Справа .№22ц-504/10 Головуючий у І інстанції: Мелешко С.І.
Категорія: 32 Доповідач: Шандра М.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2010 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Шандри М.М., Гончарук Л.Я.

при секретарі: Глинському О.А.

з участю ОСОБА_1, представника ДП "Львіввугілля"

ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 08 грудня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ДП "Львіввугілля" та відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України у м.Червонограді про перерахунок та стягнення шкоди в зв"язку з ушкодженням здоров"я,-

встановила:

Оскаржуваним рішенням в позові ОСОБА_1 до ДП "Львіввугілля", відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Червонограді Львівської області про перерахунок з 01.03.2000 року розміру відшкодування шкоди і стягнення заборгованості у зв"язку з ушкодженням здоров"я відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що висновки суду є безпідставними і суперечать нормам матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не взяв до уваги, що розмір відшкодування шкоди слід визначати, виходячи з розміру середньомісячного заробітку по професії відповідного працівника, оскільки його відкоректований особистий заробіток з 01.03.2000 року є значно менший від середньомісячного заробітку по його професії.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач працював підземним прохідником п"ятого розряду на шахті "Червоноградська" ДП "Львіввугілля". У звязку з професійним захворюванням висновком МСЕК у 1999 р. його визнано інвалідом ІІ групи та встановлено 35% втрати професійної працездатності, наказом по шахті від 29.04.1999 року №230 визначено щомісячне відшкодування у розмірі 112,13 грн., яке в подальшому коригувалось в сторону збільшення у зв"язку з підвищенням тарифних ставок.

Відповідно до п.9 "Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров"я, пов"язаним з виконанням ним трудових обов"язків" затверджених Постановою КМ України від 23.06.1993 року № 472 з наступними змінами та доповненнями, які діяли на час спірних правовідносин, розмір відшкодування потерпілому заробітку встановлюється у відповідності із ступенем втрати професійної працездатності і середньомісячного заробітку, котрий він мав до ушкодження здоров"я.

Відповідно до п.28 вказаних Правил перерахунок розміру відшкодування шкоди проводиться у разі підвищення тарифних ставок (окладів) працівників госпрозрахункових і бюджетних підприємств. Перерахований або нарахований розмір втраченого заробітку у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не може бути більшим від середньомісячного заробітку відповідного працівника (після підвищення тарифних ставок) за умови його роботи протягом повного календарного місяця або у перерахунку на повний календарний місяць роботи.

Таким чином, Правилами було прямо встановлено обмеження розміру відшкодування шкоди, нарахованого потерпілому в результаті перерахунку. Середньомісячний заробіток відповідного працівника (після підвищення тарифних ставок) за умови його роботи протягом повного календарного місяця або у перерахунку на повний календарний місяць роботи, є критерієм обмеження розміру втраченого заробітку, якщо такий розмір у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності більший від середньомісячного заробітку відповідного працівника.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд вірно виходив з того, що Правилами не передбачено можливості проведення перерахунку розміру втраченого заробітку окремого потерпілого із середньомісячного заробітку відповідного працівника (після підвищення тарифних ставок), якщо такий середній заробіток вищий, ніж нарахований потерпілому розмір втраченого заробітку в перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності.

З матеріалів справи вбачається, що наказом по шахті № 397 від 31.05.2000 року з 01.03.2000 року з урахуванням коефіцієнту росту тарифної ставки 1,473 позивачу було визначено відшкодування шкоди втраченого заробітку у розмірі 165,17 грн. (112,13 грн. х 1,473 = 165,17 грн.), що при перерахунку на 100% становить 471, 91 грн. і не перевищує середньомісячний заробіток відповідного працівника що становив після підвищення тарифних ставок у березні 2000 року 628,86 грн. (а.с.30).

За таких обставин суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та дійшов висновку про відмову позивачу у задоволенні його позовних вимог.

Рішення суду відповідає матеріалам справи, доказам та вимогам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1 ч.1 ст.314, ст.315, ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 08 грудня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу апеляційного суду може бути подано касаційну скаргу протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: