ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
справа № 2-543/10
провадження № Б/н 816
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2010 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Сухомлінова С.М.

при секретарях - Момот М.В., Антонян Г.С.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Трест Київпідземшляхбуд - 2» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення заборгованості по зарплаті, визнання незаконним протоколу та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовною заявою про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 12785,52 грн., заборгованості по заробітній платі в розмірі 35910,62 грн. та відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000 грн. Посилався на те, що відповідач незаконно звільнив його з роботи з 27.04.2009 р. за п.1 ст. 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпПП України) у зв»язку із скороченням штату працюючих наказом № 46-к від 27.04.2009р. Стверджував, що 02 квітня 2010 року його не пропустили на засідання профкому первинної профспілкової організації, на якому вирішувалося питання про надання згоди на звільнення позивача з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України в зв»язку із змінами в організації виробництва і праці та скороченням на цій підставі чисельності працівників. Вказував, що він був звільнений за те, що добивається притягнення до відповідальності посадових осіб відповідача за крадіжку будівельних матеріалів в особливо великих розмірах організованою групою осіб, приховування злочину, погрози вбивством, грубе порушення законодавства про працю, підробку офіційних документів при постановленні рішення суду. Також позивач посилався на незаконність протоколу спільного засідання від 08.04.2009 р. адміністрації та профспілкової організації відповідача про надання згоди на його звільнення і просив його визнати незаконним та скасувати.

В процесі розгляду справи позивач доповнив та уточнив позовні вимоги. Відмовившись від своїх вимог про стягнення недоплаченої зарплати до звільнення в розмірі 35910,62 грн., позивач збільшив розмір стягнення заробітку за вимушений прогул до 118 787,00 грн., а решту позовних вимог залишив такими, які були раніше.

Представники відповідача уточнені позовні вимоги не визнали, надали заперечення проти позову, в якому просили відмовити у позові повністю з тих підстав, що при звільненні позивача з роботи за п.1 ст. 40 КЗпП України в зв»язку із змінами в організації виробництва і праці та скороченням на цій підставі чисельності працівників, відповідачем було дотримано вимог чинного законодавства України, а тому підстави для поновлення на роботі відсутні.

Вислухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає необхідним в задоволенні позову відмовити повністю, виходячи з наступного.

Як вбачається з рішення (а.с. 14-17) суду, позивач 22 грудня 2008 року був поновлений на роботі на посаді заступника начальника БМУ-4 ВАТ «Трест Київпідземшляхбуд-2» про що відповідач видав наказ № 488 від 23.12.2008 року. (а.с. ЗО).

Згідно листа (а.с. 105 т.1) та пояснень представника відповідача, останнім

28.01.2009року був виданий наказ № 8 про скорочення чисельності працівників, а

10.02.2009р. позивачу було направлено повідомлення з попередженням про наступне звільнення з посади з 15.04.2009 року за ч. 1 ст. 40 КЗпП України, а 11.02.2009 року позивач це повідомлення отримав.

Як вбачається з листів (т.1 а.с. 106) та пояснень представника відповідача.

31.03.2009року позивач був особисто повідомлений про запрошення його на спільне засідання первинної профспілкової організації та адміністрації відповідача, яке було призначене на 02.04.2009 року і куди позивач не з»явився.

На цьому засіданні питання щодо надання згоди на звільненняБлонського А.Г. було відкладене до наступного засідання, що підтверджується представленим протоколом № 1 (а.с. 117-122 т.1).

Згідно листа (а.с. 108 т.1) позивач був особисто повідомлений про запрошення його на спільне засідання 08.04.2009 року на 17 год. 15 хв. де буде вирішуватись питання про надання згоди на звільнення позивача.

Як пояснили свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, позивач 08.04.2009 року знаходився на роботі, але на засідання ні ОСОБА_2, ні його представник не з»явились.

Згідно протоколу № 2, 08.04.2009 року відбулося спільне засідання профкому первинної профспілкової організації та адміністрації відповідача, де одноголосна прийняте рішення про надання згоди на звільнення позивача за ч. 1 ст. 40 КЗпП України з 15.04.2009 року.

Як вбачається з наказу та пояснень представника відповідача, останнім 27.04.2009 року був виданий наказ № 46 про звільнення позивача за п.1 ст. 40 КЗпП України ( у зв»язку зі скороченням штату) (а.с. 64) і в цій же день позивач був ознайомлений цим наказом, про що останній не заперечував.

Згідно вимог ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав передбачених п. 1 ст. 40 цього ж кодексу може бути проведено лише за попередньоюзгодою профспілкового органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Якщо працівник або його представник не з»явився на засідання, розгляд справи відкладається до наступного засідання.

В разі повторної неявки працівника без поважних причин подання розглядатися за його відсутності, а власник має право розірвати трудовий договір не пізніше як через місяць з дня одержання згоди профспілкового органу.

Оцінюючи представлені докази, суд вважає, що звільнення позивача відбулося згідно з вимогами ст.ст. 40,43 КЗпП України. При цьому, суд не приймає тверджень позивача в тій частині, що протокол № 2 засідання профспілкового комітету є незаконним, оскільки доказів цим твердженням позивач не представив. Також суд не приймає тверджень позивача в тій частині, що його звільнення пов»язано з тим, що він добивається притягнення до відповідальності керівників відповідача за скоєння злочинів оскільки належних доказів своїм твердженням ОСОБА_2 не представив, а допитані свідки ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, не підтвердили фактів переслідування позивача з боку керівництва відповідача. Крім того, Дніпровська і Дарницька районні прокуратури м. Києва за заявами позивача не встановила фактів скоєння керівництвом відповідача злочинів.

Враховуючи, що судом не встановлено факту порушення прав позивача при його звільненні, то і вимоги про відшкодування моральної шкоди суд розцінює як безпідставні.

Таким чином, суд вважає, що всі позовні вимоги ОСОБА_2Г є необгрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню повністю.

На підставі викладеного ст.ст. 40,43, 49-2 КЗпП України, керуючись ст. ст. 212-1 : ЦПК України, суд -

ВИРІШИ В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Трест Київпідземшляхбуд - 2» - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або протягом десяти днів з моменту проголошення рішення.

СУДДЯ