Справа №2-261/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2010 року. м. Маріуполь

Приморський районний суд у складі головуючого судді Чебанова О.О., при секретарі Новохатському Д.В., з участю представників сторін адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ПАТ „Страхова компанія „Українська страхова група" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідачів, вказуючи на те, що, 5 травня 2008 року, приблизно о 14 годині, водій ОСОБА_6 керуючи автомобілем НОМЕР_1 та здійснюючи рух по проспекту Будівельників у Приморському районі м. Маріуполя Донецької області, із боку морського порту в напрямок вулиці Лавицького, в районі будинку № 32 по проспекту Будівельників, здійснив наїзд на їх батька та чоловіка ОСОБА_7, котрого у разі ДТП смертельно травмовано. За даним фактом 17.07.2008 року СВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області на підставі ст. 6 п. 2 КПК України відносно громадянина ОСОБА_6 відмовлено у порушенні кримінальної справи. 21 липня 2008 року прокурором м. Маріуполя постанова про відмову у порушенні кримінальної справи від 17.07.2008 року скасовано, порушено кримінальну справу за фактом загибелі громадянина ОСОБА_8 по ст.. 286 ч. 2 КК України, котру направлено для подальшого розслідування. 22 червня 2009 року, старшим слідчим відділу із розслідування ДТП СУ ГУМВС України у Донецькій області ОСОБА_9 кримінальну справу за фактом вказаного ДТП на підставі п.2 ст. 6 КПК України, закрито. Позивач 1 до загибелі свого батька ОСОБА_5І у дорожньо-транспортній пригоді знаходилась на його повному утриманні, на її утримання та навчання кожного місяця загиблий витрачав половину своєї заробітної платні. Виходячи із розрахунку що половина заробітної платні батька йшла на її утримання, вона щомісяця втрачала, та недотримувала 2643.42 гривень, оскільки середній заробіток батька складав 5286.85 гривень. Цей період складає із червня 2008 року по 25 березня 2009 року, тобто коли їй виповнилося 23 роки, та вона навчалася у учбовому закладі, на денній формі навчання. У звязку із цим відповідач повинен мені сплатити суму, виходячи із наступного розрахунку 2643.42 гривень х 8 місяців =21147.36 гривень, а із 1-го по 25-е березня 2009 року складає 2643.42 грн./ 31=85.27 гривні на день х 25 =2131.75 гривні. А всього їй спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 23279.11 гривень, котру прохала стягнути із відповідачів на її користь. Крім матеріальної шкоди їй заподіяно моральну шкоду, що виразилась у глибоких душевних стражданнях із за втрати рідного батька, котрий її народив та виховав, повністю забезпечував, постійно її підтримував у всіх життєвих ситуаціях, вона назавжди втратила таку людину із котрою могла завжди у будь якій ситуації прийти та порадитися, ту людину що для неї була надією та опорою у будь якій життєвій ситуації. Розмір моральної шкоди вона оцінює 50000 гривень. Позивач-2 посилався, що у звязку із загибеллю її чоловіка ОСОБА_7 їй спричинена матеріальна шкода, що виразилось у витратах повязаними із похованням, та на спорудження надгробного памятника. Витрати повязані із похованням складають суму 9126.83 гривні, копії квитанцій додаються. Витрати повязані із спорудження надгробного памятника складають 15000 гривень. Всього діями відповідача ОСОБА_6 їй спричинено матеріальну шкоду у розмірі 24126.83 гривні, та додатково понесені витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн. Крім матеріальної шкоди заподіяної відповідачем їй спричинено моральну шкоду, що виразилась у глибоких душевних стражданнях із за втрати рідного чоловіка, із котрим вони пройшли разом усі життєві випробування, із дня одруження до дня смерті її чоловіка на протязі більше ніж 25-ти років вони мешкали однією родиною, народили, та виховали, та практично вивчили двох рідних дітей. Втрата рідного чоловіка котрий її постійно підтримував у всіх життєвих ситуаціях, був її надією та опорою на протязі всього сумісного життя спричинили їй моральну шкоду. Розмір моральної шкоди вона оцінюю у 100000 гривень. Позивач-3 ОСОБА_10 посилався, що у звязку із загибеллю його батька йому спричинено моральну шкоду, що виразилась у глибоких душевних стражданнях із за втрати рідного батька, котрий його народив та виховав, повністю його забезпечував до тих пір як він не став самостійно заробляти собі гроші, батько був для нього тією людиною із ким він міг будь коли та у будь якій ситуації порадитися із будь якого питання він його постійно підтримував у всіх життєвих ситуаціях але він назавжди втратив таку людину. Розмір моральної шкоди він оцінюю в 50000 гривень. У зв'язку з тим, що на момент ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_6 була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», відповідно до поліса про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності ПОЛІС № ВВ/0157385 від 14.12.2007 року і терміном дії до 13.12.2008 року, ст. 9 ЗУ № 1961-IU від 01.07.2004 року «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачений ліміт відповідальності який несе компанія при настанні випадку страховки, а це 51000 гривень при спричиненні шкоди здоров'ю, і моральна шкода в сумі 2550 гривень на кожного потерпілого. Також вимогами ст.988 ГК України, передбачено, що страховик в даному випадку відповідач в особі ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування у строк встановлений договором. У звязку з чим прохали суд стягнути з відповідача ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» суму завданої матеріальної шкоди та моральну шкоду в сумі 2550 гривень на кожного, з відповідача ОСОБА_6 стягнути залишок суми моральної шкоди.

Позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі та прохали їх задовольнити.

Представник позивачів ОСОБА_1 підтримав вимоги позовної заяви та прохав їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що ДТП внаслідок якого загинув ОСОБА_7 сталось в результаті порушення загиблим правил дорожнього руху, крім того на момент ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_6 була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», відповідно до поліса про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності, тому саме страхова компанія повинна відшкодовувати завдану шкоду.

Представник відповідача ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» до суду не зявився, надавши суду письмову заяву та заперечення, в заяві прохав розглянути справу без участі представника з урахуванням письмових заперечень, в яких прохав відмовити у задоволенні позову.

Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як передбачено ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної

небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 5 травня 2008 року, приблизно о 14 годині, водій ОСОБА_6 керуючи автомобілем НОМЕР_1 та здійснюючи рух по проспекту Будівельників у Приморському районі м. Маріуполя Донецької області, із боку морського порту в напрямок вулиці Лавицького, в районі будинку № 32 по проспекту Будівельників, здійснив наїзд на ОСОБА_7, котрого у разі ДТП смертельно травмовано. 22 червня 2009 року, старшим слідчим відділу із розслідування ДТП СУ ГУМВС України у Донецькій області ОСОБА_9 кримінальну справу за фактом вказаного ДТП на підставі п.2 ст. 6 КПК України, закрито.

Як передбачено ч.1 та 2 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 по відшкодуванню матеріальної шкоди в сумі 23297.11 гривень, суд приходить до висновку, що вони пов'язані виключно з втратою їй годувальника в особі батька ОСОБА_7 і вона як особа на момент смерті годувальника що навчалося у вищому учбовому закладі і що не досягла віку 23-х років і повністю знаходилась на його утриманні має повне право на відшкодування шкоди пов'язаної з втратою годувальника. виходячи з наступного розрахунку:

Як вбачається з наданої суду довідки від 09.12.2008 року до своєї загибелі ОСОБА_7 працював у ВАТ МК «Азовсталь», його середній заробіток за останні три календарні місяці склав: 4989.92 грн. + 5671.94 грн. + 5198.71 грн. = 15860.57 грн. / на 3 місяці =5286.85 гривень. Виходячи із розрахунку що половина заробітної платні загиблого шли на її утримання, то вона щомісяця втрачала, та недотримувала 2643.42 гривень. Цей період складає із червня 2008 року по 25 березня 2009 року. У звязку із чим щомісячний розмір матеріальної шкоди складає із 1-го червня 2008 року по 1-ше березня 2009 року 8-мь місяців, виходячи із наступного розрахунку 2643.42 гривень х 8 місяців =21147.36 гривень, а із 1-го по 25-е березня 2009 року складає 2643.42 грн./ 31=85.27 гривні на день х 25 =2131.75 гривні, а загалом 23297.11 гривень.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_3 стосовно матеріальної шкоди у вигляді відшкодування витрат повязаних з похованням, та встановленням надгробного памятнику суд вважає, що такі позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, так як згідно із вимог ст. 2101 ЦК України, відшкодуванню підлягають витрати понесені на поховання, та на спорудження надгробного памятнику. Однак позивачем у особі ОСОБА_3, було заявлено витрати понесені на поминальний обід, що відбувся після поховання її чоловіка ОСОБА_7, дані витрати складають 4804.8 гривень, у відшкодуванні котрих суд вважає за потрібне відмовити. Інші вимоги стосовно витрат на поховання та споруду надгробного памятника у розмірі 19322.03 гривень підтверджуються наданими суду документами та підлягають задоволенню. Крім того відповідно з ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_7 документально підтверджені нею витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн.

Статтею 9 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 51000 гривень на одного потерпілого.

Статтею 22 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону, що у даному випадку складає 2550 гривень на кожного потерпілого.

Статтею 27 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», право на отримання відшкодування за шкоду, пов'язану із смертю потерпілого, мають особи, які знаходилися на утриманні потерпілого, та особи, які взяли на себе витрати з поховання, члени сім'ї, які знаходилися на утриманні потерпілого. У даному випадку стосується позовних вимог жінки загиблого ОСОБА_3, та його доньки ОСОБА_5

Судом встановлено, що на момент ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_6 була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», відповідно до поліса про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності ПОЛІС № ВВ/0157385 від 14.12.2007 року і терміном дії до 13.12.2008 року, тому відповідно з ст. 9 ЗУ № 1961-IU від 01.07.2004 року «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» повинна відшкодувати позивачам завдану шкоду в межах передбаченого ліміт відповідальності який несе компанія при настанні страхової події, а це 51000 гривень при спричиненні матеріальної шкоди і моральну шкода в сумі 2550 гривень на кожного потерпілого.

Стаття 1194 ЦК України передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди суд вважає завищеними та при стягненні моральної шкоди суд керується положеннями Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_1 України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року зі змінами 25.05.2001 року. При цьому суд враховує характер та тривалість моральних страждань, враховуючи вимоги розумності і справедливості та у звязку із тим, що відповідач ОСОБА_6, на даний час є пенсіонером, людиною похилого віку, суд вважає стягнути з нього на користь позивачів у відшкодування моральної шкоди по 5000 гривень кожному.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст.23,1187,1193,1200,1201,1194,1195 ЦК України, ст.ст.9,27 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"ст.ст.212,213,214,215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ „Страхова компанія „Українська страхова група" (р/р 2650056 у АТ „ОСОБА_11, МФО 380009, ) на користь ОСОБА_4 у відшкодування матеріальної шкоди 23297 грн.11 коп. та моральної шкоди - 2550 грн.

Стягнути з ПАТ „Страхова компанія „Українська страхова група" (р/р 2650056 у АТ „ОСОБА_11, МФО 380009, ) на користь ОСОБА_3 у відшкодування матеріальної шкоди 19322 грн.03 коп., та моральної шкоди - 2550 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 2000 грн.

Стягнути з ПАТ „Страхова компанія „Українська страхова група" (р/р 2650056 у АТ „ОСОБА_11, МФО 380009, ) на користь ОСОБА_5 у відшкодування моральної шкоди - 2550 грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у відшкодування моральної шкоди по 5000 грн. кожному.

В інший частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене у судову палату по цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі у 10-денний строк.

Суддя: