АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-965/10 Головуючий у 1-й інстанції Савічев В.О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: ГасіяЮ.В.

Суддів: Дорош А.І., Обідіної О.І.

при секретарі Киві А.М.

за участю

позивача ОСОБА_2 представника відповідача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Автозаводського районного суду м Кременчука Полтавської області від 09 лютого 2010 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «АВМ «Ампер» про поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача ОСОБА_1, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 лютого 2010 року у позові ОСОБА_2 до ТОВ «АВМ «Ампер» про поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить вищевказане рішення суду скасувати та постановити нове про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, судом не дана оцінка наданим доказам щодо змін в організації виробництва та праці, суд не перевірив чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівників, чи є докази про те що працівник відмовився від переведення на іншу роботу, чи не користувався вивільнювальний працівник переважним правом на залишення на роботі, чи попереджався за 2 місяці про наступне вивільнення.

Апеляційна скарга не підлягає задоволеннню з наступних підстав.

Згідно ч.І ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряю законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч.І п.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.І ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено і не заперечується сторонами, що ОСОБА_2 з 21.08.1999 року по 09.02.2009 був працівником ТОВ «АВМ ОСОБА_1», яке раніше мало назву ВАТ «Кременчуцький завод комунального устаткування, з 01.09.2001 р. - ЗАТ «Ампер», з 21.01.2007 р. - ТОВ «АВМ ОСОБА_1». Працював на різних посадах, а з 01.04.2005 р. - майстром зварювальної дільниці.

Наказом по товариству за № 224-П від 18.06.2008 р. введено другу посаду майстра дільниці зварювання, на яку за наказом № 372-П від 02.09.2008 р. прийнято з випробувальним терміном ОСОБА_4, якого 27.11.2008 р. наказом № 541-П переведено на постійну роботу на цій посаді (а.с. 39,38,37).

Наказом № 550-П від 09.12.2008 р. скорочена чисельність працівників у зв»язку зі змінами в організації праці. До посад, які підлягали скороченню, віднесена одна посада майстра зварювальної дільниці (а.с. 36).

Наказом № 551-П від 09.12.2008 р. доведено до відому позивача про скорочення посади майстра зварювальної дільниці та у цей же день запропоновано вакантну посаду електромонтажника вторинних ланцюгів 3 розряду. На письмовому попередженні з пропозицією вакантної посади мається підпис ОСОБА_2, що підтверджує те, що йому було відомо про наступне скорочення (а.с.46).

Позивач не надав згоди зайняти запропоновану вакантну посаду, не звернувся з відповідною заявою до кадрової служби, а тому наказом № 27-П від 09.02.2009 р. його звільнено з роботи за скороченням штату за ст.. 40 п.1 КЗпП України (а.с. 35).

При вирішенні питання про скорочення було обрано саме ОСОБА_2 тому, що протягом останніх двох років роботи він порушував трудову дисципліну, вчиняв прогули без поважних причин, допускав з»явлення на робочому місці у нетверезому стані, за що наказами № 200-П від 21.12.207 р, № 210-П від 05.06.2008 р., № 360-П від 29.08.2008 р. його притягнуто до дисциплінарної відповідальності (а.с.41-45,47).

Представник трудового колективу ОСОБА_5 згідно № 224 від 09.02.2009 р. надав свою згоду на звільнення майстра дільниці зварювання ОСОБА_2 за ст.. 40 п.! Кзпп України у зв»язку із скороченням штату працівників (а.с. 59).

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, при проведенні вивільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Відповідно до ч. 1 ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату у зв»язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Звільнення позивача проведено з дотриманням вимог трудового законодавства.

Як встановила колегія суддів, даний висновок місцевого суду є вірним, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем не надано доказів на підтвердження незаконності звільнення його з роботи, надані відповідачем докази переконливо свідчать про дотримання вимог чинного трудового законодавства при звільненні позивача з роботи.

Посилання позивача в тій частині, що суд не перевірив чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівників, чи є докази про те що працівник відмовився від переведення на іншу роботу, чи не користувався вивільнювальний працівник переважним правом на залишення на роботі, чи попереджався за 2 місяці про наступне вивільнення, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються наданими доказами у справі.

Як встановлено колегією суддів, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.І п.1, 308 ч.І, 313 - 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У ХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

СУДДІ:/ підписи/