Справа № 2-1300/2010
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2010 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Чех Н.А.

при секретарі Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі відділення «Новий ринок» Одеської обласної філії про визнання частини договорів недійсними,

встановив:

Позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 14.06.2007 року між нею та відповідачем був укладений договір кредиту № 2007/686-Ф03.9/184, згідно умов якого, відповідач зобов'язався надати їй грошові кошти в сумі 109 109,00 доларів США зі сплатою 12,5 процентів річних. Крім того, у якості забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту в той же день був укладений іпотечний договір, згідно умов якого вона передала відповідачу в іпотеку квартиру АДРЕСА_1. Відповідно до п. 6.2 договору кредиту та п. 5.2 іпотечного договору «У випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони, керуючись ст. 5 Закону України «Про третейські суди», домовляються про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Білоконем Юрієм Миколайовичем Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою: 02002, м. Київ, вул. М. Раскової, 15. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею спір розглядається третейським суддею Ярошовцем Василем Миколайовичем або ОСОБА_2 у порядку черговості, вказаному у даному пункті. У разі, якщо спір не може бути розглянутий визначеними у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків у відповідності до чинного Регламенту Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків». Вважає, що третейські застереження у вищезазначених пунктах договорів про вирішення всіх спорів, які виникають з даних договорів в постійно діючому третейському суді порушують її права як громадянина, як споживача на судовий захист, гарантовані Конституцією України та законами України, і ставлять її в нерівні умови з відповідачем. Вважає, що має місце порушення її прав як споживача, щодо права на вибір суду до якого звертатися за захистом своїх прав, звільнення від сплати судового збору. Згідно з положенням про витрати пов'язані з вирішенням спору в Третейському суді при Асоціації українських банків вона вимушена сплачувати третейський збір. Положення, яке зазначено в п. 6.2 договору кредиту та п. 5.2 іпотечного договору щодо вирішення спорів, які виникають з договорів в Постійно діючому третейському суді при Асоціації Українських банків порушує її права на звернення до суду за захистом своїх прав, невизнаних, або оспорюваних прав передбачених ст. З ЦПК України. Таким чином, вважає, що її права порушені і підлягають захисту, оскільки вчинення правочину, що обмежує можливість фізичної особи мати не заборонені законом цивільні права та обов'язки не допускається. В судовому засіданні представник позивача підтримав всі обставини, викладені в позовній заяві, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Додатково пояснив, що позивачка за своїм фахом не є юристом, тому підписала кредитний і іпотечний договори з такими положеннями. Зауважив, що пункт 6.2 кредитного договору та пункт 5.2 іпотечного договору суперечать вимогам законодавства України і порушують права позивачки як споживача.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що при укладені договорів, сторони керувалися діючим цивільним законодавством України, зокрема ст. 627 ЦК України, відповідно до якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору та з урахуванням інших вимог ЦК України, актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст принципу свободи договору включає також вільний вияв волі особи на вступ у договірні відносини, право сторін за своєю угодою змінювати, розривати або продовжувати чинність укладеного ними договору, визначати способи забезпечення виконання договірних зобов'язань, а також форми (види) відповідальності за порушення договірних зобов'язань та порядок врегулювання спорів за договором тощо. Відповідно до ст. 628 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами. Тобто, сторони, уклавши договір, повинні суворо дотримуватись положень, які ним встановлені. Умови щодо дійсності третейської угоди про вирішення спорів за Договором кредиту та Договором іпотеки відповідають вимогам статті 12 Закону України "Про третейські суди». Так, третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. В даному випадку обрано третейське застереження в контракті. Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом. Якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід'ємна частина третейської угоди. Так, в третейському застереженні визначено конкретний третейський суд, а Регламент Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків розміщено на сайті Асоціації, який є вільно доступним. Третейська угода укладається у письмовій формі, та вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує. Договір кредиту № 2007/686-Ф03.9/184 від 14.06.2007 року та договір іпотеки був підписаний обома сторонами, а тому вказана вимога щодо дійсності третейської угоди теж дотримана. Таким чином, вважала, що при укладенні договорів кредиту та іпотеки було дотримано всіх вимог законодавства щодо дійсності третейського застереження, а тому немає законодавчих підстав для визнання його недійсним. Крім того, Цивільним кодексом України визначено чіткий перелік підстав для визнання правочину недійсним, а саме недодержання сторонами вимог частин 1-3, 5-6 статті 203 Цивільного кодексу України. Зауважила, що позивачем не надано жодних доказів порушення вказаних вимог при укладенні правочину, а тому немає підстав для визнання його недійсним. Свої заперечення обґрунтувала і тим, що згідно з абзацом п'ятим п. 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду "У справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців сьомого, одинадцятого статті 2, статті 3, пункту 9 статті 4 та розділу VIII "Третейське самоврядування" Закону України "Про третейські суди" (справа про завдання третейського суду)" від 10.01.2008р. № 1-рп/2008 (справа № 1-3/2008), третейський розгляд спорів сторін у сфері цивільних і господарських правовідносин - це вид недержавної юрисдикційної діяльності, яку третейські суди здійснюють на підставі законів України шляхом застосування, зокрема, методів арбітрування. Здійснення третейськими судами функції захисту, передбаченої в абзаці сьомому статті 2, статті 3 Закону України "Про третейські суди", є здійсненням ними не правосуддя, а третейського розгляду спорів сторін у цивільних і господарських правовідносинах у межах права, визначеного частиною п'ятою статті 55 Конституції України. Тому, передбачаючи у договорі третейський порядок врегулювання спорів, сторони реалізують свої права, передбачені ст. 55 Конституції України, що є не угодою про відмову у зверненні до суду, а процесуальним правом, передбаченим Конституцією України та процесуальним законодавством. Відповідно до п. 1 ст. З ЦПК України особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Звернула увагу на те, що абзацом 5 частини 2 Постанови Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " встановлено, що договір сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (стаття 17 ЦПК) не є відмовою від права на звернення до суду за захистом.

Відповідно до положень ст. 5 Закону України «Про третейські суди» спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. Однак, відповідно до роз'яснень Верховного Суду України про застосування ЗУ «Про третейські суди», третейська угода є різновидом цивільно-правового правочину, тому вона має відповідати також вимогам, встановленим цивільним законодавством. Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що будь-яка особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про третейські суди» встановлено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам Закону України «Про третейські суди». Як вбачається з договору кредиту та договору іпотеки між сторонами наявна угода про передачу спору на розгляд до третейського суду, про що прямо зазначено в п. 6.2 ст. 6 договорів застави та кредиту. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог позивача, оскільки позивачка не довела яким саме чином наявність третейського застереження порушує її права.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справа, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в суді та підлягають задоволенню.

В суді встановлено, що 14.06.2007 року між позивачкою та відповідачем був укладений договір кредиту № 2007/686-Ф03.9/184, згідно умов якого, відповідач зобов'язався надати їй грошові кошти в сумі 109 109,00 доларів США зі сплатою 12,5 процентів річних. У якості забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту в той же день був укладений іпотечний договір, згідно умов якого вона передала відповідачу в іпотеку квартиру АДРЕСА_1. Відповідно до п. 6.2 кредитного договору та п. 5.2 іпотечного договору, у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони керуючись ст. 5 Закону України «Про третейські суди», домовляються про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Білоконем Юрієм Миколайовичем Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою: 02002, м. Київ, вул. М. Раскової, 15. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею спір розглядається третейським суддею Ярошовцем Василем Миколайовичем або ОСОБА_2 у порядку черговості, вказаному у даному пункті. У разі, якщо спір не може бути розглянутий визначеними у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків у відповідності до чинного Регламенту Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків.

У відповідності зі статтею 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності зі статтею 27 ЦК України правочин, що обмежує можливість фізичної особи мати не заборонені законом цивільні права та обов»язки, є нікчемним. Наявність в кредитному договорі та в договорі іпотеки наявність пунктів про вирішення спору між учасниками договору саме одноособово третейським суддею відповідно до Закону України «Про третейські суди», порушує право позивачки на захист своїх прав згідно з законодавства України. При зверненні до третейського суду, позивач не звільняється від оплати судового збору, як це передбачено законом України «Про захист прав споживачів», та має сплатити третейський збір, який вираховується в залежності від ціни позову, відповідно до «Положень про витрати, пов»язані з вирішенням спору в постійно діючому Третейському суді при Асоціації український банків». Крім того, здійснення третейськими судами функцій захисту, передбаченої ст. 2,3 Закону України «Про третейські суди», є здійснення ними не правосуддя, а третейського розгляду спорів сторін у цивільних і господарських правовідносинах. Крім того, на думку суду, зазначені у п. 6.2 кредитного договору та п. 5.2 іпотечного договору конкретні прізвища третейських суддів є порушенням прав позивача, так як відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а не конкретним суддею. Викладене вище, дає підстави суду для визнання пунктів 6.2 та 5.2 кредитного договору та договору іпотеки недійсними.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді 37 грн., дані витрати підлягають відшкодуванню відповідачем на користь позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

В даному випадку з відповідача в дохід держави має бути стягнуто судовий збір 8 грн. 50 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. 55 Конституції України, ст.ст. 12, 16, 27 ЦК України, ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 60, 88, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір кредиту № 2007/686-Ф03.9/184 від 14 червня 2007 року, укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк» в особі відділення «Новий ринок» Одеської обласної філії та ОСОБА_1 в частині пункту 6.2, що «У випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони, керуючись ст. 5 Закону України «Про третейські суди», домовляються про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Білоконем Юрієм Миколайовичем Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою: 02002, м. Київ, вул. М. Раскової, 15. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею спір розгадається третейським суддею Ярошовцем Василем Миколайовичем або ОСОБА_2 у порядку черговості, вказаному у даному пункті. У разі, якщо спір не може бути розглянутий визначеними у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків у відповідності до чинного Регламенту Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків» з моменту його вчинення.

Визнати недійсним іпотечний договір від 14 червня 2007 року, укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі відділення «Новий ринок» Одеської обласної філії та ОСОБА_1 в частині пункту 5.2, що «У випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони, керуючись ст. 5 Закону України «Про третейські суди», домовляються про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Білоконем Юрієм Миколайовичем Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою: 02002, м. Київ, вул. М. Раскової, 15. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею спір розгадається третейським суддею Ярошовцем Василем Миколайовичем або ОСОБА_2 у порядку черговості, вказаному у даному пункті. У разі, якщо спір не може бути розглянутий визначеними у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків у відповідності до чинного Регламенту Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків» з моменту його вчинення.

Стягнути з Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі відділення «Новий ринок» Одеської обласної філії на користь ОСОБА_1 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді 37 грн.

Стягнути з Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі відділення «Новий ринок» Одеської обласної філії в дохід держави судовий збір 8 грн. 50 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м.Києва шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів з дня подачі заяви про апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Суддя: