Апеляційний суд Івано-Франківської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2010 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Стефанів Н.С.

суддів Вакарук В.М., Меленко О.Є.

секретаряКурташ С.М.

з участю представника Головного управління Державного казначейства України в Івано-Франківській області ОСОБА_1, представника УМВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Державного казначейства України, Головного управління Державного казначейства України в Івано-Франківській області, УМВС України в Івано-Франківській області про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Івано-Франківського міського суду від 24 лютого 2010 року ,-

в с т а н о в и л а :

В березні 2009 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 05.12.2004 року двоє невстановлених осіб вчинили відкрите викрадення майна з проникненням в приміщення його квартири АДРЕСА_1, заволодівши майном на загальну суму 149 200 грн. За даним фактом 06.12.2004 року порушено кримінальну справу за ч.4 ст. 187 КК України, визнано його потерпілим та цивільним позивачем, однак осіб, які вчинили злочин, не встановлено і проведення розслідування зупинено. Вважає, що злочин вчинено в звязку з його службовою діяльністю - перебуванням на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах по обслуговуванню центрального апарату МВС Департаменту внутрішньої безпеки, який на той час обслуговував західний _____________________________________________________________________________

Справа № 22-ц-1703 /2010 Головуючий у 1 інстанції Попович С.С.

Категорія 31 Суддя-доповідач ОСОБА_4

регіон, працівником міліції був і його син, тому просив на підставі ч. 2 ст. 21 Закону України «Про міліцію», ст.. 1177 ЦК України стягнути з Державного бюджету України на його користь 149 200 грн. майнової шкоди, завданої злочином.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 24 лютого 2010 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального права та не відповідає фактичним обставинам справи. Вважає, що вчинений злочин відносно нього та членів його сім»ї має безпосередній причинний зв'язок з його функціональними обовязками, покладеними на нього, як працівника МВС України, що підтверджено матеріалами кримінальної справи. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні апеляційного суду апелянт не зявився, хоча належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, представники відповідачів доводам апеляційної скарги заперечили.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що зазначені ОСОБА_3, як правову підставу позовних вимог, закони відсилають до спеціальних законів, які на даний час не прийнято, шкода, заподіяна позивачу не в звязку із виконанням ним своїх службових обовязків, а позов щодо відшкодування шкоди з цих же підстав раніше предявлений дружиною позивача вже вирішений судом.

Такий висновок суду ґрунтується на матеріалах справи.

Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_3 визнаний потерпілим по кримінальній справі, порушеній 16.12.2004 року посадовою особою слідчого відділу Івано-Франківського МВ УМВС України в Івано-Франківській області за ч.5 ст. 186 КК України. Досудове слідство по даній кримінальній справі постановою від 03.08.2005 року зупинено до встановлення осіб, які вчинили злочин, й на даний час такі особи не встановлені. Доказів, які б свідчили, що збитки завдані майну позивача у звязку з виконанням ним службових обовязків, ОСОБА_5 не надано, за таких обставин у суду не було підстав задовольняти позов на підставі ст. 21 Закону України «Про міліцію».

Умови та порядок відшкодування за статтею 1177 ЦК України не встановлені законом на день розгляду спору судом, тому суд прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке могло призвести до неправильного вирішення справи.

Суд повно та всебічно зясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку доказам і ухвалив законне і обґрунтоване рішення, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 24 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуюча Н.С. Стефанів

Судді В.М. Вакарук

ОСОБА_6