Справа № 2-4546/10
РІШЕННЯ

Іменем України

30 листопада 2010 року Соломянський районний суд м.Києва

у складі головуючого судді-Букіної О.М.

при секретарі- Дімаковій Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просить суд стягнути з відповідача борг за договором позики у сумі 10 000, 00 гривень.

Свої вимоги мотивував тим, що 26.04.2010 року відповідач взяв у позивача в борг 10 000, 00 грн.

Зазначену суму грошей відповідач отримував від позивача частинами, а на підтвердження своїх боргових зобовязань надав розписку від 26.04.2010 року.

Посилається, що відповідач уникає зустрічі з позивачем та не вчиняє жодних дій щодо повернення грошей.

Позивач неодноразово звертався до відповідача і попросив повернути кошти, проте вимоги позивача в добровільному порядку відповідачем не виконано.

В судовому засіданні позивач зменшив розмір позовних вимог та просив стягнути з відповідача заборгованість за борговою розпискою в розмірі 7000, 00 грн., а також понесені судові витрати.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав та пояснив, що отримані у позивача кошти в борг він поверне як найшвидше.

Просив постановити рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Вислухавши пояснення стороні, дослідивши матеріали справи , суд приходить до наступних висновків.

Встановлено, що відповідно до розписки від 26.04.2010 року відповідач взяв в борг у позивача 7000,00 грн., що підтверджується борговою розпискою та визнається відповідачем ( а.с. 7). Зазначену суму коштів відповідач повинен був повернути позивачу у строк до липня 2010 року.

Згідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Виходячи з того, що відповідач ОСОБА_2 не повернув позивачу отримані у борг кошти в розмірі 7000, 00 грн., суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, а сума боргу стягненню з відповідача.

Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 70, 00 по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи-120, 00 грн.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 526, 1049 ЦК України, ст.ст. 10,11, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 7000,00 грн., держане мито в розмірі 70,00 та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 120, 00 грн., а всього 7190,00 грн..

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через суд першої інстанції шляхом подання протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: