АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія: відшкодування шкоди Доповідач: Довгаль Г.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2010 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Коваленко І.П.

суддів Коровіна С.Г., Довгаль Г.П.

при секретарі Щегельському Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу представника Державного казначейства України ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 серпня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Державного казначейства України Міністерства фінансів України, прокуратури Харківської області, третя особа: Харківського міського управління Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, про стягнення моральної шкоди, заподіяної незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2008 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державного казначейства України Міністерства фінансів України, третьої особи: Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області (далі ХМУ ГУ МВСУ в Харківській області), в якому просив стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в розмірі 120000грн., яка спричинена йому незаконним порушенням відносно нього кримінальної справи, притягненням його в якості обвинуваченого та застосуванням до нього запобіжних заходів - підписки про невиїзд. Також просив стягнути з відповідача на його користь 15000грн., сплачених у звязку з наданням йому юридичної допомоги.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 12.07.2005року слідчим слідчого відділу Червонозаводського РВ ХМУ УМВС України Харківській області були винесені: постанова про порушення відносно нього кримінальної справи №18050068 за ч.2 ст.296 КК України, постанова про притягнення його в якості обвинуваченого і постанова про застосування запобіжних заходів. Постанова про порушення кримінальної справи ним була оскаржена до суду в установленому законом порядку. Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.07.2007року вищеназвана постанова слідчого органу, як незаконна, скасована та відмовлено в порушенні кримінальної справи у відношенні нього та невстановленої особи. Позивач зазначає, що незаконними діями органів досудового слідства йому спричинено моральну шкоду, яка полягає в нервовому стресі, фізичних та душевних стражданнях, погіршення стану його здоровя, внаслідок чого він змушений був звертатися за медичною допомогою до лікарів психіатрів та психологів. Все це привело до порушення нормального ритму життя, виникнення непорозумінь у стосунках з оточуючими його людьми, друзями та сімєю.

У подальшому позивач уточнив позовні вимоги, збільшивши суму моральної шкоди до 141 750грн.

При розгляді справи по суті представник позивача відмовився від заявлених вимог у частині відшкодування матеріальної шкоди.

В судовому засіданні суду першої інстанції позивач і його представник просили задовольнити заявлені вимоги в частині стягнення моральної шкоди з підстав, наведених у позовній заяві.

Представники відповідачів - Державного казначейства України Міністерства фінансів України та прокуратури Харківської області, а також представник третьої особи ХМУ ГУ МВС України в Харківській області позов не визнали, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 серпня 2010 року позов задоволено частково. Зобовязано відшкодувати ОСОБА_2 за рахунок Держави 10000грн. моральної шкоди, шляхом списання цієї суми у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України. Судові витрати віднесено за рахунок Держави. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з цим рішенням суду, в апеляційній скарзі Державне казначейство України Міністерства фінансів України просить його скасувати і ухвалити у справі нове рішення про відмову ОСОБА_2 в позові, посилаючись на порушення норм матеріального права, на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими. Зокрема, вказують на те, що судом при винесенні зазначеного рішення не були враховані положення ст.12 Закону України „Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, а саме суд не прийняв до уваги те, що розмір відшкодованої шкоди, зазначеної в п.п. 1, 3, 4 ст.3 зазначеного Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі дії чи розглядав справу, в місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи дізнання, досудового слідства, прокуратури і суд, про що виносять відповідну постанову (ухвалу). Але позивач не звертався із заявою до відповідних органів. Крім того, в рішенні не вказано з чого суд виходить при визначенні позивачу розміру відшкодування моральної шкоди.

Іншими сторонами у цій справі рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржено.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Статтею 303 ЦПК України встановлено межі розгляду справи апеляційним судом. Так, згідно ч.1 статті під час розгляду справи в апеляційному порядку суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені надані сторонами докази, їм дана належна правова оцінка, правильно визначено природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює та на підставі встановленого ухвалене рішення, яке відповідає вимогам ст.ст. 10, 60, 212, 214, 215 ЦПК України.

Відповідно до положень п.1) ст.1 Закону України від 1 грудня 1994 року „Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду (з послідуючими змінами і доповненнями, далі Закону) підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладання арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Судом першої встановлено, що у відношенні ОСОБА_3 слідчим відділом Червонозаводського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 12 липня 2005 року порушувалася кримінальна справа №18050068 за обвинуваченням його у скоєнні злочину за ознаками ч.2 ст.296 КК України у злісному хуліганстві. У цей же день слідчими органами винесено дві постанови: про притягнення в якості обвинуваченого та про обрання міри запобіжного заходу підписки про невиїзд (а.с.4-6).

Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 липня 2007 року вищевказана постанова про порушення кримінальної справи стосовно ОСОБА_3 та невстановленої особи скасована і відмовлено у порушення кримінальної справи за фактом вчинення вказаними особами хуліганських дій.

Згідно відповіді слідчого управління Головного Управління МВС України в Харківській області від 10.12.2007р. за №47/16849 кримінальну справу №18050068 закрито на підставі ст.6 КПК України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_3 на підставі п.5) ст.3 Закону, у випадку визначеному п.1) ст.1 цього Закону, має право на відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до частин 2, 3 ст.13 зазначеного Закону розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться відповідно до розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Отже, законом передбачено, що розмір відшкодування шкоди повинен визначатися судом із врахуванням мінімального розміру заробітної плати. Ці вимоги закону судом дотримані.

Так, ст.83 Закону України „Про державний бюджет України на 2005 рік встановлено розмір мінімальної заробітної плати: з 1 січня 2005 року 262грн. на місяць, з 1 квітня 2005 року - 290грн. на місяць, з 1 липня 2005 року 310грн. на місяць, з 1 вересня 2005 року 332грн. на місяць.

Законом України „Про державний бюджет України на 2006 рік (ст.82 Закону) встановлено розмір мінімальної заробітної плати: з 1 січня 2006 року 350грн. на місяць, з 1 липня 2006 року 375грн. на місяць, з 1 грудня 2006 року 400грн.

Законом України „Про державний бюджет України на 2007 рік (ст.76 Закону) встановлено розмір мінімальної заробітної плати: з 1 січня 2007 року 400грн. на місяць, з 1 квітня 2007 року 420грн. на місяць, з 1 липня 2007 року 440грн. на місяць, з 1 жовтня 2007 року 460грн.

Розмір моральної шкоди визначено судом з урахуванням конкретних обставин справи, характеру моральних страждань, їх наслідків й інші негативні впливи внаслідок притягнення позивача до кримінальної відповідальності.

Зокрема, період перебування ОСОБА_3 під слідством з 12 липня 2005 року по 23 липня 2007 року становить - 2 роки 11 днів або 24 місяця 11 днів. Враховуючи положення вищеназваного Закону, розмір відшкодування моральної шкоди не може бути меншим ніж 11 040грн. (460грн. - мінімальний заробіток на момент закриття кримінальної справи множений на період знаходження під слідством - 24 місяця).

Оскільки ОСОБА_3 рішення суду не оскаржив, тому колегія суддів не вбачає підстав для зміни розміру відшкодування моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що розмір моральної шкоди повинен визначатися органом який проводив досудове слідство надумані та не ґрунтуються на вимогах Закону.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають колегії суддів підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1), 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Державного казначейства України ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 серпня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді -