Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
Справа № 2-4844/10
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне, в порядку гл. 8 розділу ІІІ ЦПК України)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2010 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі: Головуючого - судді Башмакова Є.А.

При секретарі Жук Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, -

ВСТАНОВИВ:

17 серпня 2009 року позивач ОСОБА_1 - звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2А про відшкодування матеріальних збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 11 466, 86 грн., моральної шкоди 5000, 00 грн., витрат, повязаних з розглядом справи 2 752, 00 грн., витрат з оплати держмита 115,00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивачка посилається на те, що 30 жовтня 2008 року о 18 годині 30 хвилин, відповідачка, керуючи автомобілем НОМЕР_1 на вул. Набережна Перемоги з боку вул. Яружної в напрямку вул. Космічної в районі електроопори № 234 у м. Дніпропетровську, не врахувала дорожню обстановку, не дотрималась безпечної дистанції руху, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під її позивачки керуванням, який після зіткнення, скоїв наїзд на стоячий автомобіль «Шеврове Лацетті».

Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідачки - ОСОБА_2, що підтверджується копією постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.01.2009р.

Внаслідок ДТП автомобіль НОМЕР_2 отримав значні технічні пошкодження.

На момент ДТП зясувалось, що відповідачка має укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, однак суми страхового відшкодування не було достатньо для відшкодування шкоди у повному обсязі.

24.11.2008р. позивачка провела автотоварознавче дослідження пошкодженого автомобіля НОМЕР_2. Згідно із висновком цієї установи вартість відновлюваного ремонту складає 34 010, 99 (тридцять чотири тисячі десять гривень) 99 коп. Окрім цього Позивачка понесла наступні витрати: витрати зі сплати послуг на отримання висновку автотоварознавчого дослідження у розмірі 650 грн. (шістсот пятдесят гривень) 00 коп, витрати, повязані з розглядом справи 2 752, 00 грн., витрати з оплати держмита 115, 00 грн.

Добровільно вирішити питання про відшкодування недоотриманої суми вартості відновлюваного ремонту відповідачка відмовилась.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 підтримала позов та викладені в ньому обставини. Просила задовольнити позов у повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечувала.

Відповідачка у судове засідання не зявився про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1, 2 ст. 224 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи.

Про належне повідомлення відповідачки свідчить оголошення в газеті «Вісті Придніпровя» від 11.02.2010р., відповідно до якого відповідачка викликалась в судове засідання на 09-00 год. 09.03.2010 року.

Згідно з вимогами ст. 74 ч. 9 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. В зв'язку з викладеним, суд на підставі ст. 74 ч. 9 ЦПК України вважає відповідача повідомленим про час і місце судового розгляду справи.

Приймаючи до уваги, що представник позивача не заперечує проти розгляду справи у відсутність відповідача та в матеріалах справи достатньо доказів для ухвалення по справі заочного рішення, суд на підставі ст. 169 ч. 4 ЦПК України вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача за правилами постановлення заочного рішення.

Вислухавши доводи представника позивача у підтримку позову, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Під час розгляду справи встановлено наступне.

30 жовтня 2008 року о 18 годині 30 хвилин, по вул. Набережна Перемоги з боку вул. Яружної в напрямку вул. Космічної в районі електроопори №234 у м. Дніпропетровську сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, «Міцубісі Ланцер», д/н НОМЕР_3, яким керувала ОСОБА_1 та «Шеврове Лацетті», д/н АЕ 958 ВС, під керуванням ОСОБА_4, а саме: ОСОБА_2 не врахувавши дорожню обстановку, не дотримала безпечну дистанцію руху та допустила зіткнення з автомобілем «Міцубісі Лансер», який, після зіткнення, скоїв наїзд на стоячий автомобіль «Шеврове Лацетті».

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.01.2009р. по адміністративній справі у відношенні ОСОБА_2 була притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП і на неї було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 68 гривень.

Постанова суду не оскаржена і набрала чинності.

Згідно п. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці факти.

Згідно із ч. 4. ст.61 Цивільного процесуального кодексу України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, винність відповідачки у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, в наслідку якої був пошкоджений автомобіль позивача, підтверджується матеріалами справи і не підлягає сумніву.

Власником автомобіля НОМЕР_4, є ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу: серія ЯАА №457887. Повноваження ОСОБА_3 щодо користування та розпорядження вищевказаним автомобілем підтверджується довіреністю № 8495 від 14.07.2008р.

Оскільки згідно з п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» положення щодо захисту права власності поширюється також на особу, яка хоч і не є власником, але володіє майном на праві повного господарського відання, оперативного управління, або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором, така особа також вправі вимагати відшкодування шкоди, заподіяної цьому майну. Тому, у відповідності із вищевказаними нормами законодавства України ОСОБА_1 є позивачем за цим позовом.

Згідно з ч.2 ст. 1187 Цивільного Кодексу України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч.5 ст. 1187 Цивільного Кодексу України, особа яка здійснює діяльність повязану з джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за заподіяну шкоду, якщо вона не доведе, що шкода була заподіяна внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявної вини.

Оскільки підтвердженням винних дій відповідачки є Постанова Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.01.2009р., саме ОСОБА_2 є відповідачем по даній справі.

Внаслідок зазначеного ДТП автомобілю НОМЕР_4, було завдано технічних пошкоджень.

Згідно із висновком автотоварознавчого дослідження №1100 від 24.11.2008 року, складеного судовим експертом ОСОБА_6 (свідоцтво №583 від 04.12.2001р.) вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_4 становить 34 010, 99 (тридцять чотири тисячі десять гривень) 99 коп. Окрім цього Позивачка понесла витрати зі сплати послуг на отримання вищезазначеного висновку автотоварознавчого дослідження у розмірі 650 грн. (шістсот пятдесят гривень) 00 коп, що підтверджується довідкою від 03.11.2008 р.). Також, Позивачка самостійно звернулася до незалежного СТО, де відновлювальний ремонт автомобілю оцінили в 35 692,32 грн., що підтверджується рахунком № С-00000995 від 24.04.2009 р.

Загальна сума матеріального збитку, завданого Позивачці внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди становить: 34 010,99 грн. (вартість відновлювального ремонту) + 650,00 грн. (оплата висновку автотоварознавчого дослідження) = 34 660,99 грн. (тридцять чотири тисячі шістсот шістдесят шість гривень) 99 коп.

Відповідно до ст. 29.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: «У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством».

На підставі вищезазначеної норми, частину шкоди в розмірі 22 684 (двадцять дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні) 13 коп. відшкодувала страхова компанія відповідачки, в якій було застраховано її цивільно-правову-відповідальність, що підтверджується платіжним дорученням №4600 від 21.04.2009р. та відомістю №102 виплат страхових відшкодувань «ТДВ Альянс Україна».

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи те, що загальна вартість відновлювального ремонту становить 34 660,99 грн. (тридцять чотири тисячі шістсот шістдесят шість гривень) 99 коп., а Позивачкою було отримано 22 684,13 грн. (двадцять дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні) 13 коп., сума, яка підлягає стягненню з відповідачки становить: 34 660,99 грн. 22 684,13 грн. = 11 976,86 (одинадцять тисяч девятсот сімдесят шість гривень) 86 коп.

Згідно з ч.1 ст. 1166 Цивільного Кодексу України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

При зверненні позивачки до відповідачки з проханням виплатити недоотриману суму по відшкодуванню шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 11 976, 86 (одинадцять тисяч девятсот сімдесят шість гривень) 86 коп., відповідачка сплатила тільки франшизу у розмірі 510, 00 (пятсот десять гривень) 00 коп.

Враховуючи зазначене, сума, що підлягає стягненню становить: 11 466,86 (одинадцять тисяч чотириста шістдесят шість гривень) 86 коп. з наступного розрахунку: 11 976,86 510,00 = 11 466,86 (одинадцять тисяч чотириста шістдесят шість гривень) 86 коп.

Оскільки добровільно відповідачка відмовилася виплачувати недоотриману суму по відшкодуванню шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, для захисту своїх прав у суді позивачка була змушена звернутися до адвоката, що підтверджується договором № 02-07/09 від 16.07.2009р. «Про надання юридичних послуг». Ціна витрат за зазначеним договором визначена на підставі ч.1 ст. 632 Цивільного кодексу України, згідно якої ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Сума витрат на послуги адвоката становить 2500,00 (дві тисячі пятсот гривень) 00 коп., що підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, відповідає дійсності та підтверджується відповідними доказами, що є в матеріалах справи, розмір матеріальних збитків у сумі 11 466,86 (одинадцять тисяч чотириста шістдесят шість гривень) 86 коп., завданих позивачці внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, скоєної відповідачкою.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідачки на користь позивачки моральної шкоди, суд виходить із фактичних обставин справи, наданих доказів щодо негативних проявів в її психічному стані та перенесених моральних страждань, і приходить до висновку, що вимоги позивачки дещо завеликі і підлягають частковому задоволенню в розмірі 500 грн.

Судові витрати згідно зі ст. 88 ЦПК України, покласти на відповідачку пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачці відмовлено.

На підставі вищенаведеного та, керуючись п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», ст. 29.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 23, ч.1 ст. 903, ч.1 ст. 1166, ч.1 ст. ч.2, ч.5 ст. 1187, ст. 1194 Цивільного кодексу України, ст. 3, ч.4 ст. 61, ст.ст. 15, 224-229 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, задовольнити частково.

Стягнути з Відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1:

- у якості відшкодування завданої матеріальної шкоди 11 466,86 (одинадцять тисяч чотириста шістдесят шість гривень) 86 коп.

- у якості відшкодування завданої моральної шкоди 500 грн. (пятсот гривень 00 коп.);

- витрати на послуги адвоката у сумі 2500,00 грн. (дві тисячі пятсот гривень 00 коп.);

- витрати на сплату держмита у сумі 115 грн. (сто п'ятнадцять гривень);

- витрати на оплату інформаційно-технічних послуг у розмірі 252 (двісті пятдесят дві гривні), а всього 14 833,86 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Позивач має право оскаржити заочне рішення у загальному апеляційному порядку.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, що може бути подана протягом десяти днів з дня отримання ним копії рішення. Без попереднього подання такої заяви заочне рішення оскарженню відповідачем в апеляційному порядку не підлягає.

У випадку відмови в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення, воно може бути оскаржене відповідачем у загальному апеляційному порядку.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про його апеляційне оскарження, якщо таку заяву не буде подано.

У випадку подання заяви про апеляційне оскарження, але не подання у двадцятиденний строк апеляційної скарги, рішення набирає законної силі після закінчення такого строку.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

Заява про апеляційне оскарження рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: Є.А. Башмаков