АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №22-ц-2163/2010р. Головуючий 1-ї інстанції Омельченко Н.І.
Категорія: житлові Доповідач: Довгаль Г.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2010 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Коваленко І.П.

суддів Коровіна С.Г., Довгаль Г.П.

при секретарі Голіковій О.П.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до виконкому Московської районної у м. Харкові ради, відкритого акціонерного товариства „Харківський підшипниковий завод, Харківської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: ВФІГРФО Московського РВ ХМУ УМВСУ в Харківській області, про визнання рішення виконкому Харківської міської рани незаконним, визнання ордера на жиле приміщення недійсним, зобовязання надати ордер на квартиру; за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: відкрите акціонерне товариство „Харківський підшипниковий завод, виконком Московської районної у м. Харкові ради, виконком Харківської міської ради про виселення, поновлення порушеного права та вселення; за зустрічним позовом відкритого акціонерного товариства „Харківський підшипниковий завод до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виселення із кімнати шляхом переселення до іншої кімнати та вселення, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2006 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до виконкому Московської районної у м. Харкові ради, відкритому акціонерному товариству „Харківський підшипниковий завод (далі - ВАТ „ХАРП) про визнання за ними права користування жилим приміщенням квартирою №33, що розташована у будинку №34-Б по вул. Тимурівців м. Харкова.

Заявлені вимоги мотивують тим, що ОСОБА_1 з 24.09.1982року знаходилася у трудових стосунках з ВАТ „ХАРП, працюючи на заводі клепальницею. 13.01.1983року їй було надано спочатку койко-місце у гуртожитку в кв.№60 вказаного будинку, а після народження сина у 1985 році, вона стала займати окрему кімнату в кв. №60. На цю жилплощу також поселився її чоловік ОСОБА_2 Починаючи з 1992 року їхня сімя займала вже дві кімнати у кв.№60. За її заявою та за клопотанням голови цехового комітету та згідно резолюції заступника директора підприємства від 08.12.200року, їй для проживання було надано двокімнатну кв.№33 в цьому ж будинку, до якої вони переселилися, зробили ремонт і проживають до цього часу. Рішенням Харківської міської ради №1131 від 20.11.2003року дозволено ВАТ „ХАРП закріпити за мешканцями квартир будинку №34-Б по вул. Тимурівців м. Харкова займану ними площу, за винятком декілька квартир, в тому числі кв.№33. Вважають, що оскільки їх сімя проживає в цьому будинку понад 23 роки, а в кв.№33 постійно з 05.05.2001року, іншого житла не мають, за ними повинно бути визнано право на користування квартирою №33, до складу якої входять дві житлові кімнати.

У подальшому позивачі уточнювали та доповнювали позовні вимоги і, крім вищеназваних вимог, просили: визнати недійсним спеціальний ордер №26, виданий ОСОБА_5 на склад сімї із двох осіб її та чоловіка ОСОБА_4 на зайняття кімнати, площею 16,1кв.м, у спірній квартирі №33; визнати незаконним рішення Харківської міської ради №1131 від 20.11.2003р. у частині виключення кв.№33 будинку №34-Б по вул. Тимурівців м. Харкова з числа квартир переданих для закріплення за мешканцями будинку; зобовязати Московську районну у м. Харкові раду видати їм ордер на спірну квартиру; зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_5 і ОСОБА_4 за цією адресою.

У вересні 2006 року ОСОБА_5, ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2Г, ОСОБА_3, третіх осіб: АТ „ХАРП, виконкому Московської районної у м. Харкові ради, виконкому Харківської міської ради, в якому просили поновити їх право шляхом виселення сімї ОСОБА_3 із кімнати, площею 16,1кв.м, кв.№33 будинку №34-Б по вул. Тимурівців м. Харкова, вселивши їх до вказаної кімнати. Вказуючи на те, що ОСОБА_5 працювала на підприємстві з 1974року, а ОСОБА_4 з 1976року. Їх сімя з 1979року знаходиться на квартирному обліку, потребує поліпшення житлових умов, у звязку з чим 10.08.2006року підприємством їм видано спеціальний ордер №26 на зайняття спірної кімнати у гуртожитку. Однак вселитися в цю кімнату вони не змогли, оскільки сімя ОСОБА_3 чинить усякі перешкоди для їхнього вселення до квартири.

У грудні 2008 року ВАТ „ХАРП звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просив виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 із кімнати, площею 16,1кв.м, кв.№33 будинку №34-Б по вул. Тимурівців м. Харкова, доповнивши пізніше позов вимогами про вселення сімї ОСОБА_4 до цієї кімнати та переселення сімї ОСОБА_3 до кімнати, площею 17,4кв.м, яка за ними закріплена в установленому порядку.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2009 року у задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 відмовлено.

Задоволено позов ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ВАТ „ХАРП. ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 виселені із кімнати, площею 16,1кв.м, кв.№33 у будинку №34-Б по вул. Тимурівців м. Харкова шляхом їх переселення до кімнати, площею 17,4кв.м., цієї квартири. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вселені до кімнати, площею 16,1кв.м., кв.№33 будинку №34-Б по вул. Тимурівців м. Харкова.

Не погодившись з цим рішенням суду, в апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 просять його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення їхнього позову в повному обсязі, відмовивши у позовних заявах ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ВАТ „ХАРП, посилаючись на порушення норм матеріального права, на неповне зясування всіх обставин у справі, на невідповідність висновків суду обставинам справи та на неналежну оцінку наданим сторонами доказам.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Порядок надання жилої площі в гуртожитках підприємств, установ, організацій, користування та виселення з гуртожитків, їх утримання регулюються статтями 127-132 ЖК України, Примірним положенням про гуртожитки, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 року №208.

Відповідно до ст.ст. 128, 129 ЖК України жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації та профкому підприємства, установи, організації. На виконання рішення видається спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на дану жилу площу.

Жила площа в гуртожитках надається в порядку черговості, що визначається адміністрацією підприємства, установи, організації та профспілковим комітетом.

Жила площа в гуртожитку надається в розмірі не менше 6кв.м на одну особу.

Згідно з п.4 Примірного положення про гуртожитки, жилі будинки повинні реєструватися як гуртожитки у місцевому виконкомі.

Судовим розглядом встановлено, що згідно договору оренди нежитлових приміщень №1748 від 30.03.1982року контора нежитлового фонду Управління житлового господарства Харківського міськвиконкому, на підставі рішення міськвиконкому №176 від 12.11.1967року та розпорядження міськвиконкому №558 від 10.12.1984року, надала 8-му державному підшипникову заводу, правонаступником якого є ВАТ „ХАРП, в оренду для використання під гуртожиток - будинок №34-Б по вул. Тимурівців м. Харкова.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 з 24.09.1982року працювала на Харківському підшипниковому заводі. Їй, як робітнику даного підприємства, у січні 1983 року надано для проживання койко-місце в цьому гуртожитку. Спочатку вона проживала одна, займаючи койко-місце у кв.№60, а після народження сина в 1985році ОСОБА_3, стала займати одну з трьох кімнат цієї квартири. Пізніше, а саме на початку 2001року, з дозволу адміністрації заводу ОСОБА_1 разом з сином та чоловіком, якого не зареєстровано за цією адресою, перейшли жити до кв.№33 у гуртожитку. До складу квартири входять дві кімнати, а саме жилою площею 17,4кв.м та 16,1кв.м.

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 в установленому законом порядку видавався спеціальний ордер на вселення до кв.№33, матеріали справи не містять. Відсутнє також з цього приводу сумісне рішення адміністрації та профспілкового комітету підприємства.

Отже, сімя ОСОБА_1 займала кв.№33, із двох житлових кімнат, без відповідної правової підстави.

На виконання Закону України „Про передачу відомчих обєктів права державної та комунальної власності, постанови КМУ №891 від 06.11.1995року „Про затвердження Положення про порядок передачі у комунальну власність загальнодержавного житлового фонду, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні підприємств, установ та організацій, постанови КМУ №1443 від 02.12.1996року „Про поетапну передачу у комунальну власність обєктів соціальної структури, Указу Президента України №648/99 від 15.06.1999року „Про прискорення передачі обєктів соціальної інфраструктури права державної власності у комунальну власність та відповідно до рішення виконкому Харківської міської ради №745 від 24.07.1996року, ВАТ „ХАРП проводиться робота зі зняття статусу гуртожитків та переведення орендованих гуртожитків до житлового фонду, в тому числі гуртожитку по вул. Тимурівців №34-Б м. Харкова.

Так, згідно рішення виконкому Харківської міської ради від 20.11.2003року за №1131 дозволено виконкому Московської районної у м. Харкові ради та АТ „ХАРП закріпити за мешканцями квартир №2-60 у будинку №34-Б по вул. Тимурівців м. Харкова займану ними площу та відкрити особові рахунки, за винятком квартир №№1, 9, 21, 28, 29, 32, 33, 36, 39, 51, 52, 56 (мешканцями яких не підписано заяви з різних причин, в тому числі у звязку з незгодою надання їм малої площі).

На підставі вищевказаного рішення міськвиконкому та договору №247 від 15.06.2005року, АТ „ХАРП проведена передача будинку №34-Б по вул. Тимурівців м. Харкова для подальшого обслуговування КЖЕП №171, за винятком квартир №№1, 9, 21, 28, 29, 32, 33, 36, 39, 51, 52, 56, які залишилися за АТ „ХАРП у статусі гуртожитку, що підтверджується двостороннім актом від 08.07.2005року (а.с.35-37 том 2).

Сумісним рішенням адміністрації та профспілкового комітету підприємства №24 від 13.04.2006року за ОСОБА_1 та її сином ОСОБА_3 закріплена окрема кімната, площею 17,4кв.м, у кв.№33 будинку №34-Б по вул. Тимурівців м. Харкова, на її імя видано спеціальний ордер, який вона отримала. Питання про визнання його недійсним ОСОБА_1 не ставилося.

Пізніше виконкомом Харківської міської ради прийнято рішення №16 від 21.01.2009року про закріплення за мешканцями квартир №№1, 28, 29, 32, 52, 56 у будинку №34-Б по вул. Тимурівців м. Харкова займану ними площу та відкрити особові рахунки.

Таким чином, на момент ухвалення рішення у справі та на теперішній час квартири №№11, 21 36, 39 та №33 не виключені із числа гуртожитку.

Глава 2 ЖК України про користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду і глава 4 ЖК України про користування гуртожитками регулюють різні правовідносини, і в останній немає посилання на те, що на правовідносини, які нею регулюються, поширюється дія глави 2 ЖК України.

Отже, в даному випадку, до даних правовідносин не може бути застосована ст.64 ЖК України, на яку в позові посилаються ОСОБА_1, та якою передбачено визнання права на жилу площу за членом сімї наймача житлового приміщення.

Оскільки спірна квартира АДРЕСА_1 відносилася до гуртожитку, ВАТ „ХАРП вправі був вирішувати питання про закріплення кімнати площею 16,1 кв.м у кв.№33 - за працівником цього підприємства ОСОБА_5, яка потребувала поліпшення житлових умов та перебувала на черзі квартирного обліку.

Посилання ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на те, що ними за свій рахунок проведено ремонт у кв.№33 та сплачуються комунальні послуги, виходячи з розміру усієї квартири, правого значення не мають, оскільки ці обставини не є підставами для визнання за ними право на користування спірною квартирою у цілому.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і висновків суду не спростовують.

З огляду на викладене, при прийнятті рішення суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства і насамперед ст.ст. 10, 60 ЦПК України щодо всебічного, повного та обєктивного дослідження усіх фактичних обставин справи відповідно до вимог закону, та дав правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, через що його рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 307ч.1п.1, 308, 313, 314ч.1п.1, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2009 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий

Судді -