Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області
Справа № 2-1109/10
РІШЕННЯ

ІМЯМ УКРАЇНИ

14 червня 2010 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд у складі:

головуючої - судді Логінової С.М.,

при секретарі - Галиш М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що вони є власниками 2/3 частин житлового будинку №6 по вул. Наливайка у м. Хмельницькому відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом. В означеному будинку проживав ОСОБА_4 - син ОСОБА_1 та брат ОСОБА_2 ОСОБА_4 помер 15.02.2009 р. У травні 2009 р. позивачі встановили, що означений будинок знаходиться у напівзруйнованому стані, знята цегла, якою був обкладений будинок, розібрано коридор, який був прибудований до будинку, знято покриття коридору, паркан, віконна рама, розбито шибки у вікнах, розібрано котел парового опалення, відрізані газопровідні труби.

Просять стягнути з відповідача матеріальну шкоду у сумі 12389 грн., що визначається кошторисом на ремонтні робота від 27.06.2009 р., оскільки після неправомірних дій відповідача, будинок потребує капітального ремонту. Також просять стягнути моральну шкоду у сумі 5000 грн.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, пояснивши, що їй на праві власності належить інший будинок по вул. Наливайка 6, у спірному будинку вона не проживала, але вважає, що відповідач повинна відшкодувати затрати на ремонт будинку.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, звернувшись до суду з заявою про розгляду справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_5 позов не визнала, пояснивши, що з 5.03.1980 р. по лютий 2008 р. вона проживала в означеному будинку разом з ОСОБА_6, який помер 15.02.2009 р. Разом з чоловіком вони здійснили поліпшення будинку шляхом обкладення стін цеглою, придбали котел провели газ, здійснили самочинну прибудову до житлового будинку, яка не була прийнята в експлуатацію, тому у зв'язку зі скрутним матеріальними становищем у травні 2009 р. вона змушена була демонтувати означені поліпшення до будинку шляхом демонтажу цегли до стін, газових труб.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1М, відповідача ОСОБА_5, її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_7, ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно з ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 вказаної статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить 2/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями буд. 6 по вул. Наливайка у м. Хмельницькому. Означений будинок належав на праві власності ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності від 31.08.1983 р., який помер 15.07.2001 р. Після його смерті ОСОБА_4 - чоловік ОСОБА_3, відповідачки, успадкував 1/3 частину вказаного будинку. Після смерті ОСОБА_4 його частку у розмірі 7/8 частин будинку успадкував їх син ОСОБА_9

Спадкове майно, яке складається з житлового глиняного будинку №6 по вул. Наливайка у м. Хмельницькому, обкладеного цеглою пл. 29,5 м2, хліва, погреба, цегляної вбиральні та металевої огорожі станом на 18.12.2009 р. було оцінено в 18533 грн., що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом.

Судом також встановлено, що ОСОБА_3 зверталась до позивачів з пропозицією компенсувати затрати на прибудови, які були зроблені нею та її чоловіком за його життя. Однак позивачі категорично відмовились.

Судом також встановлено, що ОСОБА_3 у травні 1991 р. придбала котел (квитанція від 15.05.2991 р.), металеві секції для паркану (квитанції від 9.04.1991 р.). газові труби (квитанція від 15.03.1993 р.), цеглу на суму 748 крб. (квитанції від 9.06.1992 р.), металеві кути на суму 13524 крб. (квитанція від 20.04.1993 р.) та інші будівельні матеріали.

Допитаний у судовому засіданні як свідок ОСОБА_10 пояснив, що з 1980 р. 2008 р. в означеному проживала ОСОБА_3, яка разом з чоловіком облаштовувала житловий будинок, зробили за власні кошти прибудови. Однак після смерті ОСОБА_9 її та їх сина позивачі позбавили можливості проживати у означеному будинку.

Окрім цього, позивачами надано кошторис на проведення ремонтних робіт по вул. Наливайка 6 у відповідності до ДБН Д.1.1-1-2000, згідно якого вартість складає 12388 грн., тоді як сам кошторис передбачає вартість будівельних робіт з нульового циклу.

Суд приходить до висновку, що позивачами не надано належних доказів щодо завданих їм відповідачкою збитків на суму 12388 грн., тоді як позивачка надала докази придбання за спільні кошти подружжя належних матеріалів для облаштування належної їм частини будинку та прибудов.

Не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачами не доведено завдання їх моральних страждань.

Керуючись ст.ст. 213. 215 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 1167 Цивільного кодексу України, суд

вирішив:

у задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом 10 днів до суду першої інстанції з дня проголошення рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Апеляційна скарга на рішення подається на протязі 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження або на протязі 10 днів через суд першої інстанції. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Логінова С.М.