Справа № 2-894/2010
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2010 р. Дніпровский районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

при секретарі Суддя А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерної енергопостачальної компанії «Київенерго» в особі підрозділу міжрайонної сервісної дільниці № 4 про стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить зобов»язати відповідача відновити постачання електричної енергії, зробити перерахунок за спожиту електроенергію в 2007, 2008 р.р. за показами лічильника, встановленого 29.01.2009 р. та стягнути моральну шкоду в сумі 100000 грн.

Вимоги мотивує тим, що в 2005 р. уклав з відповідачем договір про користування електричною енергією, на час укладення договору прилад обліку електричної енергії не працював, оскільки згорів десь у 1993 р. За користування електроенергією було узгоджено середньомісячний фіксований тариф 70 кВт., відповідно якого він регуларно проводив сплату, з 1994 р. він в односторонньому порядку підвищив тариф до 80 кВт. Прилад обліку електричної енергії було встановлено 20.02.2006р, проте 05.03.2007 р. він знову перестав працювати. За період дії лічильника кошти за електроенергію він сплачував за його показниками, а після поломки - по середньомісячному фіксованому тарифу за 94 кВт.

Від відповідача 16.02.2009 р. він отримав попередження про припинення постачання електроенергії із зазначенням заборговності 845,42 грн. з якою не погодився. На його звернення в МСД-4 з вимогою надати розрахунок 17.06.2009 р. отримав лист з повідомленням про те, що фахівцями проведено перевірку розрахунків за спожиту електроенергію та визначено, що з 05.03.2007 р. по 29.01.2009 р. його лічильник не працював, в листі також зазначено про проведення перерахунку оплати за тарифом 111 кВт. Вдруге отримав від відповідача попередження про припинення постачання електроенергії 07.09.2009 р., яке було аналогічне попередньому, а 03.12.2009 р. постачання було припинено. Відповідач своїми діями порушив Правила користування електричною енергією для населення, так як не довів походження боргу в сумі 693 грн. за грудень 2005 р., оскільки відповідно до ст. 257 ЦК України строк позовної довності складає 3 роки. Також позивач не погоджується з розрахунком середньомісячного тарифу у 111 кВт, оскільки він нарахований в порушення п. 33 зазначених Правил не за попередні 12 місяців, що передували виходу електролічильника з ладу, а за весь період як до встановлення, так і після встановлення лічильника; крім того, в платіжних документах на сплату житлово-комунальних послуг вказана оплата за тарифом 70 кВт, що не відповідає розрахункам за тарифом 111 кВт.

Відповідачем йому також була заподіяна моральна шкода, оскільки порушено звичайний спосіб його життя та його родини, яка перебуває у стресовому стані; створені великі побутові проблеми: виникли незручності у відвідуванні їхньої оселі іншими людьми через вимкнений дзвінок; позбавлені комфорту у користуванні ванною кімнатою та туалетом; збільшився обсяг купівлі продуктів харчування через вимкнений холодильник, а також виникла проблема їх псування; вимушені користуватися свічками, що призводить до погіршення зору, створює нестабільну пожежну ситуацію в будинку; неможливе технічне прибирання оселі, прання, прасування, не працюють зарядні прилади телефонів, що призводить до зменшення спілкування з рідними та друзями; крім того, відсутній доступ до інформації навколишнього середовища, суспільних новин, не мають можливості спостерігати за політичними, економічними та соціальними подіями. Моральну шкоду оцінює в розмірі 100000 грн.

В подальшому позивачем була подана заява з уточненими позовними вимогами з проханням стягнути лише моральну шкоду в сумі 100000 грн. В заяві зазначено, що після його звернення до Головного управління по справам захисту прав споживача відповідач 20.01.2010 р. виконав позовні вимоги про відновлення постачання електричної енергії та зробив перерахунок за спожиту електроенергію.

В судовому засіданні позивач підтримав позовну заяву з уточнененими вимогами та обставини, викладені в заяві.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, пояснив, що дії енергопостачальної організації є законними, постачання електроенергії позивачу було припинено через наявну заборгованість, тому підстави для стягнення моральної шкоди відсутні.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2, яка є начальником міжрайонної сервісної дільниці по роботі з побутовими споживачами АЕК «Київенерго», пояснила, що на позивача відкритий особовий рахунок споживача електроенергії в Дарницькому районі м. Києва. Нарахування оплат позивачу проводилось за величиною середньомісячного споживання - 111 кВт., так як з»ясувалось, що лічильник не працював, сам позивач з цього приводу до Київенерго не звертався, будь-яких заяв не подавав. Вихід з ладу електролічильника було зафіксовано працівником Київенерго 12.07.2007 р., тоді покази лічильника не змінювались. Після цього була виписана заявка на заміну приладу обліку електроенергії, 29.01.09 р. лічильник було замінено. Заборгованість в сумі 890 грн. 22 коп., яка зазначена в попередженні, була нарахована за показниками самого позивача, які він невірно вписував в квитанції, в тому числі зазначав покази спожитої ним електроенергії в розмірі 10 тис. кВт. Після листування з позивачем та детального аналізу цифр заборгованість була перерахована, станом на 03.12.2009 р. вона становила 276 грн. Постачання електроенергії ОСОБА_1 03.12.2009 р. було припинено через наявну заборгованість, яка після направлення повідомлення ним сплачена не була. В подальшому позивач також не погоджувався і зі зменшеною сумою боргу, звертався зі скаргами у різні органи, тому керівництво вирішило піти назустріч позивачу та прийняло рішення провести розрахунок з моменту встановлення останнього лічильника - з 29.01.2009 р. (з початковим показником на даний час 0), хоча в дійсності фактично станом на 03.12.2009 р. наявна заборгованість становила 276 грн.

Вислухавши позивача, представника відповідача, свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного.

Між Акціонерною енергопостачальною компанію «Київенерго» в особі міжрайонної сервісної дільниці № 4 та позивачем 07.12.2005 р. був укладений договір № 7 про користування електричною енергією, згідно п. 1 якого відповідач брав на себе зобов»язання постачати позивачу електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до потужності 5 кВт. електроустановок споживача, а позивач зобов»язувався оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, пердбачені цим договором (надалі по тексту - договір) (а.с. 25, 76).

Згідно п. 16 договору, оплата спожитої електричної енергії здійснюється за середньомісячним (договірним) споживанням або уточненим за фактичними показаннями лічильника. Для споживачів, у яких в поточному місяці персоналом компанії не було знято показання, сума планового платежу за цей місяць розраховується на підставі середньомісячного споживання. За результатами контрольного знімання показань споживачу надсилається повідомлення щодо стану його розрахунків. Величина середньомісячного споживання електроенергії визначається за попередні 12 місяців або за фактичний період споживання, якщо він менший за 12 місяців. Середньомісячне (договірне) споживання за цим договором становить 70 кВгт. на місяць (а.с. 76). Зазначений розмір 70 кВт., вказаний в примірнику договору наданого предстаником відповідача, не заперечується позивачем, про що також зазначено в його позові щодо погодження даної суми та в письмовому зверненні до позивача (а.с. 16).

На момент укладення договору прилад обліку електричної енергії в позивача не працював. З пояснень ОСОБА_1, наданих ним квитанцій та з виписки з особового рахунку вбачається, що з січня 2001 р. по 20.02.2006 р. прилад обліку електроенергії в позивача вийшов з ладу. За цей період він заповнював квитанції по оплаті електроенергії в яких, окрім даних про кількість спожитої електроенергії, також вносив відомості про попередні та поточні показники лічильника, які були надумані та не відповідали дійснисті, так як лічильник не працював, до того ж при цьому допускались такі помилки в різниці показників, що при їх підрахунках автоматично фіксувалось покази приладу обліку електроенергії по другому колу, відповідно цього й нараховувалась заборгованість (а.с. 20, 21, 26, 77, 78, 79).

Відповідачем ОСОБА_1 було вручено попередження в якому зазначено, що станом на 16.02.2009 р. в нього наявна заборгованість в сумі 845,42 грн. (а.с. 24).

Новий прилад обліку електричної енергії позивачу було встановлено 20.02.2006 р., який пропрацював до 05.03.2007р., в подальшому знову вийшов з ладу і замінений був 29.01.2009 р.

Згідно із статтею 3 Закону України «Про електроенергетику» від 16.10.1997 року за № 575/97-ВР зі змінами та доповненнями, відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Так, взаємовідносини між громадянами (фізичними особами - споживачами електричної енергії) та енергопостачальниками, в тому числі порядок укладення договорів та порядок розрахунків за спожиту електричну енергію, регулюються відповідно до Правил.

Згідно п. 33 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (зі змінами) (надалі по тексту - Правила), у разі користування електричною енергією без приладу обліку з дозволу енергопостачальника розрахунки із споживачем здійснюються відповідно до середньомісячного споживання. Величина середньомісячного споживання електроенергії визначається за попередні 12 місяців, або за фактичний період споживання, якщо він менший 12 місяців.

На звернення ОСОБА_1 з приводу розрахунків відповідачем на адресу позивача направлений лист від 17.06.09 р. в якому повідомлено, що фахівцями МСД-4 проведено перевірку розрахунків за спожиту електричну енергію та визначено, що з 05.03.2007 р. по 29.01.2009 р. електролічильник за адресою позивача не працював, в зв»язку з цим відповідно до п. 33 Правил була обчислена величина середньомісячного споживання в розмірі 111 кВтг. та нарахована сума заборгованості 843,21 грн., яку запропоновано сплатити в 15-ти денний термін. В листі зазначено, що в разі несплати електропостачання квартири буде припинено (а.с. 22).

Позивачу також було направлено попередження про припинення постачання електроенергії в якому зазначена сума заборгованості 890,22 грн. станом на 07.09.2009 р. (а.с. 23).

Відповідно до п. 12 вищевказаного договору, укладеного між сторонами, енергопостачальник має право відключати споживачу постачання електричної енергії без його згоди у випадках, передбачених Правилами користування електричною енергією для населення.

Згідно п. 27 Правил, у разі несплати за спожиту електричну енергію на 30 день після отримання споживачем попередження енергопостачальник має право відключити споживача від електричної мережі.

Постачання електроенергії позивачу було припинено 03.12.2009 р.

Умовами договору, укладеного між сторонами, обумовлено, що споживач електричної енергії зобов»язується невідкладно повідомляти енергопостачальника про недоліки в роботі приладу обліку (п. 11 договору). Такі ж вимоги визначені п. 42 Правил.

Як пояснив в судовому засіданні позивач, із заявами до відповідача з приводу повідомлення про вихід з ладу електролічильника він не звертався.

Пунктом 14 Правил також передбачено, що у разі виявлення зовнішнього пошкодження приладу обліку, зриву пломби або його несправності в роботі споживач зобов»язаний негайно письмово повідомити про це енергопостачальника.

Після звернення позивача зі скаргою до інформаційно-довідкової служби «САLL-центр» Київської міської державної адміністрації відповідачем ОСОБА_1 надавалась відповідь в якій повідомляється, що було проведено ретельну перевірку розрахунків за спожиту електроенергію та визначено, що станом на 03.12.2009 р. існує заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 276,65 грн.

Як пояснила в судовому засіданні свідок, вказана заборгованість є дійсною; в порівнянні з попередньою заборгованість була зменшена в зв»язку з детальним аналізом та вивченням оплат, які помісячно надходили по базі за наявною інформацією показів лічильника, зазначених в квитанціях особисто позивачем та які не відповідали дійсності, оскільки електролічильник на той час не працював, в подальшому через направлення заяв та скарг позивачем в різні інстанції за рішенням керівництва, яке пішло назустріч позивачу та вирішило зменшити йому заборгованість, було погоджено початок розрахунку проводити з показника 0 з моменту встановлення останнього електролічильника з 29.01.09 р.

Отже, за викладених обставин, суд приходить до висновку, що неправомірних дій відповідача щодо відключення позивачу постачання електроенергії не вбачається, оскільки позивач, як того вимагають вищезазначені укладений договір та Правила, не повідомляв відповідача про вихід з ладу електролічильника, невірно заповнював квитанції по сплаті електроенергії із зазначенням в них надуманих показів лічильника, які не відповідали дійсності, в зв»язку з чим невірно було обраховано заборгованість, крім того, станом на день відключення електропостачання заборгованість існувала, в зв»язку з чим відповідач, попередивши позивача не менше, ніж за 30 днів, мав право, як це передбачено договором та Правилами, відключити споживача від електричної мережі, до того ж розмір заборгованості для здійснення такого відключення Правилами не визначений.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

До переліку видів заподіяння шкоди, визначених ч. 2 ст. 1167 ЦК України, дані спірні правовідносини не відносяться.

Враховуючи наведене, позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 3 Закону України «Про електроенергетику», ст. ст. 23, 1167 ЦК України, п. п. 10, 14, 19-22, 27, 33, 42 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №1357 (зі змінами), ст. ст. 1, 4, 10, 11, 15, 57-62, 64, 88, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерної енергопостачальної компанії «Київенерго» в особі підрозділу міжрайонної сервісної дільниці № 4 про стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Виниченко Л.М.