Справа № 2-1786/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2010 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді Балана М.В., при секретарі Урсул Г.К., з участю представника позивача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кілія цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до

Виконавчого комітету Вилківської міської ради

третя особа ОСОБА_3

про

про встановлення факту належності житлового будинку та визнання права власності за спадщиною, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Кілійського районного суду Одеської області із зазначеним позовом про встановлення факту належності ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року та ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, в рівних долях житлового будинку з надвірними спорудами та господарчими будівля, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, та визнання за ним права власності на зазначений будинок - за спадщиною.

Представник позивача ОСОБА_1, в судовому засіданні пояснив, що рішенням Вилківської міської ради № 270 від 28.05.1974 року ОСОБА_4 та ОСОБА_6 дозвіл на знесення старого аварійного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та будівництво на його місці нового будинку, а також їх було зобов'язано оформити технічну документацію на будівництво нового будинку. Після чого Виконавчім комітетом міської ради було затверджено план земельної ділянки, відве- * деної для забудови. 03.12.1974 року ОСОБА_4 та ОСОБА_7 було зобов'язано огородити домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_1. Після знесення аварійного будинку ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на його місці на протязі 1974- 1980 року було побудовано новий будинок, який складається з: літ. «А» - житловий будинок, № 1 - огорожа, № І - замощення. Рішенням Вилківської міської ради № 270, від 13.10.1977 року ОСОБА_4 та ОСОБА_9 було відведено земельну ділянку будівництво житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1. Право власності ОСОБА_4 та ОСОБА_9 на новий будинок відповідно до закону оформлено не було з об'єктивних причин. Відповідно до довідки відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства і розвитку інфраструктури Кілійської РДА № 693 від 26.10.2009 року, житловий будинок АДРЕСА_1, є самовільно збудованим оскільки своєчасно не був представлений приймальній комісії для прийняття в експлуатацію з подальшим оформленням власності. Зазначений будинок і господарчі споруди відповідають вимогам ДБН 79-92 «Житлові будинки для індивідуальних забудовників України» і ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських та сільських поселень». Згідно з висновком Кілійського районного відділу ГУ

МНС України в Одеській області № 1405, від 29.10.2009 року, погоджено оформлення права власності на житловий будинок АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер та після його смерті залишилася спадщина, яка складалася з 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами та господарчими будівлями розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_10 в рівних долях по 1/6 частці, фактично прийняли його дружина, ОСОБА_7, син, ОСОБА_11, та син ОСОБА_2, який е позивачем по цивільній справі, оскільки після смерті спадкодавця від прийняття спадщини у порядку встановленому законом не відмовлялися, що підтверджується довідкою Кілійської державної нотаріальної контори, а залишилися мешкати у зазначеному будинку.

За своє життя 29.10.1991 року ОСОБА_7 нотаріально оформила заповіт, згідно з яким на випадок своєї смерті заповіла усе належне їй майно у розмірі 1/2 частини сину, ОСОБА_12 та по 1/4 частини сину, ОСОБА_2 і сину, ОСОБА_13.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 померла та після її смерті залишилося спадкове майно, яке складалося з 4/6 частин житлового будинку з надвірними спорудами та господарчими будівлями розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_9 в рівних долях по 2/6 частини житлового будинку фактично прийняли позивач - ОСОБА_2 та його брат, ОСОБА_11, оскільки після смерті спадкодавця від прийняття спадщини у порядку встановленому законом не відмовлялися, що підтверджується довідкою Кілійської державної нотаріальної контори, а залишилися мешкати у зазначеному будинку. ОСОБА_13 свою частку спадкового майна у власність не прийняв, оскільки виїхав за межі України і до теперішнього часу його місцезнаходження позивачу не відомо.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_11 та після його смерті залишилася спадщина, яка складалася з 3/6 частин житлового будинку з надвірними спорудами та господарчими будівлями розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_11 фактично прийняв позивач - ОСОБА_2 оскільки після смерті спадкодавця від прийняття спадщини у порядку встановленому законом не відмовлялися, а залишився мешкати у зазначеному будинку, робить поточний ремонт та сплачує усі комунальні платежі. Після смерті ОСОБА_11 до державної нотаріальної контори з заявами про прийняття, або відмову від спадщини, яка залишилася ніхто не звертався, що підтверджується відповідною довідкою.

Представник виконавчого комітету Вилківської міської ради в судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву, згідно з якою проти задоволення позову не заперечує та просить суд розглянути цивільну справу у відсутність представника відповідача.

Третя особа - ОСОБА_3, який про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про отримання судової повістки, які містяться в матеріалах цивільної справи, в судове засідання тричі не з'являвся, про поважність причин неявки не повідомляв, зав про відкладання слухання по справі, або про розгляд справи за його відсутності не надавав.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу в межах позовних вимог, судом встановленні наступні факти та відповідні їм правовідносини:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Так судом достовірно встановлено, що рішенням Вилківської міської ради № 270 від 28.05.1974 року ОСОБА_4 та ОСОБА_9 дозвіл на знесення старого аварійного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та будівництво на його місці нового будинку, а також їх було зобов'язано оформити технічну документацію на будівництво нового будинку та затверджено план земельної ділянки, відведеної для забудови, /а.с. 7, 11/. 03.12.1974 року ОСОБА_4 та ОСОБА_7 було зобов'язано огородити домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 12/. Після знесення аварійного будинку ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на його місці на протязі 1974-1980 року було побудовано новий будинок, який складається з: літ. «А» - житловий будинок, № 1 - огорожа, № І - замощення, що підтверджується технічним паспортом на зазначений житловий будинок /а.с. 9-10/. Рішенням Вилківської міської ради № 270, від 13.10.1977 року ОСОБА_4 та ОСОБА_9 було відведено земельну ділянку будівництво житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 8/. Право власності ОСОБА_4 та ОСОБА_9 на новий будинок відповідно до закону оформлено не було.

Відповідно до довідки відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства і розвитку інфраструктури Кілійської РДА № 693 від 26.10.2009 року, житловий будинок АДРЕСА_1, є самовільно збудованим оскільки своєчасно не був представлений приймальній комісії для прийняття в експлуатацію з подальшим оформленням власності. Зазначений будинок і господарчі споруди^відповідають вимогам ДБН 79-92 «Житлові будинки для індивідуальних забудовників України» і ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських та сільських поселень» /а.с. 13/.

Згідно з висновком Кілійського районного відділу ГУ МНС України в Одеській області № 1405, від 29.10.2009 року, погоджено оформлення права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 /а.с. 14/.

Як зазначено у роз'ясненнях Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об'єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.

На підставі викладено суд вважає позов в частині встановлення факту належності ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року та ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, в рівних долях житлового будинку з надвірними спорудами та господарчими будівля, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 обґрунтованим та підлягаючім задоволенню.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_8, що підтверджується копією актового запису про смерть /а.с. 18/ та після його смерті залишилася спадщина, яка складалася з 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами та господарчими будівлями розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_8 в рівних долях по 1/6 частці, фактично прийняли його дружина, ОСОБА_9 та сини, ОСОБА_14 і ОСОБА_15, який є позивачем по цивільній справі, оскільки після смерті спадкодавця від прийняття спадщини у порядку встановленому законом не відмовлялися, що підтверджується довідкою Кілійської державної нотаріальної контори № 349/01-14 від 17.03.2010 року /а.с. 28/, а залишилися мешкати у зазначеному будинку.

За своє життя 29.10.1991 року ОСОБА_9 нотаріально оформила заповіт, згідно з яким на випадок своєї смерті заповіла усе належне їй майно у розмірі 1/2 частини сину, ОСОБА_14 та по 1/4 частини сину, ОСОБА_15 і сину, ОСОБА_17 /а.с. 4/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_9, що підтверджується копією актового запису про смерть /а.с. 20/ та після її смерті залишилося спадкове майно, яке складалося з 4/6 частин житлового будинку з надвірними спорудами та господарчими будівлями розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_9 в рівних долях по 2/6 частини житлового будинку фактично прийняли позивач - ОСОБА_15 та його брат, ОСОБА_14, оскільки після смерті спадкодавця від прийняття спадщини у порядку встановленому законом не відмовлялися, що підтверджується довідкою Кілійської державної нотаріальної контори № 883 від 09.09.2009 року /а.с. 23/, а залишилися мешкати у зазначеному будинку. ОСОБА_13 свою частку спадкового майна у власність не прийняв, оскільки виїхав за межі України і до теперішнього часу його місцезнаходження позивачу не відомо.

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, що діяла до 15.04.1991 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Як зазначено в ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, що діяла до 15.04.1991 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, що діяла до 15.04.1991 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Як зазначено в ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, що діяла до 15.04.1991 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. *'

На підставі наведеного суд вважає достовірно встановленим факт того, що після смерті ОСОБА_18 спадщину, яка складалася з 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами та господарчими будівлями розташованого за адресою: АДРЕСА_1, в рівних долях по 1/6 частці, фактично прийняли його дружина, ОСОБА_7 та сини, ОСОБА_14 і ОСОБА_2. А також факт того, що спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_9 та складалася з з 4/6 частин житлового будинку з надвірними спорудами та господарчими будівлями розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в рівних долях по 2/6 частини житлового будинку фактично прийняли позивач - ОСОБА_15 та його брат, ОСОБА_19.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_14, що підтверджується копією актового запису про смерть /а.с. 16/ та після його смерті залишилася спадщина, яка складалася з 3/6 частин житлового будинку з надвірними спорудами та господарчими будівлями розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Спадщгіну, яка залишилася після смерті ОСОБА_11 фактично прийняв позивач - ОСОБА_15 оскільки після смерті спадкодавця від прийняття спадщини у порядку встановленому законом не відмовлялися, а залишився мешкати у зазначеному будинку, робить поточний ремонт та сплачує усі комунальні платежі. Після смерті ОСОБА_12 до державної нотаріальної контори з заявами про прийняття, або відмову від спадщини, яка залишилася ніхто не звертався, що підтверджується Кілійської державної нотаріальної контори № 349/01-14 від 17.03.2010 року /а.с. 28/.

У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

У ст. 1268 ЦК України зазначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї.

В судовому засіданні було достовірно встановлено, що спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_14, яка складалася з 3/6 частин житлового будинку з надвірними спорудами та господарчими будівлями розташованого за адресою: АДРЕСА_1, фактично прийняв ОСОБА_15.

На підставі наведеного, суд вважає позов обґрунтованим та підлягаючім задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року та ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, в рівних долях житлового будинку з надвірними спорудами та господарчими будівля, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_15, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами та господарчими будівля, розташований за адресою: АДРЕСА_1, в тому числі на 1/6 частину після смерті ОСОБА_20; на 2/6 частини після смерті ОСОБА_9, на 3/6 частини після смерті ОСОБА_21 - за спадщиною.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан