Справа № 2-903/1-10
"28" липня 2010 р. м. Київ
Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючої - судді Астахової О.О.,
при секретарі: Сиволап О.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового та нежитлового фонду» Дніпровської районної у м. Києві ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті за користування житлом,
Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового та нежитлового фонду» Дніпровської районної у м. Києві ради звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, які проживають у квартирі АДРЕСА_1, заборгованість за користування житлом в період з 01.07.2004 року по 01.09.2009 року, у розмірі 1 404, 51 грн., і не сплачується відповідачами у добровільному порядку, а також суму понесених витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі - 30,00 грн.
В судове засідання представник позивача не з'явилась, до суду надала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, виходячи з доводів якими вони обґрунтовуються, просить позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі в судове засідання не з'явились, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Документів, що підтверджують поважність причин їх відсутності, клопотань про перенесення судового засідання або заперечень проти позову суду не надано.
Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивачі не заперечують проти такого вирішення справи.
З врахуванням того, що відповідачі повідомлені належним чином про день, час та місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло, а представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 224,225 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 належить відповідачу ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору дарування від 22.08.2002 року.
За даними довідки форми № 3 від 19.11.2009 року № 229, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Виходячи з цього, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.ст. 156,160,162 ЖК України, п. 9 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», затверджених Постановою КМУ від 08.10.1992 року №572, зі змінами і доповненнями від 14.01.2009 року.
Відповідно до ч.1,3 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території і несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями.
Згідно ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.
Відповідно до ст..264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчать про визнання нею свого боргу або іншого обов»язку.
З даних розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги вбачається, що в період з 01.07.2004 року по 01.09.2009 року у відповідачів перед позивачем виникла заборгованість за користування житлом, у розмірі 1 404, 51 грн., яка ними не сплачена (а.с. 6-7). З грудня місяця 2004 року по вересень місяць 2006 року по квартирі АДРЕСА_1 періодично сплачувалась сума заборгованості за квартирну плату, чим фактично визнавався борг.
Оскільки відповідачі не надали суду доказів відсутності заборгованості по сплаті за користування житлом та не спростували доводи позивача, в період з грудня місяця 2004 року по вересень місяць 2006 року вчинювали дії, що свідчать про визнання ними боргу перед позивачем, шляхом часткового погашення наявної заборгованості, то з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 підлягає солідарному стягненню на користь позивача сума заборгованості за користування житлом по квартирі АДРЕСА_1 в повному обсязі, за період з 01.07.2004 року по 01.09.2009 року в сумі - 1 404, 51 грн., а також понесені судові витрати, що складаються з витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі - 30,00 грн.
Крім того, на підставі ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягає солідарному стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 51, 00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 208, 209, 212, 213-216, 223-227,233,294 ЦПК України, ст.264 ЦК України, ст.ст. ст. 156,160,162 ЖК Української РСР, п. 9 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», затверджених Постановою КМУ від 08.10.1992 року №572, суд,
Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового та нежитлового фонду» Дніпровської районної у м. Києві ради заборгованість за користування житлом в сумі 1 404, 51 грн., витрати з інформаційно-технічного забезпечення в розмірі - 30,00 грн., а всього 1 434 (одна тисяча чотириста тридцять чотири) гривні 51 копійка.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 51 (п'ятдесят одна) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги у 20-денний строк з дня подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду, яку може бути подано протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк встановлений статтею 294 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя