бюджет України на 2007 рік», що призупиняли на 2007 рік дію ст. 6 Закону № 2195-IV від 18.11.2004 року.

Право позивача на отримання за період з 22 травня по 31 грудня 2008 року включно щомісячного підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України № 2195-IV від 18.11.2004 р. підтверджено Рішенням Конституційного Суду України № 10 рп від 22.05.2008 p., яким визнані неконституційним положення п.1,2 ст. 41 Розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Стосовно позовних вимог по виплатам за 2009 рік суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 54 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік» встановлено, що у 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, встановлений в розмірах, що діяли у грудні 2008 року.

Вказані рішення Конституційного суду України мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статті зазначеного закону, тому суд дійшов до висновку про обов'язок відповідача призначити, нарахувати та виплатити позивачу за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року включно, з 22 травня по 31 грудня 2008 року включно державну соціальну підтримку у розмірі, встановленому статтею 6 Закону № 2195-IV від 18.11.2004 р.

Виходячи з вищевикладеного суд знаходить всі підстави для застосування судового захисту права позивача за вказані періоди.

Враховуючи приписи зазначеної у попередньому абзаці норми Закону України «Про загальообов'зкове державне пенсійне страхування» та положення ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», якою встановлено право особи зі статусом дитини війни на отримання щомісячного підвищення до пенсії у розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком, суд вважає, що відповідач зобов'язаний призначити, нарахувати та виплатити позивачу підвищення до пенсії на 30 % , виходячи із розміру встановленого у липні-грудні 2007 р., у травні-грудні 2008 р.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а в силу ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно із ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважним причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

При цьому суд, зазначає, що, оскільки законом не встановлено інше, суд за внутрішнім переконанням оцінює причини пропущення строку звернення до суду за кожною з заявлених позовних вимог, і дійшовши висновку, що певні причини пропущення строку звернення до суду не є поважними, може відмовити у задоволенні частини позовних вимог або позову в цілому.

З огляду на вищезазначене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 p., у зв'язку з пропуском строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Судом не приймаються до уваги посилання відповідача на відсутність коштів для забезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії позивачу, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобов'язань, які встановлені ст. 46 Конституції України та ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення «Про Пенсійний фонд України» і здійснює свої повноваження па підставі п. 15 зазначеного Положення через створені в установленому порядку територіальні управління.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» рішення щодо призначення, донарахування перерахунок пенсії приймаються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Таким чином, обов'язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», покладено на відповідні територіальні управління за місцем проживання позивача.

Надання дітям війни соціальної підтримки є державною програмою соціальної допомоги, яка згідно ст. Бюджетного кодексу України відноситься до видатків Державного бюджету, а Пенсійний фонд згідно із ст. 21 Бюджетного кодексу України є розпорядником бюджетних коштів для здійснення програми соціальної підтримки дітям війни та відповідно до ст. 22 ч. 4 Бюджетного кодексу України розробляє план своєї діяльності відповідно до завдань та функцій, визначених нормативно-правовими актами, виходячи з необхідності досягнення конкретних результатів за рахунок бюджетних коштів, а також розробляє на підставі плану діяльності проект кошторису та бюджетні запити і подає їх до Мінфіну України чи місцевому фінансовому органу, затверджує кошториси розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та інше.

За таких обставин, відповідач діяв не у спосіб передбачений чинним законодавством на певний період часу, що стало причиною звернення позивача до суду, тому відповідач повинен був провести підвищення пенсії у збільшеному розмірі відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 09 липня по 31 грудня 2007 року включно, з 22 травня по 31 грудня 2008 року включно, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року та за період з 01 січня 2010 року по теперішній час. Тому, позов в цієї частині підлягає задоволенню. Інші позивні вимоги задоволенню не підлягають через пропуск строку для звернення до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 59, 60, 212-215, 292, 294 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя щодо невиплати в встановленому розмірі державної соціальної допомоги ОСОБА_1 як дитині війни з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 p., з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 p., з 01.01.2009 р. по 31.12.2009 р. та з 01.01.2010 р. по 19.07.2010 р. відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року, встановленого законом.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя здійснити нарахування та провести відповідні виплати підвищення до пенсії ОСОБА_1, відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року, виходячи з розміру встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року, за період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 p., з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 p., з 01.01.2009 р. по 31.12.2009 р. та з 01.01.2010 р. по 19.07.2010 р. включно, з врахуванням раніше виплачених сум зазначеного підвищення.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення постанови. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

ОСОБА_2