Справа № 2-74/2010 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2010 року смт. Фрунзівка

Фрунзівський районний суд Одеської області України в складі:

головуючого судді Тростенюка В.А.

при секретареві Грабовій І.Г.

з участю:

позивача ОСОБА_1

розглянувши у попередньому судовому засіданні в смт. Фрунзівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ленінської сільської ради про визнання права приватної власності на спадкове майно.

ВСТАНОВИВ:

10 березня 2010 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку. Вона вказує, іцо 16 листопада 2002 року в с. Леніне Фрунзівського району Одеської області померла її маги ОСОБА_2, і після її смерті відкрилася спадщина у вигляді права власності на земельну ділянку розміром 11,32 га, вартістю 101163, 86 грн., розташованої на території Ленінської сільської ради Фрунзівського району Одеської області, масив 30, ділянки № 13, 14, посвідчену Державним актом на право приватної власності серії 1ІІ-ОД № 052665, виданим 31.01.2003 року та зареєстрованим в Книзі записів реєстрації Державних актів на право приватної власності на землю за № 109.

21 грудня 2001 року мати позивачки склала заповіт, в якому розпорядилась, що все наявне у її власності майно після смерті повинно відійти до доньки - ОСОБА_1.

Фактично земельна ділянка знаходиться у власності ОСОБА_1, але вона не може одержати свідоцтво про прийняття спадщини, так як державним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 з тих причин, що правовстановлюючий документ на вказану земельну ділянку - державний акт на право приватної власності на землю, виданий після смерті її матері.

Тому позивачка, звернувшись до суду, просить визнати за нею право власності на земельну ділянку розміром 11,32 га, вартістю 101163, 86 грн.. розташованої на території Ленінської сільської ради Фрунзівського району Одеської області.

В судовому засіданні позивачка позов підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву про те, що претензій щодо отримання гр. ОСОБА_1 у власність даної земельної ділянки і визнання за нею права власності немає.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Матеріалами справи встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть 1-ЖД № 299270, ОСОБА_2 померла 16 листопада 2002 року в с. Леніне Фрунзівського району Одеської області.

Згідно копії Державного акту на землю, ОСОБА_2 31 січня 2003 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 11,32 га, розташовану на території Ленінської сільської ради Фрунзівського району Одеської області.

Згідно повідомленню Фрунзівської державної нотаріальної контори. ОСОБА_1 відмовлено у виданні свідоцтва про право на спадщину, так як Державний акт на право власності на землю видано після смерті її матері. І тому їй було запропоновано звернутись до суду для встановлення факту належності вищевказаної земельної ділянки спадкодавцю.

У відповідності до заповіту, складеного 21 грудня 2001 року ОСОБА_2, все майно, яке їй належить, вона заповідає своїй доньці - ОСОБА_1

Згідно довідки Ленінської сільської ради, з 2003-2010 років ОСОБА_3 вступила в керування спадковою власністю земельною ділянкою площею 11,32 га. яка знаходиться на

території Ленінської сільської ради Фрунзівського району Одеської області.

У відповідь на запит суду щодо вартості даної земельної ділянки, відділ Держкомзему у Фрунзівському районі повідомив, що по державному акту земельна ділянка коштує 50581, 93 грн. Так як дана земельна ділянка складається з двох ідентичних частин - ділянок 13,14 масиву 30, і в запиті вказувалась ціна однієї із спарованих ділянок, відповідно загальна вартість землі, яку хоче отримати у приватну власність позивачка, складає 101163, 86 грн.

Ленінська сільська рада надала суду заяву про те, що ніяких претензій щодо отримання ОСОБА_1 у приватну власність вищевказаної ділянки немає.

Відповідно до ч.4 ст.130 ЦІ1К України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦІІК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 219 ЦК України, у разі недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину, такий правочин є нікчемним. Суд може визнати закий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі.

У відповідності зі ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно сг. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить на загальних підставах, зі збереженням її цільового призначення.

Відповідно зі ст. 1234 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за законом або за заповітом може прийняти спадщину або не прийняти її.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову і визнання за ОСОБА_1 права власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки.

Керуючись ст.ст. 16, 204, 219, 1217, 1225, 1234. 1268 ЦК України, ст. 130, 174 ч.4 ЦП К України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 у порядку спадкування за заповітом право приватної власності на земельну ділянку розміром 11,32 га, вартістю 101163,86 грн., розташованої на території Ленінської сільської ради Фрунзівського району Одеської області, масив 30, ділянки № 13, 14, посвідчену Державним актом на право приватної власності серії 11І-ОД № 052665, виданим 31.01.2003 року та зареєстрованим в Книзі записів реєстрації Державних актів на право приватної власності на землю за № 109 і до дня смерті - 16.11.2002 року нележала її матері - ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя