Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області
Справа № 2-17/2010 р.
03 серпня 2010 року Петропавлівський районний суд, Дніпропетровської області в складі:
головуючої: судді Курочкіної О.М.
при секретарі: Карпенко С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Петропавлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на домоволодіння та надану для його обслуговування та ведення присадибного господарства земельну ділянку за адресою с.Дмитрівка Петропавлівського району вул.. 50 Років Жовтня, буд.65 в звязку з його придбанням
До суду звернулася позивач ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на домоволодіння та надану для його обслуговування та ведення присадибного господарства земельну ділянку за адресою с.Дмитрівка Петропавлівського району вул.. 50 Років Жовтня, буд.65
В обґрунтування позову вона зазначила, що навесні 2006 року вона домовилась із ОСОБА_3 про придбання домоволодіння та наданої для його обслуговування та ведення присадибного господарства земельної ділянки за адресою: с. Дмитрівка, Петропавлівського району, вул. 50 Років Жовтня,65, Дніпропетровської області . ОСОБА_4, так як вона проживала в іншій області і не мала змоги в результаті похилого віку приїздити до с.Дмитрівки Петропавлівського району, для укладення правочину між ними надала доручення на імя її доньки ОСОБА_2 про право останньої представляти її інтереси в усіх державних структурах, в тому числі й нотаріальній конторі для укладення правочину про придбання нею вищезазначеного нерухомого майна. 25.09.1998 року між позивачкою та відповідачкою було складено письмову розписку про виконання умов договору купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки за вищевказаною адресою. Згідно розписки вона передала відповідачеві грошові кошти, а відповідач передала у власність її сина домоволодіння та надану для його обслуговування та ведення присадибного господарства земельну ділянку за адресою: с. Дмитрівка, Петропавлівського районуй вул. 50 Років Жовтня,65, Дніпропетровської області. Договір купівлі-продажу між ними згідно діючого законодавства нотаріально посвідчено не було в звязку зі скрутним матеріальним становищем сторін. Після поліпшення її матеріального становища вона звернулась до відповідачки з проханням нотаріального посвідчення правочину купівлі-продажу на що остання постійно знаходила якісь відмовки. На телефонні дзвінки позивачки з проханням про належне оформлення правочину відповідачка не реагувала та відмовлялася приїздити до нотаріальної контори посилаючись на брак часу. Позивачка мала намір звернутися до самої власниці домоволодіння, але відповідачка пояснила, що її мама померла і що саме вона є спадкоємцем на все її майно та знову ж таки відмовила позивачці в посвідченні правочину відповідно до діючого законодавства. Отже на цей час син позивачки фактично отримав домоволодіння та надану для його обслуговування та ведення присадибного господарства земельну ділянку за адресою: с. Дмитрівка, Петропавлівського району, вул. 50 Років Жовтня,65, Дніпропетровської області у власність, проживає в ньому, веде господарство, але без відповідного правочину не має можливості зареєструвати його в державному реєстрі нерухомого майна для подальшого розпорядження ним на свій розсуд, тому вважає що не можливо врегулювати даний спір без судового втручання.
Позивачка в судовому засіданні зазначила, що вона особисто укладала угоду з відповідачкою, домовлялась з нею, будинок бажала придбати для сина, але покупець вона, домовлену вартість будинку сплатила, претензій до відповідачки не має, просить позов задовольнити, зазначила що вже стільки років проживає в цьому будинку. Відповідачка шроші взяла, приїжджала в Дмитрівку і жодного разу не сказала, що їй ще винні кошти, показувала довіреність, колди укладали угоду, коли мати померла, то просила всі документи.
Предствавник позивачки зазначив, що в сторони домовились про продаж, на паркані було зазначена вартість будинку 3 тисячі американських доларів, є розписка відповідачка отримала 2600$ за продаж, далі окремо зазначено отримані нею 1600 грн. Відповідачка відмовляється від укладання правочину.
Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечила, зазначила, що домовленість була іншою, і їй сплачена лише частина суми про яку домовлялись, проти задоволення позову категорично заперечує.
Представники відповідачки проти позову заперечили, вважають недоведеним, що всі умови сторонами виконано, на сьогодні залишилась несплачена сума в 2 тисячі доларів, відповідачка мала намір продати будинок за 5 тисяч доларів, в розписці є дописки, факт отримання коштів відповідачкою не заперечують, були усні домовленості і угода не була виконана. Земельна ділянка на якій розташований будинок взагалі не продавалась, окремо вартість земельної ділянки не оговорювалась, є два обєкти нерухомого майна і окремо повинні були бути домовленості. Хто робив дописування в розписках невідомо.
Вивчивши матеріали справи, вислухавши свідків суд вважає позовні вимоги викладенні в заяві такими , що не підлягають задоволенню.
В судовому засіданні встановлено, що між позивачкою та відповідачкою дійсно була домовленість про продажу будинку за адресою: с. Дмитрівка, Петропавлівського району, вул. 50 Років Жовтня,65, Дніпропетровської області.
Належним власником зазначеного домоволодіння та земельної ділянки за адресою: с. Дмитрівка, Петропавлівського району, вул. 50 Років Жовтня,65, Дніпропетровської області була ОСОБА_4.
13 травня 1997 року ОСОБА_4 оформила належним чином довіреність на ОСОБА_5 строком на 3 роки, надавши їй право продати належний їй будинок за адресою: с. Дмитрівка, Петропавлівського району, вул. 50 Років Жовтня,65, Дніпропетровської області.
Свідоцтвом про смерть 1-ЕД 3108492 від 15.02.2007 року підтверджується, що ОСОБА_4 померла.
Розписка від 25.09.1998 року написана ОСОБА_2 з зазначенням дописаних сум обумовлювала наступне оформлення нотаріально договору купівлі-продажу зазначеного домоволодіння.
Суд враховує, що в розписці не зазначено про факт продажу будинку і про те що сторонами обумовлена його кінцева вартість.
Судом встановлено, що позивач і відповідач не домовилися щодо усіх істотних умов договору.
Стаття 655 ЦК України передбачає, що за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає, або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити певну суму грошей, умови вказаної статті сторони не виконали.
Згідно ст. 657 Цивільного кодексу України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.
Не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК не є вчиненим правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації.
Згідно ст. 220 Цивільного кодексу України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.
Стаття 212 ЦПК України передбачає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів. Суд повно і всебічно зясував обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і прийшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.15, ч.5ст.376, ст..210 ст.220, 640, 655, 657 ЦК України , ст.212-215 ЦПК України суд,
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на домоволодіння та надану для його обслуговування та ведення присадибного господарства земельну ділянку за адресою с.Дмитрівка Петропавлівського району вул.. 50 Років Жовтня, буд.65 в звязку з його придбанням відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду в апеляційний суд Дніпропетровської області може бути подано через Петропавлівський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Петропавлівський районний суд протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя О.М.Курочкіна