АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 22 -ц- 4033/2010 Головуючий 1 інст.: Єрмоленко В.Б.
Категорія: спадкові Суддя - доповідач: Тичкова О.Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2010 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Солодкова А.А.

суддів колегії - ОСОБА_1, ОСОБА_2

при секретарі - Соколовій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 березня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про усунення від права спадкування за законом та визнання права власності на 1/3 частину спадщини в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2009 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_6 на 1/3 частину квартири № 142, що розташована в будинку № 1 А по вул. Другої Пятирічки у м. Харкові та усунути ОСОБА_4 від права спадкування після смерті ОСОБА_6.

В обґрунтування позову ОСОБА_5 зазначила, що квартира АДРЕСА_1 знаходилася у спільній сумісній власності ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 20.04.2009 року ОСОБА_6М помер, у звязку з чим на належну йому частину квартири відкрилася спадщина. Сторони у справі, як діти померлого відносяться до спадкоємців першої черги після смерті батька. Проте, позивачка вважає, що ОСОБА_4 не має права на спадкування, оскільки ухилявся від обовязку щодо утримання батька, який через похилий вік та тяжку хворобу знаходився у безпорадному стані.

ОСОБА_4П та ОСОБА_3, який діяв в його інтересах проти задоволення позову заперечував, посилався на відсутність підстав для усунення його від спадщини після смерті батька, оскільки останній за станом свого здоровя не знаходився у безпорадному стані та будь - якої допомоги не потребував. ОСОБА_6 до самої смерті обробляв сад та виходив на вулицю. Відповідач відвідував батька, коли той знаходився в лікарні, але до квартири де мешкав батько приходив дуже рідко.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду від 17 березня 2010 року позов ОСОБА_5 задоволено, ОСОБА_4 усунено від права спадкування за законом після смерті батька, за позивачкою визнано право власності на 1/3 частину спірної квартири.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, постановити нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити. При цьому посилається, на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін та їхніх представників, дослідивши матеріали справи та обговоривши наведені в скарзі доводи, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням у справі нового рішення з наступних підстав.

Відповідно до п„ п 2, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове рішення в разі невідповідності висновків суду обставинам справи, недоведеності обставин, які суд вважав встановленими та, як слідство порушення та неправильне норм матеріального права.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалам справи, сторони у справі є дітьми ОСОБА_6, який помер 20 квітня 2009 року. Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на 1/3 частину квартири № 142, що розташована в будинку № 1 - А по вул. Другої Пятирічки у м. Харкові. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до 4 - ої Харківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, була заведена спадкова справа.

Задовольняючи позов ОСОБА_5 про усунення ОСОБА_4 від спадщини суд керувався частинами 3 та 5 ст. 1224 ЦК України та виходив з того, що відповідач ухилявся від виконання обовязку щодо утримання спадкодавця та від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Судова колегія з вищезазначеним висновком суду погодитися не може, оскільки в супереч вимогам ст. 10,60 ЦПК України позивачка не надала суду належних та допустимих доказів ухилення ОСОБА_4 від утримання батька та знаходження останнього у безпорадному стані.

За змістом ст. 1224 ЦК перелічені у частинах 3 та 5 ст. 1224 ЦК України обставини можуть бути окремими підставами для усунення спадкоємця від спадщини.

Обовязок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків встановлений ст. 51 Конституції України, ст. 172 СК України відповідно до яких повнолітні дочка, син зобовязані піклуватися про батьків, виявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Допомога при цьому може виражатися моральній підтримці: турботі, моральній підтримці тощо. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Оцінивши пояснення позивачки та свідків: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, данні медичних довідок № 1047 від 11.12.2009 року та № 88.1 від 17.02.2010 року суд встановив, що ОСОБА_6, якому на час смерті виповнилося 80 років мав низку тяжких захворювань, не міг фізично і матеріально забезпечити себе всім необхідним, приготувати їжу, придбати продукти, чисельні лікарські препарати, обслуговувати себе, тому знаходився у безпорадному стані і мав потребу стороннього догляду, опіки, допомоги. Відповідач від надання допомоги хворому батьку ухилявся: не відвідував його, не реагував на телефоні дзвінки, не надавав матеріальної допомоги на придбання необхідних для батька дорогих ліків.

Судова колегія вважає, що зазначений висновок суду не відповідає обставинам справи. Суд не дав належної оцінки поясненням відповідача про його дружні стосунки з батьком, участь у його лікуванні, сумісну працю на садовій ділянці та відсутність у померлого необхідності у отриманні будь - якої сторонньої допомоги.

Зазначені обставини підтверджуються наданими суду першої інстанції та дослідженими у судовому засіданні доказами. Так, згідно медичної довідки міської поліклініки № 18 за № 227 від 11.03.2010 року ( а.с. 62) наданий суду екземпляр медичної довідки № 1047 від 11.12.2009 року (а.с. 30) за змістом не відповідає даним екземпляру зазначеної медичної довідки, що знаходиться в матеріалах лікарні, а саме містить висновок про потребу ОСОБА_6 за станом здоровя у сторонньому догляді.

Відповідно до даних медичної довідки міської поліклініки № 18 за №163 від 22.02.2010 року ( а.с. 52) ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2003 року знаходився під наглядом міської поліклініки № 18 та згідно записів огляду дільничного лікаря постійного стороннього догляду не потребував.

Про можливість ОСОБА_6 самостійно себе обслуговувати та утримувати свідчать також його здатність працювати в саду. Сторони не заперечували, що померлий вів журналу обліку та планування в саду, відповідно до якого до 4 листопада 2008 року він самостійно проживав на садовій ділянці, готував собі їжу та обробляв сад.

Сторони також не заперечували, що напередодні смерті ОСОБА_6 передав всі права на сад сину, що також свідчить про існування між ними взаєморозуміння та дружніх стосунків.

З довідки міської клінічної багатопрофільної лікарні № 25 за № 88.1 від 17.02.2010 року вбачається, що ОСОБА_6 з 27.01.2009 року по 13.02.2009 року та з 16.02.2009 року по 21.02.2009 року знаходився на стаціонарному лікуванні у кардіологічному відділенні лікарні. За час знаходження у лікарні його відвідували донька та син, після виписки хворий потребував стороннього догляду. ОСОБА_6 помер через два місяці після виписки з лікарні.

Відповідно до даних довідки з місця проживання від 18.09.2009 року № 2654 ОСОБА_6 проживав разом з позивачкою ОСОБА_5, онукою ОСОБА_7, правнуком ОСОБА_17

Суд не дав належної оцінки показанням допитаних у судовому засіданні свідків: ОСОБА_7, яка пояснила, що ОСОБА_4 дуже рідко відвідував її дідуся ОСОБА_6, а коли відвідував - приносив йому спиртні напої; ОСОБА_18 і ОСОБА_19, які пояснили, що у січні - лютому 2009 року бачили ОСОБА_6 в магазині та на дачі.

За таких обставин судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції про наявність підстав для усунення ОСОБА_4 від спадкування після смерті батька не відповідають обставинам справи, факт потреби ОСОБА_6 в утриманні та знаходження його у безпорадному стані належним чином не доведено.

З огляду на наведене, у відповідності до п., п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 309, п. 2 ст. 307 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні вимог ОСОБА_5

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ст. 307 п., п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, 16, 376, 386, 391 ЦК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 березня 2010 року - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про усунення від права спадкування за законом та визнання права власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 - відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: