Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
Справа № 2-5331/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2010 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

Головуючого судді Мазниці А.А.

Секретаря Ковальській Т.Г.

За участю:

Позивача ОСОБА_1

Представника відповідача ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 від власного імені та як законного представника ОСОБА_5 до Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради, треті особи Перша Дніпропетровська державна нотаріальна контора, КП «Дніпропетровське МБТІ», про припинення права спільної сумісної власності, визначення розміру часток співвласників у спільній частковій власності, встановлення факту, визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі у вересні 2009 року звернулися до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначили, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 20.12.2005 року квартира № 8 у корпусі № 7 будинку № 1 на ж/м Сокіл в м. Дніпропетровську була в порядку приватизації державного житлового фонду передана у спільну сумісну власність ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5 Після смерті ОСОБА_6, що настала 21.11.2008 року, відкрилася спадщина, що складалася з належної померлому частини зазначеної квартири. Спадкоємцями першої черги за законом, що не відмовились від прийняття спадщини, є син померлого ОСОБА_4 та донька померлого ОСОБА_1, які відповідно до ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки на час смерті проживали разом зі спадкодавцем за одною адресою. Втім належним чином оформити право на спадщину позивачі не можуть, оскільки за життя спадкодавця частки співвласників у спільному майні не були визначені.

На підставі викладеного позивачі просили суд припинити право спільної сумісної власності на квартиру № 8 у корпусі № 7 будинку № 1 на ж/м Сокіл у м. Дніпропетровську, визначити розмір часток співвласників у ній як рівний, встановити факт прийняття ОСОБА_4 та ОСОБА_1 спадщини після смерті ОСОБА_6, а також визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 на 1/15 частину спірної квартири, за ОСОБА_1 на 2/15 частини спірної квартири.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала, на їх задоволенні наполягала.

Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, надали заяви (а.с. 24, 24, 27, 28), в яких зазначили, що позовні вимоги підтримують, та просили розглянути справи за їх відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на його необґрунтованість.

Треті особи явку своїх представників до суду не забезпечили, про день та час розгляду справи повідомлялися, від Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори суду надані заяви про розгляд справи за відсутності представника за наявними матеріалами та прийняття рішення відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 25, 29).

Вислухавши пояснення осіб, що приймають участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі (а.с.10), від якого мали сина ОСОБА_4 (а.с. 10) та доньку ОСОБА_7 (а.с. 9), яка після одруження прийняла прізвище чоловіка Мірошник (а.с. 12).

ОСОБА_1 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб у січні 1994 року (а.с. 12), від якого мають доньку ОСОБА_5

Як вбачається зі свідоцтва про право власності на житло від 20.12.2005 року, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5 в порядку приватизації державного житлового фонду отримали у спільну сумісну власність квартиру № 8 у корпусі № 7 будинку № 1 на ж/м Сокіл у м. Дніпропетровську (а.с. 7, 8), в якій всі вони фактично проживали та були зареєстровані (а.с. 14 зв., 15 зв., 16 зв.) до дня смерті ОСОБА_6, що настала 21.11.2008 року (а.с. 11).

Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.

Так, згідно чч. 1, 3 ст. 172 ЦК України майно, що перебуває у спільній власності, може бути за згодою співвласників поділене між ними. При цьому право спільної сумісної власності на таке майно припиняється. Втім, у спірних правовідносинах поділ спільного майна у позасудовому порядку шляхом укладання відповідної угоди між співвласниками є неможливим у звязку з смертю одного з них.

За змістом ст. ст. 370, 372 ЦК України частки співвласників у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, презюмуються рівними, якщо інше не встановлене законом або домовленістю між співвласниками. З урахуванням фактичних обставин справи та джерела набуття спільного майна, а також примаючи до уваги, що у справі примають участь всі спадкоємці померлого співвласника, при цьому проти припинення права спільної власності та визначення часток співвласників як рівних вони не заперечують, суд оцінює позовні вимоги в частині припинення права спільної власності та визначення часток співвласників як обгрунтовані і такі, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про обґрунтованість позову в частині визнання права власності в порядку спадкування, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 2 ст. 1299 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. З урахуванням змісту зазначеної норми позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_1 право власності на спірне майно на час розгляду справи не набули, а отже їх вимоги у відповідній частині не ґрунтуються на законі та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 372, 1216, 1269, 1299 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Право спільної сумісної власності на квартиру № 8 у будинку № 1 корп. 7 на ж/м Сокіл у м. Дніпропетровську - припинити.

Визначити, що частки співвласників у спільній частковій власності на квартиру № 8 у будинку № 1 корп. 7 на ж/м Сокіл у м. Дніпропетровську є рівними та складають: частка ОСОБА_3 1/5 частина, частка ОСОБА_4 1/5 частина, частка ОСОБА_1 1/5 частина, частка ОСОБА_5 1/5 частина, частка що увійшла до складу спадщини після смерті ОСОБА_6 1/5 частина.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про його апеляційне оскарження, якщо таку заяву не буде подано.

У випадку подання заяви про апеляційне оскарження, але не подання у двадцятиденний строк апеляційної скарги, рішення набирає законної силі після закінчення такого строку.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

Заява про апеляційне оскарження рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя А.А. Мазниця