Покровський районний суд Дніпропетровської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2010 року Покровський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді Лукінової К.С.

при секретарі Приходько Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні смт. Покровське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу, -

ВСТАНОВИВ:

06.11.2009 року ОСОБА_1 звернулася до Покровського районного суду Дніпропетровської області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошової суми за попереднім договором купівлі-продажу нерухомого майна.

В подальшому 07.04.2010 року позивачка подала заяву про зміну підстав та доповнення предмету позову та просила суд стягнути з відповідачки на її користь грошові кошти аванс, за попередньою домовленістю про купівлю-продаж нерухомого майна в сумі 7000 грн. В обґрунтування позову позивачка послалася на те, що між нею та відповідачкою було досягнуто усну домовленість про купівлю-продаж нерухомого майна: житлового будинку, розташованого за адресою с. Гаврилівка, вул. Чапаєва, 11 Покровського району Дніпропетровської області. Нею було передано відповідачці в якості авансу 7000 грн. з домовленістю про оформлення документів на даний будинок протягом травня 2009 року. Однак до теперішнього часу договір купівлі-продажу не оформлений, документи не виготовлені, відповідачка відмовляється оформити документи на будинок.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд стягнути з відповідачки на її користь окрім 7000 грн. авансу, ще й судові витрати та моральну шкоду в сумі 1700 грн., посилаючись на доводи, викладені в поданому позові від 07.04.2010 року.

Представник позивачки позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити, посилаючись на те, що дійсно позивачка передала відповідачці 7000 грн., що підтверджується розпискою в якості авансу, однак відповідачка відмовилася виконувати взяті на себе зобовязання та не повернула грошові кошти, чим завдала позивачці моральних страждань.

Відповідачка та її представник позовні вимоги не визнали в повному обсязі, посилаючись на те, що передана сума 7000 грн. є не авансом, а завдатком, позивачкою самою не виконано всіх домовленостей, а саме не передано відповідачці ще 2000 грн. на оформлення документів, а тому вважають, що договір купівлі-продажу не був укладений з вини самої позивачки, та сума завдатку в такому разі не повертається. Фактично відповідачкою не було завдано позивачці ніякої шкоди, в тому числі і моральної. З цих підстав просили відмовити в позові і й про відшкодування моральної шкоди.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідка, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 передала відповідачці ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 7000 грн. за будинок, про що свідчить розписка (а.с. 6), що не було заперечено сторонами, а також не були заперечені справжність підписів сторін на даній розписці.

На момент розгляду справи грошові кошти позивачці не повернуті, докази повернення грошових коштів сторонами не надані, до того ж сторонами не надані докази укладення договору купівлі-продажу та переходу права власності від відповідачки до позивачки на домоволодіння, розташоване за адресою: с. Гаврилівка, вул. Чапаєва, 11 Покровського району Дніпропетровської області., який був предметом згаданої розписки.

Адреса предмету розписки та майбутнього договору купівлі-продажу будинку була названа як позивачкою, так і відповідачкою.

Доказів того, що позивачка повинна була сплатити відповідачці 2000 грн. в якості витрат, по укладенню договору купівлі-продажу суду сторонами надано не було, однак було заперечено позивачкою.

Слід зазначити, що відповідачкою не було надано суду документів, які б посвідчували право власності відповідачки ОСОБА_2 на домоволодіння, розташоване за адресою: с. Гаврилівка, вул. Чапаєва, 11 Покровського району Дніпропетровської області, а тому суд вважає, що у відповідачки не було підстав вимагати від позивачки 2000 грн. в якості витрат, повязаних з укладенням договору купівлі-продажу будинку, оскільки вона (відповідачка) не могла укладати будь-які договори не маючи права власності на вищевказане домоволодіння, а тому суд вважає, що вини позивачки в неукладенні договору купівлі-продажу будинку немає.

Допитані в ході розгляду справи свідки ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, підтвердили факт передачі 7000 грн. позивачкою відповідачці.

Згідно ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів є завдатком, вона вважається авансом.

Аванс це певна грошова сума або інші цінності, які боржник передає кредитору у рахунок майбутніх платежів. Аванс, як і завдаток, є доказом, який посвідчує факт наявності зобовязання (доказова функція), а також зараховується в рахунок майбутніх платежів (платіжна функція), але не може бути визнаним одним із способів забезпечення виконання зобовязання. Сторона, яка видала аванс, має право вимагати його повернення практично у всіх випадках невиконання договору, а сторона, яка отримала аванс, ні за яких умов не може бути зобовязана до його повернення у більшому розмірі.

Для того, щоб сплачена сума визнавалася завдатком, необхідно прямо вказувати про це в договорі. В протилежному випадку отримана кредитором сума вважається авансом.

Враховуючи те, що в наданій суду розписці прямо не зазначено про те, що сума 7000 грн. є завдатком, то вона вважається авансом та підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки.

В звязку з вищенаведеним, не приймаються до уваги твердження відповідачки та її представника про те, що сума 7000 грн. є завдатком та не підлягає поверненню на користь позивачки.

В задоволенні позову про стягнення моральної шкоди в сумі 1700 грн. слід відмовити, оскільки позивачкою не було надано суду доказів настання такої шкоди, а також не було її обґрунтовано, в звязку з чим суд приходить до висновку про те, що фактично така шкода не настала.

Судові витрати слід розподілити між сторонами згідно ст. 88 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 570 ЦК України, 88, 209, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму авансу 7000 грн. 00 коп. (сім тисяч грн.. 00 коп).

В частині стягнення моральної шкоди в сумі 1700 грн. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати: 70,00 грн. судового збору; 120,00 грн. витрат за ІТЗ розгляду справи.

В частині стягнення судових витрат за позовними вимогами про стягнення моральної шкоди в сумі 1700 грн. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано до районного суду протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження в судову палату по цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд.

Суддя: К.С. Лукінова