Справа № 2-720/2010
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2010 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Чех Н.А.

при секретарі Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства "Екостандарт", третя особа: ОСОБА_2 про зобов"язання поновити на роботі та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вона працювала в ЗАТ Енергогенеруюча компанія "УКР-КАН ПАУР", правонаступником якого є ЗАТ "Енергогенеруюча компанія "Дартеплоцентраль" на посаді директора департаменту енергозбуту з 01.06.2004 року. Відносно неї 18.08.2005 року прокуратурою міста Києва було порушено кримінальну справу, під час досудового слідства було винесено постанову від 25.08.2005 року про її відсторонення від займаної посади. 28.11.2005 року наказом відповідача її було відсторонено від роботи на час проведення досудового слідства та судового слідства без збереження заробітної плати. 12.05.2008 року слідчим було скасовано вищезазначену постанову про відсторонення від посади, 25.05.2009 року кримінальну справу відносно неї було закрито за недоведеності участі обвинуваченого у вчиненні злочину. Незважаючи на неодноразові її звернення до відповідача, вона не була своєчасно поновлена на роботі, у зв"язку з чим вона зверталася до суду з відповідним позовом. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 07.10.2008 року її позов було задоволено було зупинено дію наказу відповідача від 28.11.2005 року про її відсторонення від роботи; зобов"язано відповідача допустити її до виконання обов"язків директора департаменту та допущено негайне виконання рішення суду. Копію даного рішення та виконавчі документи вона отримала 08.10.2008 року, які того ж дня передала до ВДВС Дніпровського району. 09.10.2008 року рішення суду було надано нею відповідачу і в цей же день, відповідач ознайомив її з наказом №291 від 08.10.2008 року, яким зупинено дію їх наказу від 28.11.2005 року та допущено її до виконання обов"язків директора департаменту енергозбуту з 08.10.2008 року. Незважаючи на те, що до 09.10.2008 року її не було повідомлено про те, що наказом вона була допущена до роботи, відповідач прийшов до висновку, що 08.10.2008 року вона була відсутня на робочому місці без поважної причини, тобто, вчинила прогул, і тому 11.12.2008 року видав наказ №345-ос про звільнення її з посади директора департаменту енергозбуту на підставі ст.40 п.4 КЗпП України. Враховуючи це, вона знову звернулася до суду і відповідно до рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 27.04.2009 року її позов було задоволено, її було поновлено на роботі на посаді директора Департаменту енергозбуту ЗАТ "Енергогенеруюча компанія "Дартеплоцентраль" з 11.12.2008 року, стягнуто з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду. Дане рішення оскаржувалося до Апеляційного суду міста Києва, було залишено без змін, набрало законної сили. Однак, по сьогоднішній день рішення суду не виконане, на неодноразові письмові звернення до відповідача, останній не реагував, а лише листом від 06.11.2009 року її повідомили про непоновлення на роботі у зв"язку з відсутністю посади директора департаменту енергозбуту в штаті компанії. Данні дії вона вважає незаконними та такими, що порушують її конституційне право на працю. Враховуючи викладене, звернулася до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні позивачка, її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили їх задовольнити. Пояснили, що ліквідований департамент енергозбуту не є ліквідацією підприємства. Крім того, судовий спір стосувався поновлення позивачки на роботі у зв"язку з її незаконним звільненням за ст.40 ч.1 КЗпП України, а не пов"язаний у зв"язку із змінами у виробництві. Фактично відбулося перейменування департаменту енергозбуту на управління теплозбуту. Просили врахувати покази свідків, які підтвердили, що вони працювали в департаменті, а потім писали заяви про їх переміщення в управління, всі обов"язки і функції працівників залишилися тими ж самими, нового нічого не було, тільки зміна назви. Просили визнати дії відповідача протиправними щодо неповновлення позивачки на роботі; визнати викладене в листі відповідача щодо причин непоновлення позивачки відсутність посади необгрунтованим та незаконним; зобов"язати відповідача видати наказ про поновлення позивачки з 11.12.2008 року з наступним її переміщенням на посаду начальника управління теплозбуту з моменту його утворення; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду.

Представник відповідача позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні. Пояснила, що 12.12.2008 року було прийняте рішення про внесення змін до організаційної структури товариства, а саме створення Управління теплозбуту. За своїми функціональними обов"язками управління теплозбуту та департамент енергозбуту різнилися, хоч була значна частина функцій, що мали виконуватися обома підрозділами. Комплектацію управління теплозбуту здійснювали шляхом наймання працівників, які виявили бажання на таке працевлаштування. Враховуючи звільнення всіх працівників департаменту енергозбуту і часткову спорідненість його функцій з функціями створеного управління теплозбуту виявилося можливим ліквідувати департамент енергозбуту без шкоди для виробництва і без скорочення його працівників. У зв"язку з цим, підстав для переміщення позивачки на посаду начальника управління теплозбуту не має, а поновлення її на посаді директора департаменту енергозбуту передбачено рішенням суду від 27.04.2009 року, у поновленні на посаді начальника управління теплозбуту їй було відмовлено Апеляційним судом. Просила врахувати і те, що посади працівників департаменту енергозбуту та управління теплозбуту передбачають різні права та обов"язки, що визначено в посадових інструкціях. Не заперечувала того, що після постановлення Дніпровським районним судом міста Києва рішення про поновлення позивачки на роботі, вони не виконали по сьогодні дане рішення, пропозицій щодо поновлення на інші будь-які посади позивачці вони не надавали.

Третя особа - ОСОБА_2 в судові засідання на неодноразові виклики не з"являвся, про день та час розгляду сповіщався належним чином.

Вислухавши пояснення позивачки та її представника, представника відповідача, свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в суді та підлягають задоволенню.

В суді встановлено, що позивачка з 01.06.2004 року працювала на посаді директора Департаменту енергозбуту в ЗАТ Енергогенеруюча компанія "УКР-КАН ПАУЕР", правонаступником якого стало ЗАТ "Енергогенеруюча компанія "ДАРтеплоцентраль", а на даний час правонаступником є ЗАТ "Екостандарт". 11.12.2008 року позивачку було звільнено з займаної посади за ст.40 ч.4 КЗпП України (прогул) на підставі наказу №345-ос. Непогоджуючись з даним наказом про звільнення, позивачка звернулася до суду і згідно до рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 27.04.2009 року вона була поновлена на роботі, було стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 07.07.2009 року зазначене рішення Дніпровського районного суду міста Києва було залишено без змін. Ухвалою Верховного Суду України від 07.09.2009 року було відмовлено відповідачу у відкритті касаційного провадження. В рішенні Дніпровського районного суду міста Києва від 27.04.2009 року зазначено, що позивачка має бути поновлена на роботі у відповідача на посаді директора департаменту енергозбуту з 11.12.2008 року. В даному рішенні, як передбачено ст.367 ЦПК України та ст.235 КЗпП України, зазначено, що рішення в частині поновлення позивачки на роботі підлягає негайному виконанню. В суді по справі, що розглядається, встановлено, що вказане вище рішення про поновлення позивачки на роботі, яке набрало законної сили, до цього часу не виконане відповідачем.

Посилання сторони відповідача на те, що у поновленні на посаді начальника управління теплозбуту позивачці було відмовлено Апеляційним судом, є безпідставним та невідповідним дійсності, так як встановлено, що 31.07.2009 року Дніпровським районним судом міста Києва було винесено ухвалу про роз"яснення рішення від 27.04.2009 року (про поновлення позивачки на роботі) і ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 21.10.2009 року ухвала суду про роз"яснення рішення суду була скасована, в задоволенні заяви про роз"яснення рішення було відмовлено. Підставою цьому було те, що судом в роз"ясненні було вказано, що позивачка підлягає поновленню на посаді директора департаменту енергозбуту з 11.12.2008 року із наданням можливості їй, з дотриманням процедури, задіяної до інших працівників департаменту енергозбуту у грудні 2008 року, переміститися на посаду начальника управління теплозбуту з 25.12.2008 року, тоді як таке роз"яснення є порушенням вимог ст.221 ЦПК України, тобто вказано про необхідність поновлення позивачки на посаді, яку вона не займала, з дати, яка не є датою звільнення, чим фактично суд змінив зміст свого рішення.

З матеріалів справи та пояснень сторін встановлено, що позивачка зверталася до відповідача в письмовому вигляді багато разів з приводу виконання рішення суду про її поновлення на роботі. Відповідачем же ні в добровільному, ні в примусовому порядку рішення суду не виконувалося та не виконане по цей час, що є порушенням трудових, конституційних прав позивачки та порушенням законодавства щодо обов"язкового виконання судового рішення. З часу ухвалення рішення про поновлення позивачки на роботу відповідачем, крім того, що рішення в порушення вимог законодавства безпідставно не виконувалося, так і ігнорувалися звернення позивачки, взамін вказаній в рішенні суду посаді, на яку мала бути поновлена позивачка, не пропонувалося жодного іншого варіанту роботи.

Відповідно до ст.14 ЦПК України судові рішення обов"язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Таким чином, дії відповідача щодо невиконання рішення суду є протиправними; викладене в листі відповідача від 06.11.2009 року №22/1944 про непоновлення позивачки на роботі у зв"язку з відсутністю посади директора департаменту є необгрунтованим та незаконним.

Безпідставним та таким, що не заслуговує на увагу, є і посилання сторони відповідача на те, що відбулася ліквідація департаменту енергозбуту, так як в суді було встановлено, що фактично відбулася зміна назви з департаменту енергозбуту на управління теплозбуту, працівники залишилися ті ж самі, їх права та обов"язки також не змінилися, що було підтверджено в суді допитаними свідками, які є безпосередніми працівниками управління теплозбуту, а до цього були працівниками департаменту енергозбуту. Дані обставини дають підстави для задоволення позовної вимоги щодо зобов"язання відповідача видати наказ про поновлення позивачки на роботі на посаді директора департаменту енергозбуту з 11.12.2008 року з наступним переміщенням позивача на посаду начальника управління теплозбуту з моменту утворення управління теплозбуту в організаційній структурі відповідача.

Статтею 236 КЗпП України передбачено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. По даній справі, виходячи з розрахунку наданого стороною позивача, зробленого по довідкам відповідача про середню заробітну плату, слідує, що середній заробіток за час затримки виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 27.04.2009 року становить загальну суму - 93 011 грн. 80 коп., яка має бути сплачена відповідачем позивачу (період з 27.04.2009 року по 31.08.2010 року). В суді було перевірено, що позивачка за вказаний період не працювала, доходів не мала, що підтверджено оглянутою в суді трудовою книжкою, копія якої приєднана до матеріалів справи.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст.88 ЦПК України судові витрати мають бути покладені по даній категорії справи на відповідача, який має сплатити в доход держави судовий збір - 930 грн. 12 коп., витрати на ІТЗ -120 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 235, 236, КЗпП України, ст.ст.14, 367 ЦПК України, ст.ст.60, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України,

В и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати дії ЗАТ "Екостандарт" (ЗАТ "Енергогенеруюча компанія "ДАРтеплоцентраль") щодо непоновлення ОСОБА_1 на роботі - протиправними.

Визнати рішення ЗАТ "Екостандарт" (ЗАТ "Енергогенеруюча компанія "ДАРтеплоцентраль"), викладене в листі від 06.11.2009 року №22/1944 про непоновлення ОСОБА_1 на роботі у зв"язку з відсутністю посади директора департаменту енергозбуту - необгрунтованим та незаконним.

Зобов"язати ЗАТ "Екостандарт" (ЗАТ "Енергогенеруюча компанія "ДАРтеплоцентраль") видати наказ про поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді директора департаменту енергозбуту ЗАТ "Енергогенеруюча компанія "ДАРтеплоцентраль" (ЗАТ "Екостандарт") з 11.12.2008 року з наступним переміщенням ОСОБА_1 на посаду начальника управління теплозбуту з моменту утворення управління теплозбуту в організаційній структурі ЗАТ "Енергогенеруюча компанія "ДАРтеплоцентраль" (ЗАТ "Екостандарт").

Стягнути з ЗАТ "Екостандарт" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі в розмірі 93 011 грн. 80 коп., за період з 27.04.2009 року по 31.08.2010 року.

Стягнути з ЗАТ "Екостандарт" в доход держави судовий збір 930 грн. 12 коп. та витрати на ІТЗ -120 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: