Справа №22-ц-1633/10 Суддя-доповідач - Хвостик
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого - Хвостика С.Г.,

суддів - Криворотенка В.І., Попруги С.В.,

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми

на постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 березня 2010 року

у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни» та поновлення пропущеного строку для звернення до суду, -

встановила:

Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 березня 2010 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визано протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми.

Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком розміру, встановленого ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року та з 01 січня 2010 року на час ухвалення постанови суду 10 березня 2010 року з урахуванням виплачених сум.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 грн. 40 коп..

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Місцевим судом вірно встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонеркою, яка перебуває на обліку управлінні Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми та має статус «Дитини війни», тому відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» вона має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме: підвищення до пенсії у вигляді надбавки в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

У період з січня 2009 року по лютий 2010 року включно позивачка щомісячно отримувала підвищення до пенсії в розмірі 49 грн. 80 коп.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції вірно застосував положення ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Закону України «Про державний бюджет на 2009 рік».

Враховуючи положення Закону України «Про державний бюджет на 2009 рік» та відсутність нормативно-правових актів, які б призупиняли дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у 2009, 2010 роках, судом вірно встановлено обов'язок відповідача виплачувати 30% надбавку до пенсії позивачу з 01 січня 2009 року по 10 березня 2010 року.

Цей висновок суду узгоджується з матеріалами справи та відповідає вимогам матеріального права.

Дійшовши висновку про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з наявності у позивача права на отримання, а у відповідача обов'язку щодо здійснення позивачу доплати до пенсії відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" у період часу з 01 січня 2009 року по 10 березня 2010 року.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (в редакції станом на 19 січня 2006 року), дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно із ст.7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету У країни.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що управління Пенсійного фонду як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинно було діяти у відповідності з вимогами ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і здійснити позивачу відповідні нарахування (за той періоду часу, коли дія цієї норми не була зупинена), але у порушення вимог зазначеної статті таких нарахувань не проводило, чим і допустило протиправну бездіяльність.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставним посилання відповідача на відсутність механізму та коштів щодо забезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність механізму та коштів, як на підставу невиконання своїх зобов'язань, які встановлені ст.46 Конституції України та ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Проблеми надання бюджетних коштів управлінню Пенсійного фонду для виконання покладених на нього обов'язків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом не розглядалися.

Щодо доводів апеляційної скарги про необґрунтоване застосування до спірних правовідносин ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", колегія суддів зазначає наступне.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги положення ч.3 ст.28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації наданої позивачу конституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання доплата до пенсії, передбаченої ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни".

Безпідставними є також посилання відповідача на відсутність правових підстав для стягнення державної соціальної допомоги дітям війни з коштів Пенсійного фонду України, оскільки суд першої інстанції не ухвалював рішення про проведення виплат з власних джерел фінансування останнього.

Постанова суду узгоджується з доказами, наявними у справі, відповідає вимогам матеріального та процесуального права, тому підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Згідно ст. 88 ЦПК України з управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми необхідно стягнути на користь держави, витрати з інформаційно-технічного забезпечення судового процесу в сумі 37 грн., які відповідач не сплатив при подачі апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 307 ч.І п. 1, 308, 314 ч. 1 п.1,315 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляцій ну скаргу управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми відхилити.

Постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 березня 2010 року в даній справі залишити без змін.

Стягнути з управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми на користь держави, витрати з інформаційно-технічного забезпечення в сумі 37 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: