Справа № 2-2588/1-10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2010 р.

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючої судді Астахової О.О.,

при секретарях: Сиволап О.Ю., Савченко Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Садове товариство «Дорожник» про визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно ОСОБА_3, а саме: на ? частини квартири АДРЕСА_1 та на ? частини земельної ділянки № 77 в садовому товаристві «Дорожник» с. Великі Дмитровичі, Обухівського району, Київської області. Визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно ОСОБА_4, а саме: на ? частини квартири АДРЕСА_1 та на ? частини земельної ділянки № 77 в садовому товаристві «Дорожник» с. Великі Дмитровичі, Обухівського району, Київської області.

Обгрунтовучи вимоги тим, що ОСОБА_3Г та ОСОБА_4 з 17.08.1990 року перебували у зареєстрованому Дніпровським відділом РАГС м. Києва шлюбі. 14.06.2004 року померла ОСОБА_4, після смерті якої відкрилася спадщина, що складалася з спадкового майна - квартири АДРЕСА_2, яка належала ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане Дніпровською райдержадміністрацією м. Києва 27.01.1998р. та земельної ділянки № 77 площею 0.05 га в садовому товаристві «Дорожник » Обухівського району, Київської області, яка надана ОСОБА_5 згідно рішення Обухівської районної ради народних депутатів від 18.10.1988 р. №294. Спадкоємцями стали : по заповіту син - ОСОБА_2 та по закону, чоловік - ОСОБА_3, як інвалід першої групи, останній має право на обов'язкову частку.

Після смерті ОСОБА_4, членом садового товариства став ОСОБА_3 За час спільного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_3, ними була освоєна земельна ділянка і був побудований будинок. За таких обставин зазначив, що в цьому разі ОСОБА_3 належить право на спадкове майно у розмірі ? частини квартири АДРЕСА_3, як обов»язкова частка та ? частини земельної ділянки в садовому товаристві « Дорожник », Обухівського району, Київської області, де ? частини земельної ділянки належна йому на праві спільної сумісної власності подружжя та ? частини, як обов»язкова частка.

За життя ОСОБА_3 не встиг оформити свідоцтво про право на спадщину за законом і 31.01.2008 року помер, однак фактично прийняв спадщину, оскільки постійно проживав на час відкриття спадщини з ОСОБА_4

04 червня 2008 року Четвертою Київською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа № 338/08 до майна померлого ОСОБА_3 де єдиним спадкоємцем по закону є його син - ОСОБА_1 За таких обставин вважає, себе спадкоємцем свого батька ОСОБА_3 на його права стосовно ? частки однокімнатної квартири АДРЕСА_4, та на ? частини земельної ділянки в садовому товаристві « Дорожник».

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 уточнив позовні вимоги, просив вважати помилковим розрахунок часток земельної ділянки належних позивачу та відповідачу та правильним рахувати право власності позивача ОСОБА_1 на 5/8 частин земельної ділянки № 77 в садовому товаристві «Дорожник» с. Великі Дмитровичі, Обухівського району, Київської області на спадкове майно ОСОБА_3 (1/2+1/8) та 3/8 частин земельної ділянки № 77 в садовому товаристві «Дорожник» с. Великі Дмитровичі, Обухівського району, Київської області на спадкове майно ОСОБА_4 за відповідачем ОСОБА_2 (1-5/8). З урахуванням даних уточнень просив позов задовольнити виходячи з доводів якими обґрунтовується позовна заява.

Представник позивача ОСОБА_7 ОСОБА_8 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти визнання права власності за позивачем на 1/3 частини земельної ділянки № 77 в садовому товаристві «Дорожник» с. Великі Дмитровичі, Обухівського району, Київської області, в іншій частині позовні вимоги вважав безпідставними та в їх задоволенні просив відмовити.

Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду також не надійшло.

За таких обставин суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу у відсутність третьої особи.

Заслухавши представників позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до даних свідоцтва про шлюб серії 1-БК № 033140 від 22.08.1996 року виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві 17.08.1990 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, прізвище останньої після реєстрації шлюбу ОСОБА_4.

ОСОБА_4 померла 14.06.2004 року, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії 1-БК № 548730 виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві 12.10.2004 року.

Згідно заповіту посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 від 09.06.2004 року все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, ОСОБА_4 заповідає сину ОСОБА_2

Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 1032 до спадкового майна померлої 14.06.2004 року ОСОБА_4 входить спірна однокімнатна квартира АДРЕСА_4, спірна земельна ділянка для ведення садівництва в с. Великі Дмитровичі, площею 0,05 га в садовому товаристві «Дорожник» та грошові вклади в Печерському відділенні № 3715 м. Києва і Головному управлінні по м. Києву та Київській області Державного Ощадного банку України, що не є предметом спору.

Відповідно до ст.. 1271 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 1032, ОСОБА_2 звернувся до третьої Київської державної нотаріальної контори з заявою від 10.09.2004 року про прийняття спадщини після померлої 14.06.2004 року ОСОБА_4, тобто в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини.

Однак, як було встановлено в судовому засіданні свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_2 не отримав, чого не заперечувалось, як відповідачем так і представниками позивачами, в зв»язку з оскарженням в судовому порядку заповіту ОСОБА_4

Як вбачається з цієї ж спадкової справи, ОСОБА_3 також звернувся про прийняття спадщини після померлої 14.06.2004 року дружини ОСОБА_4 до третьої Київської державної нотаріальної контори з заявою від 02.06.2006 року, вказавши про фактичне прийняття ним спадкового майна, що залишилось на день смерті ОСОБА_4

Відповідно до витягу із акту огляду у МСЕК № 513995 ОСОБА_3Г являється інвалідом І групи з 23.07.1999 року, інвалідність встановлена безстроково.

Згідно ст.. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

До обов'язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов'язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця.

Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов'язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов'язкову частку.

Отже, ОСОБА_3 мав право на обов»язкову частку, не залежно від змісту заповіту, як непрацездатний вдівець.

Оскільки спадкоємцями за заповітом являється син ОСОБА_4 ОСОБА_2 та за законом - її чоловік ОСОБА_3 і інших спадкоємців не має, то ОСОБА_3, як чоловік спадкодавця, який її пережив мав право на ? частини належного ОСОБА_4, на праві приватної власності майна. (1/2 :2).

Згідно п.2,3 ч.1 ст.. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу та майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Відповідно до довідки-харакеристики від 28.12.2004 року № 997665 виданої КП Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності, квартира№ 19, будинку № 3-а по вул.. Вільде в м. Києві належить ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане Дніпровською райдержадміністрацією м. Києва 27.01.1998р., згідно з розпорядженням (наказом) 27.01.1998р. №38-1046.

Згідно даних державного акту на право приватної власності на землю, земельна ділянка, плошею 0,05 га в с.В.Дмитровичі В.ОСОБА_10 сільської Ради на підставі рішення ОСОБА_10 сільської ради від 16.08.1996 року, протокол № 8 належить на праві приватної власності ОСОБА_5

Так як Закон України « Про приватизацію державного житлового фонду» був введений в дію Постановою ВР N 2483-XII від 19.06.92 року, то приватизація спірної квартири була здійснена ОСОБА_11, вже в період шлюбу з ОСОБА_12 однак являється її приватною власністю, що підтверджується даними свідоцтва про право власності на житло, виданого Дніпровською райдержадміністрацією м. Києва 27.01.1998р. Дана обставина визнається сторонами. Теж саме стосується і земельної ділянки, оскільки земельні приватизаційні процеси започатковано в 1992 року Постановою ВР України № 2200 «Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі».

Крім того, як вбачається зі змісту рішення виконавчого комітету с. В. Дмитровичі від 16. 08.1996 року «Про приватизацію земельних ділянок членами садівницького товариства «Дорожник», за результатами розгляду матеріалів проведеної інвентаризації та заяв членів садівницького товариства про приватизацію земельних ділянок, що знаходяться в постійному користуванні, вирішено надати громадянам у приватну власність безплатно земельні ділянки для дачного будівництва та ведення садівництва та огородництва.

З відповіді архівного відділу Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 18.11.2010 року № 06-04/195 вбачається, що зазначений у рішенні список громадян, які приватизували земельні ділянки, що додається до протоколу не виявлено.

Як було встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, їх представниками, спірна земельна ділянка була передана в 1988 році ОСОБА_5 в користування і з того часу вона являлась членом садівницького товариства «Дорожник», а в 1996 році отримала її у приватну власність, тому не зважаючи на відсутність списку громадян, які приватизують земельні ділянки, за вказаним рішенням виконавчого комітету, у суду не виникає сумніву, що спірна земельна ділянка була отримана ОСОБА_5 у приватну безоплатну власність.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що спірні квартира та земельна ділянка були отримані ОСОБА_11 до шлюбу з ОСОБА_3, і хоча оформлення правовстановлюючих документів на вказане майно здійснювалось в період шлюбу, це не спростовує його належності ОСОБА_5 на праві особистої приватної власності, оскільки передане їй Державою у приватну власність безоплатно.

Суд не приймає до уваги доводи представника позивача, що спірну земельну ділянку за час спільного проживання було освоєно ОСОБА_5 разом з ОСОБА_3, тому останній мав право спільної сумісної власності на дане майно, як набуте у шлюбі, оскільки жодних доказів на підтвердження даної обставини суду не надано.

Таким чином, ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4, незалежно від змісту заповіту, як особа, що має право на обов»язкову частку, мав право на спадкування по ? частині квартири АДРЕСА_3 та 1/4 частин земельної ділянки для ведення садівництва в с. Великі Дмитровичі, площею 0,05 га в садовому товаристві «Дорожник» Обухівського району, Київської області.

Однак, як вбачається з матеріалів справи і пояснень представників позивача ОСОБА_3 за життя не встиг оформити свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно після померлої ОСОБА_4, але фактично її прийняв оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав із спадкодавцем ОСОБА_4

Відповідно до ч.3,5 ст.. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Суд знаходить доведеним прийняття ОСОБА_3 спадщини після померлої 14.06.2004 року ОСОБА_4, так як він мешкав разом з померлою на час відкриття спадщини і протягом строку для прийняття спадкового майна не відмовився від нього, зважаючи на наступне.

Як було зазначено вище, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували між собою у шлюбі з 1990 року до дня смерті останньої.

З даних довідки виданої ЖРЕО № 1013 від 11.08.2004 року, вбачається, що ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з 20.02.2003 року і знята з реєстраційного обліку в зв»язку зі смертю 05.08.2004 року. За даними довідки форми № 3 виданої КПУЖГ Шевченківського району м. Києва № 786/2 від 31.05.2006 року ОСОБА_3 теж був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2, ще з 1980 року.

Крім зареєстрованого у встановленому законом порядку місці проживання в ІНФОРМАЦІЯ_3, факт проживання, на час відкриття спадщини, ОСОБА_4 в даній квартирі також підтверджується зазначеною нею адресою місця її проживання, при складанні заповіту посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу від 09.06.2004 року, тобто за п»ять днів до її смерті, а також заявою ОСОБА_3 про прийняття спадщини від 02.06.2006 року адресованою до третьої Київської державної нотаріальної контори, заявою ОСОБА_2 про прийняття спадщини від 10.09.2004 року адресованою до третьої Київської державної нотаріальної контори. Факт проживання, на час відкриття спадщини ОСОБА_3 в даній квартирі, після померлої 14.06.2004 року ОСОБА_4, також підтверджується заявою ОСОБА_3 про прийняття спадщини від 02.06.2006 року адресованої до третьої Київської державної нотаріальної контори, з зазначенням свого фактичного місця проживання ІНФОРМАЦІЯ_4, в квартирі № 9 в м. Києві.

Вказаних обставин в судовому засіданні спростовано не було.

Суд не приймає до уваги пояснення відповідача, що його мати останнім часом не проживала разом з ОСОБА_3, оскільки жодних належних та допустимих доказів на підтвердження цієї обставини, ОСОБА_2 не надав, не зважаючи на застосовані судом заходи та попередження про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій та сприяння здійсненню прав сторони у встановлений Законом спосіб.

Згідно зі ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 постійно проживав та перебував у зареєстрованому шлюбі із спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї, а тому вважається таким, що її прийняв.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-БК № 098317 виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві від 01.02.2008 року, ОСОБА_3 помер 31.01.2008 року.

Заповіт ОСОБА_3 не складався.

За ст.. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги після померлого 31.01.2008 року ОСОБА_3 являється його син ОСОБА_1 позивач по справі та дружина Галенко ОСОБА_13.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 338/44828529 до майна померлого 31.01.2008 року ОСОБА_3, ОСОБА_1 позивач по справі, звернувся у четверту Київську державну нотаріальну контору 04.06.2008 року з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3, тобто в шестимісячний строк встановлений Законом для прийняття спадщини.

З матеріалів цієї ж спадкової справи вбачається, що Галенко ОСОБА_13, дружина померлого 31.01.2008 року ОСОБА_3 від належної їй частки в спадщині після смерті її чоловіка відмовилась, що підтверджується даними поданої нею заяви до четвертої Київської державної нотаріальної контори від 04.06.2008 року, тобто поданої також у встановлений законом шестимісячний строк.

Згідно ч.1,5,6 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.

Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Відповідно до ч.2 ст.. 1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну.

Оскільки відмова від прийняття спадщини, після померлого 31.01.2008 року ОСОБА_3 не відкликана Галенко ОСОБА_13, протягом строку встановленого для її прийняття, то позивач у справі ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після померлого 31.01.2008 року ОСОБА_3

Відповіддю четвертої Київської державної нотаріальної контори № 1319 від15.07.2010 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого 31.01.2008 року ОСОБА_3 на частину квартири АДРЕСА_5 та частину земельної ділянки, що розташована на території с. Великі Дмитровичі, ОСОБА_10 сільської ради, Обухівського району, Київської області, тому що позивачем не було надано правовстановлюючих документів на вищезазначену спадщину. (а.с.18).

Згідно ст..1276 якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.

Оскільки за життя ОСОБА_3 не встиг оформити спадщину на обов»язкову частку після померлої 14.06.2004 року ОСОБА_4, але, суд прийшов до висновку, що він фактично прийняв це спадкове майно, то спадкування належного майна після померлого 31.01.08 року ОСОБА_3 здійснюється на загальних підставах, де єдиним спадкоємцем являється ОСОБА_1

Відповідно до ст.. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, суд приходить до висновку, що за ОСОБА_1 належить визнати право власності на спадкове майно після померлого 31.01.2008 року ОСОБА_3 на ? частини квартири АДРЕСА_5 та 1/4 частини земельної ділянки для ведення садівництва, що розташована на території с. Великі Дмитровичі, ОСОБА_10 сільської ради, Обухівського району, Київської області, в садовому товаристві «Дорожник» Обухівського району, Київської області.

В частині позовної вимоги про визнання за ОСОБА_2 відповідачем у справі права власності на спадкове майно ОСОБА_4 а саме: на ? частини квартири АДРЕСА_6 та на 3/8 частини земельної ділянки № 77 в садовому товаристві «Дорожник» с. Великі Дмитровичі, Обухівського району, Київської області, то вона не підлягає до задоволення, оскільки, нотаріальною конторою не було відмовлено відповідачу у видачі свідоцтва про право на прийняття спадщини, що являється підставою для оформлення права власності на спадкове майно, також дана особа не зверталась до суду про захист свого невизнаного, оспорюваного чи порушеного права, а тому суд не вбачає підстав вирішувати питання про права і обов»язки особи, яка не заявляє про це вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, то на підставі ст.. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь ОСОБА_1, понесенні останнім витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн. За ч.3 ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позивач, як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС звільнений від сплати державного мита, то судовий збір підлягає стягненню з ОСОБА_14 в дохід держави. Оскільки за даними короткої технічної характеристики (а.с.82) вартість квартири становить 4 236,97 грн., вартість земельної ділянки за даними довідки про визначення грошової оцінки земельної ділянки (а.с.83) становить 580,49 грн., а всього 4 817,46 грн., при цьому ціна позову складає 1 204,36 грн. (4 236,97 грн. + 580,49 грн.: 4 = 1 204,36 грн.) То, таким чином сума судового збору, що підлягає стягненню з позивача в дохід держави становить 51,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,11,58-61,88, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, ст.ст. 1217, 1218, 1220, 1241, 1258, 1261, 1267, 1268, 1269, 1270, 1273, 1275, ЦК України, п.2,3 ч.1 ст.. 57 СК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Садове товариство «Дорожник» про визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 право власності в порядку спадкування за законом після померлого 31.01.2008 року ОСОБА_3 на ? частину квартири АДРЕСА_7 та на ? частини земельної ділянки, для ведення садівництва, розташованої на території ОСОБА_10 сільської ради, в с. В. Дмитровичі Обухівського району, Київської області.

В іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на інформаційно-технічне забезпечення - 120,00 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід Держави судовий збір в розмірі - 51,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Суддя