АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2010 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого: судді Зубарєвої К.П.,

суддів: Бакуса В.Я., Монастирецького Д.І.,

при секретарі: Луньо К.А.,

з участю: позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, представника ТзоВ П «Вежа» ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю підприємство (далі ТзОВ) «Вежа» на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 19 березня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «Вежа», третя особа ОСОБА_4, про стягнення заборгованості по заробітній платі та за невикористанні відпустки, за зустрічним позовом ТзОВ «Вежа» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно нарахованої та отриманої заробітної плати, -

встановила:

оскаржуваним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 19 березня 2010 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Постановлено стягнути з ТзОВ «Вежа» на користь ОСОБА_1 заборгованість в сумі 54 527 грн. 24 коп.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В задоволені зустрічного позову ТзОВ «Вежа» відмовлено за безпідставністю.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив директор ТзОВ «Вежа», просить його скасувати й ухвалити нове, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково, в розмірі визнаних відповідачем сум з урахуванням виплачених, а зустрічний позов задовольнити, стягнувши з ОСОБА_1 1 000 грн. 16 коп., посилаючись на те, що суд неповно зясував обставини справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Зокрема, апелянт зазначає, що затримка розрахунку при звільненні позивачки з роботи повязана із-за спору між сторонами щодо сум належних позивачці, яка працювала на підприємстві головним бухгалтером. Підприємство визнає борг лише на суму 24 402 грн. 49 коп., а не 58 764 грн. 55 коп., на яких настоює позивачка.

Крім того, апелянт зазначає: що вина підприємства у невиплаті розрахункових позивачці відсутня, оскільки остання сама, як головний бухгалтер нараховувала грошові кошти, а іншого бухгалтера на підприємстві не було; суд не зясував чи після звільнення з роботи позивачка працювала, а відтак не зменшив суму за затримку розрахунку на суму отриманої заробітної плати за новим місцем роботи позивачки; суд не взяв до уваги, що розрахунок позивачки компенсації за невикористані дні відпустки не відповідають дійсності, оскільки позивачка безпідставно виключила із розрахунку 70 календарних днів, як дні відпустки без збереження заробітної плати, таким чином збільшила розмір грошової компенсації за один день. Також апелянт зазначає, що матеріалами справи доказано, що позивачка безпідставно збільшила свою заробітну плату, а відтак зустрічний позов підлягає до задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши обставини та матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Із ксерокопії трудової книжки вбачається, що позивачка з 10 лютого 1993 року по 03 листопада 2008 року працювала у відповідача на посаді головного бухгалтера. Наказом №12 від 03 листопада 2008 року вона була звільнена з роботи на підставі ст.38 КЗпП України (а.с.11, 26).

Крім того, встановлено, що не заперечується сторонами, позивачка з 02 листопада 2000 року по день звільнення не була у відпустці, а перебуваючи у серпні 2007 року у відпустці за період з 02 листопада 1999 року по 02 листопада 2000 року, позивачку було відкликано із відпустки у звязку з виробничою необхідністю. Таким чином, невикористана відпустка за ці роки становить 192 дні.

Як встановлено, що не заперечили сторони у суді апеляційної інстанції, сума щомісячної заробітної плати працівникам визначалась роботодавцем помісячно на кожного працівника окремо в табелях обліку робочого часу.

А відтак, вирішуючи зазначений спір, слід виходити із заробітної плати встановленої керівником підприємства, яка не оспорювалась та яка переносилась в розрахункові відомості нарахування заробітної плати.

Визнаючи розрахунок компенсації за невикористану відпустку позивачки в сумі 17 666 грн. 51 коп. та стягуючи таку на користь позивачки районний суд виходив з того, що наданий такий позивачкою розрахований на підставі правильно визначеної середньоденної заробітної плати та підтверджується матеріалами справи.

Але з таким висновком колегія суддів погодитись не може з наступних підстав.

Визначаючи кількість календарних днів, на які потрібно ділити сумарний річний заробіток, позивачкою безпідставно віднято 70 днів, як дні вимушеного простою (знаходження у відпустці без збереження заробітної плати), оскільки такі документально не підтвердженні відсутні заяви, накази про надання відпусток та спростовується відомостями нарахування заробітної плати.

А відтак, середньоденна заробітна плата для нарахування компенсації за невикористану відпустку становить 77 грн. 47 коп., а не 110 грн. 12 коп., як визначено позивачкою (27 424 грн. (річна заробітна плата позивачки з листопада 2007 р. по жовтень 2008 р.) : 354 (кількість робочих днів). За таких обставин сума компенсації за невикористані дні відпусток становить 14 874 грн. 24 коп. (77,47 грн. х 192 дні відпусток).

З аналізу первинних бухгалтерських документів за 2007 рік вбачається, що позивачці нарахована до виплати у цьому році заробітна плата в сумі 23 083 грн. 36 коп. (після отримання із заробітної плати всіх обовязкових платежів. Виплачено позивачці 18 228 грн. 54 коп., а відтак борг підприємства становить за 2007 рік 4 854 грн.82 коп. (23 083 грн.36 коп. 18 228 грн. 54 коп.). Помісячний борг підприємства становить: січень 6 грн. 69 коп., лютий 6 грн. 69 коп., квітень 7 грн. 15 коп., травень 171 грн. 20 коп., серпень 2391 грн. 55 коп., вересень 903 грн. 31 коп., жовтень 1 369 грн. 74 коп. А відтак, виходячи із помісячного боргу підприємства, сума компенсації за цей період становить 1 842 грн. 21 коп. (6,69 грн. х 48,2% (приріст споживчих цін) + 6,69 грн. х 47,3% + 7,15 грн. х 47% + 171,20 грн. х 46, 1% + 2391,55 грн. х 40,2% + 903,31 грн. х 37,2% + 1369,74 х 33,3%).

З аналізу первинних бухгалтерських документів вбачається, що за 2008 рік позивачці нарахована заробітна плата на загальну суму (після всіх обовязкових утримань) 19 377 грн.49 коп. Позивачкою отримано 14 534 грн. 62 коп., а відтак заборгованість по заробітній платі становить 4 842 грн. 87 коп. (19 377,49 14534,62).

Як вбачається з матеріалів справи позивачкою не отримано в лютому місяці 2008 року - 2 788 грн. 85 коп., в травні - 1 230 грн. 38 коп., в червні - 2 050 грн.62 коп., у вересні - 17 грн.20 коп., в жовтні - 13,54 грн. За таких обставин, сума компенсації становить за 2008 рік 944 грн. 57 коп. (2 788,85 грн. х 20,9% (приріст індексу споживчих цін) + 1230,35 х 11,5% + 2050,62 х 10,6% + 17,2 х 10,1 + 13,54 х 8,2% ).

Що стосується стягнення сумарної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, то колегія суддів вважає, що районним судом при визначені суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не звернуто уваги на п.20 постанови Пленуму ВСУ від 24.12.1999 р. №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», а відтак не враховано розмір спірної суми, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника та те, що така сума не була нарахована і з вини позивачки, яка працювала головним бухгалтером підприємства та в її обовязки входило нарахування таких виплат і на час її звільнення не було працівника, який би виконував обовязки головного бухгалтера.

Так, встановлено, що середній заробіток позивачки за два останні місяці роботи становить 3 662 грн., спірна сума складається і становить: компенсація за невикористану відпустку 14 874 грн. 24 коп.; заборгованість по виплаті заробітної плати за 2008 рік 4 842 грн. 87 коп., компенсаційні виплати за 2008 рік 944 грн. 57 коп.; компенсаційні виплати за 2003 2008 роки 1 828 грн. 34 коп.; компенсаційні виплати за 2007 рік 1 842 грн. 21 коп.; заборгованість по заробітній платі за 2007 рік 617 грн. 51 коп. (з врахуванням погашення заборгованості в сумі 4 237 грн. 31 коп. під час розгляду справи (а.с.165). За таких обставин, з урахуванням викладеного та того, що спір вирішено на користь позивачки частково, рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягає зменшенню з 23 757 грн. 19 коп. до 13 928 грн. 85 коп. Крім того, з цієї суми слід відняти суму, яку позивачка отримала за спірний період, працюючи в ПП «Володар-Маркет», а саме 3 707 грн.14 коп. (а.с.134). А відтак, до виплати підлягає 10 221 грн. 71 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

А відтак, загальна сума, яка підлягає до стягнення, становить 35 171 грн.45 коп.

Крім того, з врахуванням зменшення суми, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, слід зменшити суму державного мита, що підлягає стягненню з відповідача на користь держави з 545 грн. 27 коп. до 351 грн. 71 коп.

В решті рішення слід залишити без змін, оскільки воно відповідає встановленим обставинам та матеріалам справи.

Керуючись ст.303, п.3 ч.1 ст.307, ст.309, ч.2 ст. 314, ст.ст.313, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю підприємство «Вежа» задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 19 березня 2010 року змінити, яким зменшити суму компенсації за невикористані відпустки з 17 664 грн. 51 коп. до 14 874 грн. 24 коп. та суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 23 757 грн. 19 коп. до 10 221 грн. 71 коп., а загальну суму, що підлягає стягненню з ТзОВ «Вежа» на користь ОСОБА_1 з 54 527 грн. 24 коп. до 35 171 грн. 45 коп.

Зменшити суму, що підлягає стягненню з ТзОВП «Вежа» як державне мито на користь держави з 545 грн. 27 коп. до 351 грн. 71 коп.

В решті рішення суду залишити без зміни.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий : Зубарєва К.П.

Судді: Бакус В.Я.

ОСОБА_5