ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
справа № 2-818/10
провадження № Б/н 1410
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2010 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Ящук Т.І.

при секретарі Жиленко Ю.Г.

з участю представника позивачки ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника відповідачки ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до КРИЖАНІВСЬКОЇ -ОСОБА_7 , ОСОБА_3, третя особа - Головне управління юстиції у м. Києві - про визнання права власності на спадкове майно ,

встановив:

Позивачка ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, а саме: квартиру АДРЕСА_1, будинок за адресою : Київська область, Бородянський район, смт. Немішаєве, вул. Залізнична, 33, посилаючись на наступні обставини. 16.12.2008 року помер батько позивачки ОСОБА_8 За життя батько написав заповіт від 23.02.2000 року, яким він точно визначив свою волю: усе своє майно заповів дочці ОСОБА_9.

У встановлений законом строк позивач, як спадкоємець за заповітом, звернулась до Двадцять другої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте, нотаріальною конторою позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.06.2009 року. Підставами для такої відмови нотаріусом було вказано : прізвище заповідача ОСОБА_3 , зазначене в заповіті, не співпадає з прізвищем померлого, зазначеного у свідоцтві про смерть - ОСОБА_8; ім'я спадкоємиці зазначене в заповіті як ОСОБА_9 , а в паспорті - ОСОБА_6 ; неможливо встановити в заповіті дійсну волю заповідача ; у правовстановлюючих документах на нерухоме майно спадкодавця прізвище власника зазначене як ОСОБА_3, а у свідоцтві про смерть та у свідоцтві про одруження зазначене як ОСОБА_8.

Однак, різне написання прізвища та імені у різних документах є технічною помилкою компетентних органів, що видавали та засвідчували відповідні документи, але особи, вказані в таких документах, є одними і тими ж фізичними особами : ОСОБА_8 ( він же - ОСОБА_3) ОСОБА_10 та ОСОБА_6 ( вона ж - ОСОБА_9) Владиславівна.

Твердження нотаріуса у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачка вважає суб'єктивним і таким, що не відповідає дійсності і тексту заповіту . Зокрема у тексті заповіту чітко вказано : «все моє майно, що знаходиться в сел. Немішаєве Бородянського району Київської області, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати мені на день моєї смерті і на що я за законом матиму право, заповідаю дочці - ОСОБА_9».

Під час розгляду справи позивачка подала заяву про зміну предмета позову та зазначила , що до складу спадкового майна, яке належало спадкодавцю на момент смерті входять наступні обєкти нерухомого майна: квартира за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю - 360 000 грн.; домоволодіння за адресою: Київська область, Бородянський район, смт. Немішаєве, вул. Залізнична, буд. 33 , вартістю - 450 000 грн. ; кошти на рахунках: № 70004487 для отримання пенсії на поштовому відділенні Київ-01, на якому зберігається залишок коштів в розмірі 0,37 грн. , № 70012185 для отримання пенсії на поштовому відділенні Київ-68, на якому зберігається 3014,29 грн. ; автомобіль М - 21251, 1988 рік випуску, номер кузова (шассі) 151970, вартістю 14 985,34 грн.

Вказала, що відповідачка ОСОБА_11 є непрацездатною вдовою спадкодавця та на момент відкриття спадщини мала матеріальне право на обов'язкову частку у

спадковому майні, незалежно від змісту заповіту. Розмір вказаної частки становить 1/6 від всієї спадкової маси.

Загальна вартість спадкового майна становить 828000 грн., вартість обовязкової частки (1/6), право на яку має відповідачка , становить відповідно 138 000 грн.

Виходячи із викладеного , у випадку визнання судом наявності у ОСОБА_4 права на обовязкову частку у спадщині у розмірі 1/6 спадкового майна, позивачка просить суд встановити такий спосіб реалізації вказаного права відповідачки: шляхом визнання за нею права власності на 1/3 квартири за адресою: АДРЕСА_2 (вартістю 120 000 грн.), на автомобіль М 21251, 1988 рік випуску, номер кузова (шассі) 151970 вартістю 14 985, 34 грн., та грошові кошти у сумі 3014,66 грн., що разом становить 138 000 грн.

За ОСОБА_6 у порядку спадкування за заповітом просить визнати право власності на таке майно: 2/3 квартири № 415 за адресою: м. Київ, проспект Петра Григоренка, буд. 33/44 ; домоволодіння за адресою: Київська область, Бородянський район, смт. Немішаєве, вул. Залізнична, буд. 33, що складається з житлового будинку, житловою площею 31,4 кв. м, загальною площею 52,9 кв. м, гаражу, огорожі, убиральні, навісу, колодязю.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2 позовну заяву ОСОБА_6 підтримав та просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_6 визнав та не заперечував проти задоволення позову, оскільки ще за життя батько розпорядився належним йому майном. На вищевказане спадкове майно він, як син ОСОБА_8, не претендує.

Відповідачка ОСОБА_11 та її представник ОСОБА_5 визнали позовні вимоги у повному обсязі та не заперечували проти задоволення позову. Відповідачка подала письмову заяву про визнання позову.

Представник третьої особи - Головного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Як вбачається зі свідоцтва про смерть, повторно виданого 25.02.2009 року Відділом РАЦС Дарницького РУЮ у м. Києві , 16.12.2008 року у віці 72 років помер ОСОБА_8 ( а.с. 13).

13.03.2009року ОСОБА_6 звернулась до 22-ї Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після свого батька ОСОБА_8 ( а.с. 86)

Державним нотаріусом 22-ї Київської державної нотаріальної контори позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.06.2009 року. Підставами для відмови нотаріусом було вказано : прізвище заповідача ОСОБА_3 , зазначене в заповіті, не співпадає з прізвищем померлого, зазначеного у свідоцтві про смерть - ОСОБА_8; імя спадкоємиці зазначене в заповіті як ОСОБА_9 , а в паспорті - ОСОБА_6 ; неможливо встановити дійсну волю заповідача, а саме : чи стосується розпорядження заповідача всього майна , що належало йому на день смерті , чи всього майна, що належало на день смерті і розташоване в селищі Немішаєве. Крім того, у правовстановлюючих документах на нерухоме майно спадкодавця прізвище власника зазначене як ОСОБА_3, а у свідоцтві про смерть та у свідоцтві про одруження зазначене як ОСОБА_8.

В судовому засіданні встановлено , що позивачка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дочкою ОСОБА_8 , що підтверджується наступними доказами.

В свідоцтві про народження ОСОБА_12 ( бланк заповнено російською мовою - а.с. 11), її батьком вказаний ОСОБА_13.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 06.11.1987 р. Відділом ЗАГС Жовтневого РВК м. Києва, ОСОБА_14 змінила прізвище на «Лукашенко» ( а.с. 11).

В наявних особистих документах покійного, що видавались до 2001 року , та правовстановлюючих документах на майно його прізвище зазначено як «Самойленко» , зокрема :

-у посвідченні особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи» ОСОБА_2 А № 400150 виданому 10.10.2001 року та у вкладці до нього (а.с. 15),у довідці про присвоєння ідентифікаційного номера, виданій ДПА у Старокиївському районі м. Києва, вказано прізвище «Самойленко» , відповідно до цієї довідки інформацію внесено до Державного реєстру фізичних осіб від 25.12.1996 року ( а.с. 15)

у свідоцтві про одруження з громадянкою ОСОБА_15 ( матірю позивачки) від 25.06.1960 року І-УР № 647954 - вказано прізвище «Самойленко» ( а.с. 16)

-в договорі міни від 28.05.1996 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_16, зареєстрованого в реєстрі за № 2145, згідно з яким ОСОБА_13 набуває права власності на квартиру АДРЕСА_3, замість належних йому та ОСОБА_17 на праві власності 43/100 частин квартири АДРЕСА_4, його прізвище зазначено як «Самойленко» ( а.с. 72-73),

-в технічному паспорті автомобіля М-21251, 1988 року випуску прізвище власника також вказано «Самойленко», його місце проживання - АДРЕСА_5 ( а.с. 74),

-у витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно - будинок № 33 по вул. Залізничній смт. Немішаєве Бородянського району Київської області від 12.05.2009 року власником зазначений ОСОБА_13 ( а.с. 78),

-в заповіті , посвідченому секретарем виконкому Немішаївської селищної ради народних депутатів Бородянького району Київської області прізвище заповідача вказано як «Самойленко» (а.с. 91).

З копії заяви ( форми № 1) ОСОБА_8 від 30.11.2001 року до Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві про заміну паспорта , вбачається, що він звертався з даною заявою та просив замінити паспорт у звязку з уточненням прізвища та дати народження. Попередній паспорт серії СН 128916 виданий Старокиївським РУ ГУ МВС України в м. Києві на ОСОБА_13 Заявник просив уточнити прізвище та замінити з «Самойленко» на «Самійленко» ( а.с. 117).

Згідно з довідкою «Українського бюро лінгвістичних експертиз Національної академії наук України» від 05.02.2009 року № 056/64-сі, прізвища, що вживаються у вказаних у цьому позові документах - «Самойленко» та «Самійленко» попри розбіжності в орфографічній фіксації в документах зазначених осіб є ідентичними, розбіжності виникли внаслідок відхилення від правил міжмовного ( українсько-російського) перетворення ( а.с. 17).

Згідно з довідкою «Українського бюро лінгвістичних експертиз Національної академії наук України» від 05.02.2009 року № 056/65-d, імена, що вживаються у вказаних у цьому позові документах - ОСОБА_12 та ОСОБА_6 попри розбіжності в орфографічній фіксації в документах зазначених осіб є ідентичними, розбіжності виникли внаслідок вживання варіантних форм імені ( а.с. 18).

В свідоцтві про укладення шлюбу «Самойленко Анны Владиславовны» (російською мовою) від 06.11.1987 року III - БК №430309 та у свідоцтві про народження «Самойленко Анны Владиславовны» (російською мовою) ІІ-УР № 238385 - підтверджується варіант написання імені позивачки «Анна» ( а.с. 11).

В паспорті громадянина України серії СН № 941215 , що виданий 08.10.1998 року Ленінградським РУ ГУ МВУС України в м. Києві, імя позивачки українською мовою зазначено - ОСОБА_6, російською мовою - ОСОБА_12 ( а.с. 10).

Отже, судом достовірно встановлено, що позивачка ОСОБА_6 є дочкою ОСОБА_8, який помер 16.12.2008 року.

Також судом встановлено, що правовстановлюючі документи на квартиру АДРЕСА_1, будинок № 33 по вул. Залізничній в смт. Немішаєве Бородянського району Київської області, автомобіль М-21251, 1988 року належать саме спадкодавцю ОСОБА_8.

Як вбачається із заповіту від 23.02.2000 року ОСОБА_13 зробив розпорядження, в якому зазначив , що все його майно, що знаходиться в сел. Немішаєве Бородянського району Київської області, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що за законом матиме право, заповідає дочці - ОСОБА_9 ( а.с. 14).

Отже, в тексті заповіту заповідачем однозначно вказано , що все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право , він заповідає дочці, тобто ОСОБА_6

З матеріалів спадкової справи вбачається, що 30.01.2009 року до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 також звернулась відповідачка ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка відповідно до свідоцтва про шлюб (актовий запис № 102 вчинений Відділом РАГС Печерського РУЮ в м. Києві 26.02.2002 року) є дружиною покійного ( а.с.71).

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 Цивільного кодексу України , малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

ОСОБА_11 , оскільки вона є непрацездатною вдовою спадкодавця, має право на обовязкову частку у спадковому майні, незалежно від змісту заповіту. Розмір вказаної частки становить 1/6 від всієї спадкової маси (1/2 від частки 1/3 усього майна, яка належала б відповідачці у разі спадкування за законом).

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 ЦК України (шість місяців з моменту відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, оскільки відповідачка постійно проживала зі спадкодавцем, вона вважається такою, що прийняла спадщину і має право на обовязкову частку у спадщині.

З наданих матеріалів спадкової справи судом встановлено , що до складу спадкового майна, яке належало спадкодавцю ОСОБА_8 на момент смерті, входить наступне майно:

-квартира за адресою: АДРЕСА_6 , що належала ОСОБА_8 за договором міни від 28.05.1996 року ( а.с. 72-73) , яку сторони оцінили в 360 000 грн. ;

-домоволодіння за адресою: Київська область, Бородянський район, смт. Немішаєве, вул. Залізнична, буд. 33 , що складається з житлового будинку, житловою площею 31,4 кв. м, загальною площею 52,9 кв. м, гаражу, огорожі, убиральні, навісу, колодязю . Вказане домоволодіння належало ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.07.1995 року , яке сторони оцінили в 450 000 грн.;

-кошти на рахунках: № 70004487 для отримання пенсії на поштовому відділенні Київ-01, на якому зберігається залишок коштів в розмірі 0,37 грн. , № 70012185 для отримання пенсії на поштовому відділенні Київ-68, на якому зберігається 3014,29 грн.;

-автомобіль М 21251, 1988 рік випуску, номер кузова (шассі)151970 ( технічний паспорт на імя ОСОБА_13 від 10.06.1988 року ), вартістю 14 985,34 грн.

Заявляючи позовні вимоги про виділення у власність відповідачці Крижанівській - ОСОБА_7 автомобіля, коштів на банківських рахунках та 1/3 частини квартири, а позивачці - 2/3 частини квартири та домоволодіння у сел. Немішаєве , позивачка вважає , що таке виділення (перерозподіл) часток у спадщині у натурі без зміни ідеального розміру цих часток (дотримання загального розміру 1/6 обовязкової частки у спадщині) є справедливим та буде відповідати вимогам закону.

При цьому позивачка виходила з того , що враховуючи вартість усього спадкового майна, загальний розмір ідеальної частки у спадщині відповідачки (1/6 частина) - залишається незмінним. Частка у житловому будинку у с. Немішаєве замінена більшою часткою від квартири у м. Києві - частку у квартирі збільшено до 1/3.

ОСОБА_11 позовні вимоги визнала у повному обсязі, погодилась з даним перерозподілом спадкового майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, для оформлення права на спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Враховуючи ті обставини, що нотаріусом з вищевикладених підстав було відмовлено позивачці ОСОБА_6 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ; наявність

спору між спадкоємцями в період розгляду справи в суді про належність заповіту ОСОБА_6 , визнання в подальшому відповідачкою ОСОБА_18 позовних вимог ОСОБА_6 та узгодження перерозподілу спадкового майна між спадкоємцями, а також враховуючи встановлені судом факти родинних відносин та належності правовстановлюючих документів спадкодавцю , суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та захистити спадкові права ОСОБА_6 та Крижанівської - ОСОБА_7 шляхом визнання за ними права власності на спадкове майно.

Зокрема, за ОСОБА_6 необхідно визнати право власності в порядку спадкування за заповітом на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 та домоволодіння за адресою Київська область, Бородянський район , смт. Немішаєве, вул. Залізнична, 33.

За ОСОБА_18 необхідно визнати право власності в порядку спадкування обовязкової частки у спадщині на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , автомобіль М-21251, 1988 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 ; грошові кошти на рахунках № 70004487 , № 70012185, відкритих у ВАТ «Райффайзен банк Аваль» на загальну суму 3014 грн. 66 коп.

На підставі викладеного, ст. 16, 392, 1241, 1247, 1268, 1269, 1270, 1296, 1297 Цивільного кодексу України , керуючись ст. 10,11, 57,60,61 , 174, 209, 213, 215, 218 ЦПК України, суд ,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_6 (проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) право власності в порядку спадкування за заповітом на майно:

-2/3 частини квартири № 415 за адресою: м. Київ, пр. Григоренка, будинок № 33/44;

-домоволодіння за адресою : Київська область, Бородянський район , смт. Немішаєве, вул. Залізнична, будинок № 33, що складається з житлового будинку, житловою площею 31,4 кв.м., загальною площею 52,9 кв.м., гаражу, огорожі, убиральні, навісу, колодязю.

Визнати за ОСОБА_18 ( проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4) право власності в порядку спадкування обов'язкової частки у спадщині , що відкрилась після смерті ОСОБА_8, на майно :

-1/3 частину квартири № 415 за адресою : м. Київ, пр. Григоренка, будинок № 33/44 ;

-автомобіль М-21251, 1988 року випуску, номер кузова НОМЕР_1;

-грошові кошти на рахунку № 70004487 , відкритому у ВАТ «Райфайзен Банк «Аваль» для отримання пенсії у поштовому відділенні Київ-01, на якому зберігається 0,37 грн.

-грошові кошти на рахунку № 70012185, відкритому у ВАТ «Райффайзен банк Аваль» для отримання пенсії у поштовому відділенні Київ-68, на якому зберігається 3014 грн. 29 коп., відкритому на імя ОСОБА_8.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення та апеляційної скарги на рішення суду протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 294 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя