Апеляційний суд Житомирської області
РІШЕННЯ

Іменем України

„19" травня 2010 року апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Миніч Т.І.,

суддів: Забродського М.І., Заполовського В.Й.,

при секретарі судового

засідання ОСОБА_1,

з участю сторін та прокурора Кімак Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3

на рішення Баранівського районного суду від 1 березня 2010 року у справі за позовом прокурора Баранівського району в інтересах держави в особі Марківської сільської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної порушенням лісового

господарства,

встановив:

У січні 2010 року прокурор Баранівського району звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Марківської сільської ради. Просив стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Марківської сільської ради 7796, 64 грн. шкоди, заподіяної відповідачами самовільною порубкою семи сироростучих дерев сосни, яка мала місце 12 листопада 2009 року в кварталі № 120 Баранівського лісництва ДП „Баранівське лісомисливське господарство".

Рішенням Баранівського районного суду від 1 березня 2010 року позов прокурора задоволено. Стягнуто із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Марківської сільської ради 7796 грн.64 коп. на відшкодування шкоди, заподіяної лісовому господарству незаконною порубкою лісу, саме по 38 98 грн. 32 коп. з кожного з відповідачів та по 98,98 грн. з кожного понесених судових витрат.

У поданих апеляційних скаргах ОСОБА_2 0.0. та ОСОБА_3 порушують питання про скасування зазначеного рішення з ухваленням нового - про зменшення розміру стягнутого з них відшкодування. При цьому посилаються на неповне з"ясування судом обставин справи. Зокрема, вважають, що при вирішенні спору судом не враховано визнання ними своєї вини у вчиненні лісопорушення,

понесення покарання за це, вилучення у них деревини та неможливість відшкодування зазначеної суми через скрутний матеріальний стан.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційних скаргах, суд вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.98 Лісового Кодексу України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законодавством України.

Частиною другою зазначеної правової норми передбачений перелік окремих видів відповідальності за порушення Лісового законодавства. До вказаного переліку входить і відповідальність за незаконне вирубування та пошкодження дерев і чагарників.

Відповідальність за вказане порушення лісового законодавства передбачене ст.65 КпАП.

З матеріалів справи вбачається, що 11 листопада 2009 року ОСОБА_2 0.0. та ОСОБА_3 вчинили незаконну порубку семи дерев сосни сироростучої в кварталі №120 Баранівського лісництва з діаметрами на пні 30,30,28,25,26,28,26 см. В результаті неправомірних дій відповідачів навколишньому природному середовищу заподіяно шкоду в сумі 7796,64 грн.

Вказані обставини встановлені постановами №№ 39,40 від 13 листопада 2009 року про накладення на відповідачів адмінстягнення, передбаченого ст.65 КпАП, та відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК додатковому доказуванню не підлягають (а.с.12,13).

Крім того зазначені обставини визнані та не оспорюються самими відповідачами.

Зважаючи на наведене та відповідно до ст.1166 ЦК, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що на відповідачів слід покласти обов'язок відшкодувати заподіяну з їх вини шкоду.

Разом з тим, визначаючи розмір відшкодування, суд не звернув уваги на те, що представник Марківської сільської ради, в інтересах якої звернувся до суду прокурор, просив зменшити розмір визначеного у позові відшкодування до 2000 грн. з кожного з відповідачів.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.1193 ЦК суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі не працюють, постійного доходу не мають, утримують себе та свої сім"ї за рахунок періодичних підробітків та від отримання невеликих прибутків від підсобного господарства. Крім того, малолітня донька відповідача ОСОБА_3 хворіє, є інвалідом з дитинства та у зв"язку з цим потребує постійного лікування, а отже, і коштів для цього.

За наведених обставин суд вважає за можливе зменшити розмір стягнутого з відповідачів відшкодування майнової шкоди до 2000 грн. з кожного. У зв"язку з цим та відповідно до ст.88 ЦПК зменшенню також підлягає стягнутий з відповідачів розмір судових витрат пропорційно до розміру задоволених вимог.

У зв"язку з наведеним та відповідно до ст.309 ЦПК оскаржуване рішення підлягає зміні.

На підставі викладеного і керуючись ст.1193 ЦК України, ст.ст.209, 307,309,313,314,316 ЦПК України , суд

ВИРІШИВ :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволити частково.

Змінити рішення Баранівського районного суду від 1 березня 2010 року.

Зменшити розмір відшкодування майнової шкоди, стягнутої судом з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, з 7796 грн. 64 коп. до 4000 грн., тобто, по 2000 грн. з кожного та зменшити розмір стягнутих судових витрат з 77,96 грн. до 51 грн., тобто, по 25,50 грн. з кожного з відповідачів.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня його проголошення.

Головуючий: Судді: