Справа № 22-647/10 Головуючий у І інстанції: Ніткевич А.В.
Категорія: 20 Доповідач: Шандра М.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Шандри М.М., Гончарук Л.Я

з участю секретаря Глинського О.А.

ОСОБА_1,ОСОБА_2, адвоката ОСОБА_3,

представника ОСОБА_2 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 22 вересня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_2, третя особа Сокальська державна нотаріальна контора про визнання покупцем за договором купівлі-продажу, визнання права власності на квартиру та визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири,-

встановила:

У травні 2008 року ОСОБА_5 звернулась до Сокальського районного суду Львівської області з позовом про визнання її покупцем за договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідченого державним нотаріусом Сокальської державної нотаріальної контори 26.04.2001 року. У січні 2009 року збільшила позовні вимоги та просила визнати недійсним вказаний договір, визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1, з підстав передбачених ст.ст. 229, 655, 662 ЦК України (2003р.), ст.56 ЦК Української РСР (1963 р.).

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 22 вересня 2009 року позов задоволено частково.

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_2, третя особа Сокальська державна нотаріальна контора про визнання покупцем за договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, зобов»язання Сокальську державну нотаріальну контору внести відповідні зміни у вказаний договір, зазначивши в графі покупець ОСОБА_5, визнання за позивачем права власності на квартиру АДРЕСА_1, визнання договору купівлі-продажу від 26 квітня 2001 року недійсним задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_5 пропущений строк на звернення до суду за захистом порушеного права.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 26 квітня 2001 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_6, посвідчений державним нотаріусом Сокальської державної нотаріальної контори ОСОБА_7

Зобов»язано відповідача ОСОБА_6 повернути позивачу ОСОБА_5 1500 доларів США - кошти, отримані за продану квартиру.

Зобов»язано позивача ОСОБА_5 та відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 повернути ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_2.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 в частині задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що суд ухвалюючи рішення покликався на те, що на момент укладення договору купівлі-продажу у позивача був відсутній документ, що посвідчує особу, проте такі висновки суду нічим не підтвердженні. Також не підтвердженим є той факт, що позивач після укладення договору провела у квартирі ремонт. Апелянт вказує, що не заперечує факт надання позивачем частини коштів для придбання квартири, але саме вона виявила оголошення про продаж квартири і була ініціатором купівлі квартири і така була придбана для її сімї. Вважає, що суд безпідставно дійшов висновку про те, що дана угода укладена внаслідок помилки, що має істотне значення. Просить рішення суду скасувати, а справу направити на новий розгляд.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до ст.56 ЦК Української РСР (1963 р.) угода укладена внаслідок помилки, що має істотне значення, може бути визнана недійсною за позовом сторони, яка діяла під впливом помилки.

Як убачається з позовної заяви, позивач в обґрунтування позовних вимог вказувала, що договір купівлі-продажу квартири укладено на імя ОСОБА_1, яка була її невісткою, у звязку з відсутністю у неї паспорта та мала намір в подальшому переоформити квартиру на себе.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 від 26.04.2001 року, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 сплатила домовлену суму продажу за квартиру в розмірі 1500 доларів США і що її помилка щодо сторони правочину, зокрема покупця, має істотне значення.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна.

Районним судом встановлено, що відповідно до посвідченого нотаріально договору купівлі-продажу ОСОБА_1 купила в ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_4. (а.с.46).

Як убачається з матеріалів справи, при укладенні договору купівлі-продажу позивачу було відомо, що покупцем квартири у договорі купівлі-продажу від 26.04.2001 року зазначена ОСОБА_1

Разом з тим позивачка з вимогами про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири звернулася до суду лише у травні 2008 року, після розірвання шлюбу між ОСОБА_2Т.(син позивачки) та ОСОБА_1

ОСОБА_5 мотивуючи факт укладення договору купівлі-продажу квартири на імя ОСОБА_1 відсутністю паспорта на день посвідчення договору купівлі-продажу, разом з тим не надала жодних доказів на підтвердження зазначених обставин та не довела, що були перешкоди для оформлення житла на позивача.

Районним судом також установлено, що ОСОБА_5 не користувалася спірною квартирою, у квартирі проживали ОСОБА_1, ОСОБА_2 з дитиною; зареєстрована за зазначеною адресою ОСОБА_1, що спростовує доводи ОСОБА_5, що квартиру вона придбала для себе. За таких обставин надання позивачем коштів сімї сина для придбання квартири не свідчить про набуття за позивачкою права власності на спірну квартиру.

Задовольняючи позов районний суд не звернув увагу на розяснення, що викладені у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними про те, що помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Крім цього, розглядаючи спір, районний суд відмовив у задоволенні позовних вимог в частині визнання ОСОБА_5 покупцем за договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5, та в частині визнання за нею права власності на спірну квартиру. У цій частині рішення суду не оспорюється.

Таким чином, суд задовольняючи позов ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу спірної квартири недійсним, не звернув увагу, що відповідно до положень ст.56 ЦК Української РСР угода укладена внаслідок помилки, що має істотне значення, може бути визнана недійсною лише за позовом сторони угоди.

За таких обставин судова колегія прийшла до висновку, що не знайшли свого підтвердження доводи позивача про укладення нею договору купівлі-продажу спірної квартири під впливом помилки, рішення суду в частині задоволення позовних вимог підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. 307 ч.1 п.2, ст.309 ч.1 п.3, ст.313, ст.314 ч.2, ст.316, ст.317 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Сокальського районнного суду Львівської області від 22 вересня 2009 року в частині поновлення ОСОБА_5 пропущеного строку на звернення до суду за захистом порушеного права, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_6 від 26 квітня 2001 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_6, посвідченого державним нотаріусом Сокальської державної нотаріальної контори ОСОБА_7, зобов»язання відповідача ОСОБА_6 повернути позивачу ОСОБА_5 1500 доларів США кошти, отримані за продану квартиру та зобов»язання позивача ОСОБА_5 та відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 повернути ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_7 скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в цій частині позову.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: