Справа №2-1413/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2010 року Зарічний райсуд м. Суми в складі:

головуючого - судді Мальованої В.В.

при секретарі - Коломоєць А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, виконавчого комітету Сумської міської ради, треті особи : ЖБК № 71 «Гранит», ОСОБА_3 про визнання рішення виконавчого комітету та свідоцтва про право власності на квартиру частково недійсним, поділ спільного сумісного майна, вселення та встановлення порядку користування -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 свої вимоги мотивує тим, що з 01.09.1981 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Від шлюбу мають сина - на даний час повнолітнього ОСОБА_3, що є третьою особою по справі. За час шлюбу вони ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як подружжя вступили до ЖБК № 71 «Гранит» та отримали у власність квартиру АДРЕСА_1, яка була за усною домовленістю оформлена на відповідачку. Остання отримала свідоцтво про право власності на вказане житло. Після розірвання шлюбу відповідачка відмовляється у добровільному порядку поділити спільне майно, а тому просить: визнати рішення виконкому Сумської міської ради від 27.11.08 р. про приватизацію квартири АДРЕСА_2 на ім'я ОСОБА_2 частково недійсним, визнати свідоцтво про право власності ОСОБА_2 на кв.№177 по вул. Інтернаціоналістів, буд. 6 в м. Суми частково недійсним, визнавши за позивачем право власності на ? частку цієї квартири та вселити його в спірну квартиру та визначити порядок користування нею, виділивши ОСОБА_1 кімнату 2 площею 16.8 кв.м., яка обладнана лоджією площею 3,6 кв.м., а ОСОБА_2 - кімнату 3 площею 11.6 кв.м. Всі інші приміщення: коридор, ванну кімнату, туалет та кухню залишити в їх спільному користуванні.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовільнити.

Представники виконавчого комітету Сумської міської ради, третьої особи ЖБК № 71 «Гранит» в судове засідання н з'явилися, хоча належним чином про час і місце розгляду справи були повідомлені.

Третя особа: ОСОБА_3 в судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги ОСОБА_1. вважаючи, що відповідачка порушила право на житло як його батька - позивача так і його як дитини, коли ОСОБА_2 оформила право власності на спірну квартиру. При цьому, коли остання оформлювала право власності на спірне майно, як зазначає третя особа, відповідачка навмисно зобов'язала позивача знятися з реєстраційного обліку за адресою, де знаходиться квартира, на яку претендує його батько ОСОБА_2 М/М..

Відповідачка ОСОБА_2 проти вимог заперечує, вважає, що позивач пропустив строки позовної давності із зверненням до суду з вказаною позовною заявою.

Суд заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, в тому числі № 2- 1854/06 дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.08.1981 року по 23.06.2006 року , що підтверджується копією судового рішення на а.с. 45. Як вбачається з вказаного судового рішення, останнє набрало законної сили 04.07.2006 року.

ОСОБА_2 отримала 2-кімнатну квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 48,6 кв.м., з них житловою площею 28,4 кв.м. (а.с. 31-32). Підставою для отримання спірної квартири відповідачкою є Рішення виконавчого комітету Сумської міськком ради № 295 від 20.06.2000 року (а.с. 29,108-109).

З довідки третьої особи ЖБК «Граніт-71» вбачається, що ОСОБА_2, сплатила вартість спірної квартири в повному обсязі 25.02.1993 року (а.с. 9), тобто перебуваючи з позивачем у шлюбі.

Згідно рішення Зарічного районного суду м.Суми від 23.06.2006 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано (справа № 2-1854/06 ).

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Також, відповідно до ч. 1 ст. 70 вказаного кодексу визначено, що частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Судом встановлено, що частки спірної квартири у спільній сумісній власності між сторонами не обумовлювалися, а шлюбний договір не укладався.

Позивач зазначає , що він не був присутній при слуханні справи про розірвання шлюбу та відмітки в паспорті гр.. України в органах РАЦС про розірвання шлюбу у нього відсутній. На думку суду вказані аргументи та пояснення позивача та третьої особи є сумнівними, необґрунтованими та такими , що не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються відповідними доказами.

Згідно зі ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до норм цього закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту держреєстрації. Як вбачається з матеріалів справи відповідачка , як член кооперативу отримала свідоцтво про право власності на спірну квартиру 27.11.2008 року (а..с 29-32). Більш того, позивач не заперечував в суді того факту, що особисто з власної ініціативи знявся з реєстрації за спірною адресою. Також, слід зазначити, що позивач та третя особа (ОСОБА_5М.) не довели суду факту протилежного, що ОСОБА_5 якимось чином перешкоджала у користуванні позивачем спірною квартирою, а навпаки зазначали про те, що дійсно вони мають ключі від спірної квартири, комунальні послуги вони не сплачують, оскільки проживають окремо один від одного та не користуються спірною квартирою. В судовому засіданні сторони підтвердили факт того, що не проживають у спірній квартирі.

Суд вважає, що необхідне застосувати строки позовної давності до правовідносин, що склалися між позивачем та відповідачем (зокрема ст. 72 СК України ). Тому за таких обставин, суд вважає відмовити позивачу у задоволенні його вимог, щодо поділу спільного сумісного майна подружжя в зв'язку із пропуском строків звернення до суду із вказаними вимогами.

Інші доводи, які наведені позивачем та його представником спростовуються матеріалами справи, та не ґрунтуються на доказах.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми шляхом подачі в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення. Особи, що не брали участі у справі можуть оскаржити рішення в той же термін з моменту отримання його копії.

Суддя В.В. Мальована