Ленінський районний суд м.Дніпропетровська
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2010 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Скрипник К.О.,

при секретарі - Берко Я.В.;

за участю представника позивача за первісним позовом Поліщук В.В., відповідачів за первісним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , їх представника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом 19 окремого мостового загону 26 об`єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що не мають права користування житловим приміщенням та виселення та зустрічним позовом ОСОБА_1 до 19 окремого мостового загону 26 об`єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту, Виконавчого комітету Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради про спонукання вчинити певні дій, визнання права користування житловим приміщенням та визнання бездіяльності незаконною,

В С Т А Н О В И В:
19 окремий мостовий загін 26 об`єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту 15 жовтня 2008 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що не мають право користування житловим приміщенням та виселення, в якому згідно уточнень вказав, що у 2001 році з в/ч НОМЕР_1 до в/ч НОМЕР_2 (на даний момент в/ч НОМЕР_3 ) був переведений для подальшого проходження військової служби з м. Чернігова до м. Дніпропетровська ОСОБА_1 на посаду заступника командира бригади в/ч з виховної роботи. Через деякий час, наприкінці 2002 року ОСОБА_1 за невідомими підставами, без ордеру та відповідного рішення житлової комісії заселився та прописався в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 (на теперішній час АДРЕСА_2 ), в/ч НОМЕР_4 (на даний момент в/ч НОМЕР_3 ). Разом з ним до вказаного житла був прописаний неповнолітній син ОСОБА_2 . У 2004 році у вказаній квартирі була зареєстрована дружина ОСОБА_4 . Наприкінці 2004 року ОСОБА_1 закінчив військову службу у в/ч НОМЕР_2 та був переведений до в/ч НОМЕР_5 Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту м. Києва на іншу військову посаду. Його дружина у зв`язку з виниклими обставинами також переїздила до м. Києва для співробітництва разом з чоловіком у в/ч НОМЕР_5 . На даний момент з відповідачів ніхто на території військового містечка № НОМЕР_6 не має права проживати, оскільки не мають ні службових, ні трудових відносин з позивачем. Крім того, ОСОБА_1 має інше приватизоване житло квартира по АДРЕСА_3 , яка була надана йому у зв`язку з проходженням військової служби. Позивач просив визнати відповідачів такими, що не мають право користування житловим приміщенням позивача та виселити їх з житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_4 без надання іншого житлового приміщення.

14 січня 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до 19 окремого мостового загону 26 об`єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту, в якому згідно уточнень та доповнень вказав, що він з 1980 по 2008 рік проходив військову службу в ЗСУ, в тому числі з 1992 року в Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту, календарна вислуга на військовій службі складає 28 років. 03 листопада 2008 року був звільнений з військової служби у відставку за станом здоров`я. З 09 листопада 2001 року він зі складом сім`ї 3 особи був зарахований на квартирний облік у в /ч НОМЕР_2 . З 2002 року і по теперішній час він з сім`єю проживає по АДРЕСА_2 , наданій йому 13.12.2002 року на підставі рішення командування в/ч НОМЕР_4 , сплачує житлово-комунальні послуги. Вважає, що вказана квартира була надана йому та членам його сім`ї в постійне користування, у зв`язку з чим вони мають право користування зазначеним житловим приміщенням, однак командуванням в/ч документи на видачу ордеру до виконавчого комітету надані не були. Крім того, у отриманій ним раніше квартирі АДРЕСА_5 на підставі рішення житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 29.09.1995 року залишилась проживати його дружина ОСОБА_4 . Та у зв`язку з його переведенням на військову службу до м. Дніпропетровська він був знятий з квартирного обліку за попереднім місцем служби та зарахований у 2001 році на квартирний облік в/ч НОМЕР_2 . Тому відповідно до наказу Міністра оборони України № 20 від 03.02.1995 року, квартира у м. Чернігові правомірна залишилась дружині позивача, та була нею приватизована, а він має право на отримання житлового приміщення для постійного проживання з 2001 року, так як потребував поліпшення житловим умов. Просив визнати право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 за ним, визнати незаконною бездіяльність відповідача відносно підготовки рішення про надання йому вказаного житлового приміщення, у зв`язку з чим порушений порядок надання квартир військовослужбовцям, зобов`язати відповідача підготувати рішення про надання йому вказаного житлового приміщення у постійне користування, та встановленим порядком подати до Виконкому Ленінської райради для видачі йому ордеру на квартиру АДРЕСА_6 .

Представник 19 окремого мостового загону 26 об`єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. В обґрунтування позовних вимог посилався на обставини, викладені у позові. Позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав в повному обсязі та просив відмовити у їх задоволенні.

В судовому засіданні відповідачі, представник позовні вимоги 19 окремого мостового загону 26 Об`єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту не визнали в повному обсязі та просили відмовити у їх задоволенні. ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. В обґрунтування позовних вимог посилався на обставини, викладені у позові.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилась, письмово просила розглянути справу у її відсутність.

Представник співвідповідача за зустрічним позовом Виконкому Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради у судовому засіданні позовні вимоги за зустрічним позовом не визнала, посилаючись на пропуск ОСОБА_1 строку позовної давності стосовно вимог щодо визнання права користування житловим приміщенням. У подальше судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи сповіщалась належним чином, про причини неявки суду не повідомила, письмових заяв від неї не надходило.

Суд вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні первісного та зустрічного позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 05 серпня 1982 року був призваний на військову службу, яку проходив у Збройних силах України до 03 листопада 2008 року (а.с.164-165).

Наказом Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту № 84 від 03 листопада 2008 року, полковника ОСОБА_1 , секретаря військової ради відділу кадрового обліку та нагороджень управління по роботі з особовим складом Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту звільнено з військової служби у запас Збройних Сил України за пунктом 67, підпункт «Б» (за станом здоров`я) (а.с.27). Вислуга років на військовій службі 28 років 1 місяць. Звільняється із залишенням на квартирному обліку для позачергового отримання житлового приміщення за рахунок житлового фонду військової частини.

Встановлено, що 25 серпня 1988 року, згідно протоколу № 8 засідання ЖК частини, військовослужбовець частини ОСОБА_1 був зарахований на квартирний облік зі складом сім`ї 3 особи (він, дружина ОСОБА_4 , син ОСОБА_2 ), проживав в однокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_7 (а.с.67).

Згідно з протоколом № 5 засідання об`єднаної житлової комісії Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 03.03.2006 року, ОСОБА_1 зарахований на квартирний облік при об`єднаній житловій комісії військових частин НОМЕР_7 та НОМЕР_8 з сім`єю з 09 листопада 2001 року (а.с.154).

Встановлено, що у 2002 році була надана квартира АДРЕСА_6 , військового містечка № НОМЕР_6 у м. Дніпропетровську ОСОБА_1 з родиною у складі 3-х осіб: він, ОСОБА_4 , з якою ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі по 15 листопада 2008 року (а.с.137) та син ОСОБА_2 (а.с.28, 134), в якій вони проживають на даний час і зареєстровані. Однак, судом встановлено, що наказ командира військової частини НОМЕР_9 за № 312 від 13.12.2002 року, на який посилався ОСОБА_1 не зберігся, тому суду наданий не був.

Встановлено, що житловий будинок по АДРЕСА_8 (раніше АДРЕСА_9 ), у якому проживає ОСОБА_1 зі своєю родиною знаходиться на балансі 19 окремого мостового загону ІНФОРМАЦІЯ_1 , є державною власністю (а.с.13, 89-90).

Квартира АДРЕСА_6 , військового містечка № НОМЕР_6 у м. Дніпропетровську не має статусу службової квартири, розташована в житловому багатоквартирному будинку.

Доводи ІНФОРМАЦІЯ_2 Державної спеціальної служби транспорту щодо підстав визнання ОСОБА_1 та членів його сімї такими, що втратили право користування житлом і підлягають виселенню, а саме, що ОСОБА_1 за невідомими підставами, без ордеру та відповідного рішення житлової комісії заселився та прописався в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 (на теперішній час АДРЕСА_2 ), в/ч НОМЕР_4 (на даний момент в/ч НОМЕР_3 ), відсутність яких-небудь трудових стосунків з військовою частиною, є такими, що не ґрунтуються на законі.

Так, зокрема, суд критично ставиться до того, що начебто ОСОБА_1 самовільно вселився до спірної квартири, оскільки він та, на той час, члени його сімї, зареєстровані в цій квартирі, а реєстрація не може бути проведена без згоди на це військової частини, крім того, ОСОБА_1 постійно здійснює оплату за проживання. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 був вселений до спірного житла за наказом командира військової частини та прописаний він і члени його сімї на той час з дозволу командира військової частини, що підтверджується листом Ленінського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, де зазначено, що всі заяви про реєстрацію місця проживання завірені мокрою печаткою військової частини (а.с.28 на зв., 134).

Стосовно факту відсутності ордеру на вселення ОСОБА_1 в спірну квартиру суд зазначає, що це не є підставою для виселення відповідачів, без надання іншого житлового приміщення, а може свідчити про недотримання посадовими особами військової частини Інструкції «Про організацію забезпечення і надання житлових приміщень військовослужбовцям Державної спеціальної служби транспорту та членам їх сімей», та інших нормативно-правових актів, крім того, взагалі ордери на житлові приміщення, розташовані у військовому містечку № НОМЕР_6 в/ч т НОМЕР_10 , виконкомом Ленінської районної у місті ради громадянам не оформлювалися та не видавалися (а.с.133).

Крім того, відповідно до п.2.14 Інструкції «Про організацію забезпечення і надання житлових приміщень військовослужбовцям Державної спеціальної служби транспорту та членам їх сімей» (далі Інструкція), затверджену наказом Міністерства транспорту та зв`язку № 1172 від 17.12.2007 р. відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 року за №1081 «Про затвердження порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями», передбачені випадки виселення із службового житлового приміщення з усіма членами сім`ї, які з нею проживають, без надання іншого житлового приміщення.

Разом з тим, суд зауважує, що спірна квартира, в якій проживають відповідачі, не має статус службової, як вже зазначалося вище.

Тому, суд, керуючись Конституцією України, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 1992 року із змінами та доповненнями, Інструкцією «Про організацію забезпечення і надання житлових приміщень військовослужбовцям Державної спеціальної служби транспорту та членам їх сімей» суд не знаходить законних підстав для задоволення позовних вимог 19 окремого мостового загону 26 Об`єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту.

Крім того, відмовляючи в задоволенні позовних вимог 19 окремого мостового загону 26 Об`єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту, суд застосовує по аналогії норми Житлового кодексу України, а саме, ст. 125, якою передбачено, що без надання іншого житлового приміщення не може бути виселено, зокрема, сімї військовослужбовців, осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове приміщення, не менш як десять років, а ОСОБА_1 має вислугу років на військовій службі 28 років 1 місяць .

Далі встановлено, що згідно з протоколом № 10/07 засідання об`єднаної житлової комісії військових частин НОМЕР_7 та Т 0710 від 15 листопада 2007 року, ОСОБА_1 з 15 листопада 2007 року включений до списку осіб, що мають право на першочергове одержання жилих приміщень, складом сім`ї 3 особи (а.с.152-153).

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що згідно рішення житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 29.09.1995 року ОСОБА_1 з родиною у складі 3 осіб: він, дружина ОСОБА_4 , син ОСОБА_2 виділялась 2-х кімнатна квартира АДРЕСА_5 зі зняттям з квартирного обліку (а.с.63, 64-66).

В подальшому, квартира АДРЕСА_5 була приватизована дружиною позивача ОСОБА_4 , про що їй 25 жовтня 2002 року Виконавчим комітетом Новозаводської районної ради було видано свідоцтво про право власності на житло (а.с.138,139).

ОСОБА_1 15.11.2008 року розірвав шлюб з ОСОБА_4 , у в зв`язку з чим ОСОБА_4 з цього часу не є членом сімї військовослужбовця (а.с.137).

Відповідно до ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 1992 року із змінами та доповненнями , держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами. Військовослужбовці та члени їх сімей забезпечуються

службовими житловими приміщеннями, що відповідають вимогам житлового законодавства. З цією метою у кожній військовій частині формується фонд службового житла.

У разі відсутності службового житлового фонду у військовій частині військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і не перебувають у шлюбі, розміщуються безоплатно в спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини, а сімейні - у сімейних гуртожитках. Житлово-побутові умови у зазначених казармах повинні відповідати вимогам, які пред`являються до гуртожитків, що призначені для проживання одиноких громадян.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання. Такі жилі приміщення надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби.

Встановлено, що ОСОБА_1 з 17.01.2008 року знятий з обліку осіб потребуючих поліпшення житлових умов, що перебувають на квартирному обліку при Об`єднаній житловій комісії Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту, як такого, що забезпечений житлом, у м. Києві не зареєстрований і не підпадає під дію ст. 34 ЖК України та п.п.13, 15 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, якими визначені громадяни, що визнаються потребуючими житлових умов, згідно протоколу № 01/08 засідання Об`єднаної житлової комісії Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 16-17 січня 2008 року (а.с.182).

Відповідно до п. 3.11. вищезазначеної, військовослужбовці знімаються з обліку у разі:

поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в

наданні житла;

переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт та зарахування на облік за новим місцем служби;

засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження;

звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем;

подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік;

в інших випадках, передбачених законодавством.

Отже, житло для постійного проживання надається військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей, до яких відноситься ОСОБА_1 , якому у 1995 році була надана квартира АДРЕСА_5 , у в зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 забезпечений житлом.

Разом з тим ОСОБА_1 в обґрунтування своїх зустрічних позовних вимог посилався на Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, затверджені наказом Міністра оборони України від 03.02.1995 року, що діяли на час надання ОСОБА_1 квартири в м. Чернігіві.

А саме, п.26 вказаного Положення передбачено, що військовослужбовці, які приватизували свої квартири, на новому місці служби забезпечуються житловими приміщеннями на загальних підставах. Тому, трактування ОСОБА_1 норми зазначеного Положення в тому смислі, що він має право повторно отримувати першочергово або позачергово житло у постійне проживання, є помилковим. Оскільки, поняття на загальних підставах не означає надання житла на новому місці роботи на рівні з військовослужбовцями, які не мають житла.

Щодо заявленого клопотання представником відповідача Ленінської районної у м.Дніпропетровську ради про пропуск ОСОБА_1 строку позовної давності, то суд вважає, що сторонами строк позовної давності не пропущений, оскільки правовідносини тривають до цього часу.

Зустрічні позовні вимоги не підлягають задоволенню на підставі вищенаведеного, та крім того у в зв`язку з тим, що ОСОБА_1 з 17.01.2008 року знятий з обліку осіб потребуючих поліпшення житлових умов, що перебувають на квартирному обліку при Об`єднаній житловій комісії Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту, як такого, що забезпечений житлом, а протокол № 01/08 засідання Об`єднаної житлової комісії Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 16-17 січня 2008 року він не оскаржував.

Також, відповідно до п.4.1 Інструкції, військовослужбовці забезпечуються житловими приміщеннями для постійного проживання згідно з чергою, яка визначається часом зарахування на квартирний облік, що потребують поліпшення житлових умов, включення до Списків осіб, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень, або Списків осіб, які користуються правом позачергового одержання житлових приміщень.

Щодо зустрічних вимог ОСОБА_1 в частині визнання бездіяльності 19 окремого мостового загону 26 об`єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту щодо підготовки рішення про надання йому житлового приміщення суд відмовляє в їх задоволенні за недоведеністю, а в частині зобов`язання підготувати вказане рішення та подати його до виконавчого комітету Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради для видачі ордеру на спірну квартиру, відмовляє у в зв`язку з їх необґрунтованістю.

Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а у відповідності до положень ч.1. ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З огляду на вищенаведене, аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що вимоги 19 окремого мостового загону 26 об`єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що не мають права користування житловим приміщенням та виселення та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 до 19 окремого мостового загону 26 об`єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту, Виконавчого комітету Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради про спонукання вчинити певні дій, визнання права користування житловим приміщенням та визнання бездіяльності незаконною є необґрунтованими та такими, що не ґрунтуються на законі, у в зв`язку з чим не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись Конституцією України, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Постановою КМУ від 3 серпня 2006 р. N 1081 «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» ст. 125 ЖК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 217, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:
В задоволенні позову 19 окремого мостового загону 26 об`єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що не мають право користування житловим приміщенням та виселення відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до 19 окремого мостового загону 26 об`єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту, Виконавчого комітету Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради про спонукання вчинити певні дій, визнання права користування житловим приміщенням та визнання бездіяльності незаконною відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у 20-ти денний строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя К.О. Скрипник