АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Категорія: розподіл майна Доповідач: Довгаль Г.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2010 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Коваленко І.П.

суддів Ситнік О.М., Довгаль Г.П.

при секретарі Щегельському Д.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 червня 2010 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл сумісного майна подружжя, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2008 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про розподіл спільного сумісного майна, зазначивши, що з 26.11.1999р. по 24.09.2008р. перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей: дочку ОСОБА_4, 13.02.2002р.н. і сина ОСОБА_5, 22.04.2003р.н. Під час шлюбу на сумісні кошти ними було придбано майно:

- квартира №36 у будинку №16 по пр-кту СРСР м. Харкова, яка оформлена на імя відповідача;

- автомобіль KIA CERATO, 2005року випуску, державний №АХ 4853 АН, вартість якого складає 86484грн.09коп.

У подальшому позивач доповнила позов вимогами про розподіл 3/8ч. житлового будинку, розташованого по вул. Харківська №23 м. Чугуєва Харківської області, інвентаризаційна вартість якої становить 3 369грн.25коп., згідно даних КП „Чугуївське МБТІ.

Позивач також просила при розподілі майна визначити її долю в розмірі 2/3ч. з урахуванням інтересів неповнолітніх дітей, які залишилися проживати разом з нею.

У судовому засіданні суду першої інстанції позивач та її представник заявлені вимоги підтримали і просили їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач та його представник не заперечували проти сплати позивачці грошової компенсації в розмірі 1/2ч. від 3/8ч. спірного домоволодіння, а також проти виділення їй автомобіля зі сплатою йому 1/2ч. його вартості. Проти розподілу спірної квартири заперечували, посилаючись на те, що вона придбана ОСОБА_1 за його особисті гроші, які зароблені ним ще до шлюбу з позивачкою.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 червня 2010 року позов задоволено. Визначено її частку в сумісній власності подружжя, з урахуванням інтересів неповнолітніх дітей, у розмірі 2/3ч. За ОСОБА_3 визнано право власності на 2/3ч. квартири №36 у будинку №16 по пр-кту 50-ти років СРСР м. Харкова. За ОСОБА_6 визнано право власності на автомобіль KIA CERATO, 2005року випуску, державний №АХ 4853 АН та на 3/8ч. домоволодіння, розташованого за адресою: Харківська область м. Чугуїв вул. Харківська,23. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в розмірі 2/3ч. вартості автомобіля, що становить суму - 57 656грн., та за 2/3ч. домоволодіння - 2 246грн.

Не погодившись з цим рішенням суду, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить його скасувати і ухвалити у справі нове рішення, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи та на неналежну оцінку наданим сторонами доказам. Зокрема вказує, що спірна квартира придбана за його особисті кошти, ОСОБА_3 не могла приймати участь в її покупці, т.я. вийшла за нього заміж зразу же після закінчення школи, на той час вона ніде не працювала, ніяких доходів не мала. У період з 1996-1999р.р. він займався підприємницькою діяльністю, про що свідчить довідка ТОВ „Славянський базар м. Валуйки Білгородської області. На зароблені гроші купив спірну квартиру, яка є його єдиним місцем проживання, в той час як позивачці належить 3/4ч. квартири №60 у будинку №167-б по пр-кту ОСОБА_7 м. Харкова, яку вона постійно здає в піднайом квартирантам, а сама разом з дітьми проживає у кв.№61 будинку №41 по пр-кту Маршала Жукова в м. Харкові, яка належить її батькам, т.я. останні вже багато років постійно мешкають в м. Валуйки, де збудували двоповерховий будинок.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції на підставі ч.1 ст.309 ЦПК України скасуванню з ухваленням нового рішення з таких підстав.

Задовольняючи позов, відступивши від рівності часток подружжя, і визначив частку ОСОБА_2 в спільному сумісному майні подружжя в розмірі 2/3ч., суд виходив з того, що діти залишалися проживати з позивачкою, а розмір аліментів, який стягнуто з відповідача на їх утримання, є недостатнім для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Однак, з таким висновком колегія суддів погодитися не може, оскільки суд дійшов його без повного, всебічного та обєктивного зясування дійсних обставин справи.

Як встановлено судовим розглядом, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 26.11.1999р. по 24.09.2008р. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_4, 2002р.н. і сина ОСОБА_5, 22.04.2003р.н., на утримання яких за рішенням суду з відповідача стягуються аліменти в розмірі 300грн. щомісячно.

У період шлюбу вищеназваним подружжям було придбано майно, яке заявлено до розподілу:

1/. за договором купівлі-продажу від 20.04.2000р. - двокімнатна квартира, жилою площею 51,8кв.м, вартістю 9700грн., що розташована за адресою: м. Харків пр-кт 50-років СРСР будинок №16 кв.№36 (а.с.144);

2/. за договором купівлі-продажу від 23.05.2006р. - 3/8ч. житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, вартістю 3369грн., що знаходиться за адресою: Харківська область м. Чугуїв вул. Харківська №23 (а.с.141);

3/. автомобіль KIA CERATO, 2005року випуску, державний №АХ 4853 АН, вартість якого визначена товарознавчою експертизою і на час розгляду справи становить 86484грн.90коп.

Частиною 1 ст.60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжями за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один з них не дбав про матеріальне забезпечення сімї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування (ст.70 СК України).

Матеріали справи не містять даних про укладання шлюбного контракту і проте, що між сторонами малася домовленість про визначення часток подружжя у спільній сумісній власності, а саме, що дружині при розірвання шлюбу буде належати 2/3ч., а чоловіку 1/3ч.

Збільшуючи частку майна дружини на підставі ч.3 ст.70 СК України з урахуванням інтересів дітей, суд в рішенні не навів та не зазначив який саме інтерес однієї з дитини або одночасно двох дітей заслуговує на увагу. Один лише факт проживання дітей з одним із подружжя недостатньо для збільшення його частки. Більш того, суд в рішенні не навів ні умов, ні жодного доказу, які б свідчили, що розмір аліментів на утримання дітей дійсно є недостатнім для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає необхідним визначити частки подружжя в спільному сумісному майні рівними, тобто кожному при розподілі повинно належати по 1/2ч. спірного майна.

Доводи апеляційної скарги та твердження самого відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції стосовно придбання спірної квартири за його особисті кошти колегією суддів не приймаються. Так, розписка від 05.10.1999р. лише свідчить про отримання завдатку за квартиру в сумі 2 730грн. (при визначеній вартості квартири - 25 116грн.), що становить приблизно 1/10ч. її вартості. При цьому ОСОБА_1 ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду не надав доказів у підтвердження того, що у нього дійсно на той час малася уся сума, яку він повинен був сплатити за квартиру, хоча відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України це є його обовязком.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 307ч.1п.2, 309ч.1п.4, 313, 314ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 червня 2010 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Припинити спільну сумісну власність подружжя і визначити долю кожного в рівних частках - по 1/2 ч.

Визнати право власності на 1/2ч. квартири №36 будинку №16 по пр-кту 50-ти років СРСР у м. Харкові - за ОСОБА_1.

Визнати право власності на 1/2ч. квартири №36 будинку №16 по пр-кту 50-ти років СРСР у м. Харкові за ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/8ч. житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого по вул. Харківська №23 м. Чугуєва Харківського району Харківської області.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартість 3/16ч. будинку №23 по вул. Харківська №23 м. Чугуєва Харківського району Харківської області 1 684грн.62коп.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль KIA CERATO, 2005року випуску, державний №АХ 4853 АН.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартість 1/2ч. автомобіля KIA CERATO, 2005року випуску, державний №АХ 4853 АН 43 242грн.05коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді -