Справа № 22ц-6583 /2010р. Головуючий у 1 інст. Савуляк Р.В.
Категорія 37 Доповідач: Мусіна Т.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2010 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Павлишина О.Ф.

Суддів: Мусіної Т.Г., Штефаніци Ю.Г.

При секретарі: Глинському О.А.

З участю представника позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 01 червня 2010 року.

встановила:

В травні 2005 року ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсним заповіту її чоловіка ОСОБА_5, складеного 14 червня 2004 року на усе його майно та ? ч. квартири АДРЕСА_1 з підстав ст. 1257 ЦК України, оскільки на час його складання її чоловік страждав психічним захворюванням та не міг розуміти значення своїх дій і керувати ними.

В якості позивачів у справу вступили сини спадкодавця ОСОБА_1, ОСОБА_2.

Рішенням Червоноградського міського суду від 01 червня 2010 року позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, невірну оцінку доказів, зокрема висновків судово - психіатричної експертизи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в позові.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивачів, перевіривши матеріали справи межі та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що предметом позову є заповіт від 14 червня 2004 року, складений ОСОБА_5 та посвідчений приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу ОСОБА_6, яким спадкодавець на випадок своєї смерті усе своє майно та % ч. квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 заповів ОСОБА_3

2.11.2004р. ОСОБА_5 помер.

Ухвалюючи рішення за позовом спадкоємців про визнання заповіту недійсним, суд обґрунтовано прийшов до висновку про його недійсність, оскільки спадкодавець на момент його складання за станом здоровя не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Зокрема встановлено, що спадкодавець ОСОБА_5 з 2003 р. перебував на диспансерному обліку в наркокабінеті Червоноградської центральної міської лікарні з приводу розладів психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, алкогольногопсихозу. Протягом 2003 р. ОСОБА_5 пять разів перебував на стаціонарному лікуванні як у психоневрологічному відділенні Червоноградської центральної міської лікарні, так і у Львівській обласній державній клінічній психіатричній лікарні з, діагнозом: параноїдна шизофренія з вираженим емоційно - вольовим дефектом.

Висновком психіатричної МСЕК №1 від 02.07.2003р. ОСОБА_5 визнаний інвалідом третьої групи по психічному захворюванню.

Встановлено, що в день складання заповіту 14 червня 2004 р. ОСОБА_5 з 25 травня по 29 червня 2004 р. перебував на стаціонарному лікуванні в психоневрологічному відділенні і за висновком психіатричної МСЕК № 1 від 11 червня 2004 р. визнаний інвалідом першої групи по психічному захворюванню.

Актом № 1032 амбулаторної посмертної судово - психіатричної експертизи від 28 листопада 2005 р., проведеної Львівською обласною державною клінічною психіатричною лікарнею, встановлено, що ОСОБА_5 на час складення заповіту страждав стійким хронічним психічним захворюванням у формі параноїдної шизофренії з вираженим дефектом в емоційно - вольовій сфері, тому за своїм психічним станом в той час не міг усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними (а.с. 71-74 том 2).

Актом № 405 - 15/02 повторної посмертної судово - психіатричної експертизи від 19 лютого 2009 р., проведеної Українським НДІ соціальної і судової психіатрії та наркології від 19 лютого 2009р. підтверджено, що ОСОБА_5 при житті страждав хронічним психічним захворюванням, поставлений прижиттєво йому діагноз щодо психічного захворювання цілком відповідає наведеній у медичній документації клінічній картині захворювання, та що на день складання заповіту 14 червня 2004 року він не міг розуміти значення своїх дій і керувати ними ( а.с. 75 - 99).

З врахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги про те, що суд не дав належної оцінки поясненням третіх осіб та нотаріуса про нормальний психічний стан спадкодавця не заслуговують на увагу, оскільки вказані особи не є фахівцями в галузі психіатрії і їх пояснення не спростовують висновки двох судово - психіатричних експертиз.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду справи, передбачена ЦПК України, тому підстав для зміни або скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 01 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 - ти днів з дня набрання ухвали апеляційного суду законної сили.

Головуючий Павлишин О.Ф.

Судді Мусіна Т.Г.

ОСОБА_7