№ 2-267/10
№ -
06 квітня 2010 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Погребняк Т.Ю.
при секретарі Шостак О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпродзержинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з заробітної плати, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та моральної шкоди,
13 серпня 2009 року ОСОБА_1 звернувся в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з заробітної плати, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та моральної шкоди, в якій просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість з заробітної плати за період з 27 листопада 2008 року по 07 серпня 2009 року в сумі 4610 грн., середній заробіток за період з 08 серпня 2009 року по 13 серпня 2009 року в сумі 150 грн. та моральну шкоду в сумі 3000 грн.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, наведених вище і просив їх задовольнити. Оскільки відповідач в судове засідання не з'являється без поважних причин, будучи належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, позивач просить суд розглянути справу, постановивши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, за відсутності відповідача.
У зв'язку з тим, що відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи був сповіщений належним чином, в офіційному виданні газеті «Вісті» № 22/1 (1114) від 25.03.2010 року було розміщено оголошення про виклик відповідача в судове засідання з зазначенням місця, дати та часу розгляду справи. Відповідач про поважні причини неявки суду не повідомив, тому суд вважає за можливе у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, розглянути позовні вимоги за його відсутності, постановивши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, при чому роз'яснити позивачу наслідки постановлення заочного рішення у відповідності зі ст.ст. 228-232 ЦПК України.
Суд, вислухавши позивача ОСОБА_1, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено в судовому засіданні, 27 листопада 2008 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем у справі ОСОБА_2 було укладено трудовий договір № НОМЕР_1 (л.с. 4), зареєстрований в Дніпродзержинському міському центрі зайнятості, відповідно якого позивач повинен був виконувати обов'язки водія механіка, а відповідач сплачувати йому заробітну плату в розмірі 545 грн. на місяць. Як зазначив в позовній заяві позивач, ОСОБА_2 жодного разу заробітну плату йому не виплатив, мотивуючи це тяжким фінансовим станом та обіцянками в найкоротший час провести з ним всі розрахунки, тому 08 серпня 2009 року ОСОБА_1 вимушений був звільнитися з роботи за власним бажанням, що підтверджується копією трудової книжки позивача (л.с. 7 9).
Відповідно до ст. 115 Кодексу Законів про Працю України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів.
Відповідно ч. 1 ст. 116 Кодексу Законів про Працю України виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація згідно ч. 1 ст. 117 Кодексу Законів про Працю України повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Заборгованість відповідача по заробітній платі перед ОСОБА_1 за період з 27 листопада 2008 року по 07 серпня 2009 року становить 4610 грн., а середній заробіток за період з 08 серпня 2009 року по 13 серпня 2009 року, який ОСОБА_2 зобов'язаний виплатити позивачу, становить 150 грн., розмір вказаних сум підтверджуються відповідними розрахунками (л.с. 10; 11).
Визначаючи розмір моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з того, що діями відповідача дійсно порушені трудові права позивача, а також право власності позивача на кошти, які йому належать у якості оплати праці, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, враховує тривалість періоду, протягом якого не виплачувалась заробітна плата, тому вважає необхідним частково задовольнити позов щодо стягнення моральної шкоди та стягнути з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 1000 грн.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним задовольнити в повному обсязі позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з заробітної плати, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та моральної шкоди.
Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд з урахуванням вимог ст. 88 ЦПК України вважає необхідним стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 51 грн. на користь держави та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 120 грн. та
Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212-215, 367, 224-227 ЦПК України, ст. ст. 115 117 КЗпП України, ст. 23 ЦК України, суд
Задовольнити частково позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з заробітної плати, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість з заробітної плати в сумі 4610 (чотири тисячі шістсот десять) грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 середній заробіток в сумі 150 (сто п'ятдесят) грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 1000 (одну тисячу) грн.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 51 грн. на користь держави та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 120 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Погребняк Т.Ю.