РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
7 квітня 2010р. Справа № 2-72/10
Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:
головуючого судді Олійник В.М.
при секретарі Андрусишин Н.Т., Чехута С.В.
за участю представника позивача ОСОБА_1
відповідача ОСОБА_2
представника відповідача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сєвєродонецьк цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 в інтересах позивача ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про виключення запису про позивача, як батька з актового запису про народження дитини,
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача ОСОБА_5 в інтересах позивача ОСОБА_4 звернулась до Сєвєродонецького міського суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про виключення запису про позивача, як батька з актового запису про народження дитини, у якому вказала, шо з 1989 по 1993р. позивач перебував у шлюбі з відповідачем, шлюб розірвано у судовому порядку за позовом ОСОБА_4 . За період шлюбу сторони мешкали окремо один від одного,бо позивач проходив військову службу у військовій частині № НОМЕР_1 та мешкав в м.Знаменськ Астраханської області, відповідачка мешкала у ОСОБА_6 .Сєвєродонецьку та проходила службу у військовій частині. Після укладення шлюбу позивач двічі приїжджав до дружини у м.Сєвєродонецьк. Перший раз з 07.01.1990р. по 10.01.1990р., вдруге - з 24.03.1990 до 29.03.1990р. ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідачка народила сина, ОСОБА_7 , батьком якого позивач зазначений у свідоцтві про його народження, актовий запис № 151 від 27.11.1990р. у відділі реєстрації актів цивільного стану Великоновосілківського районного управління юстиції Донецької області. Після народження сина, 14.12.1990р. відповідачка звернулась з позовною заявою до Великоновосілківського районного суду про стягнення аліментів на утримання дитини, хоча позивач надсилав кошти на утримання сина на ім`я відповідачки. Постановою суду від 24.12.1990р. з позивача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_7 . Крім того відповідачка не збиралась звільнятись з армії та переїжджати до позивача, бо не мала наміру мешкати сім`єю, була зацікавлена тільки в тому, щоб отримувати матеріальну допомогу від позивача. Внаслідок чого стосунки між сторонами погіршилися та влітку 1992р. позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Після розлучення з відповідачкою, позивач спілкувався з сином: надсилав вітання, листівки, листи, дзвонив та навідував, надавав гроші. З червня 2008р. відносини між позивачем і його сином погіршились бо син заявив, що позивач не приймав участі у його вихованні. Ці обставини в котре підтвердили підозри позивача щодо батьківства відносно нього. Після народження сина 19.11.1990р. відповідачка повідомила, що син народився восьмимісячним. Позивачу стало відомо, згідно історії пологів № 7252-606 у відповідачки народився хлопчик вагою 3300г, зростом 50см. Ніяких записів про те, що дитина народилась восьмимісячною немає. Коли дитина почала рости то сумніви у кровному спорідненні не зникали, бо син не схожий з позивачем. Однак з метою уникнення конфліктів позивач намагався не розмовляти з відповідачкою на цю тему, бо не мав достатніх доказів своєї правоти. Якщо дитина народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 доношеною, то за підрахунками позивача час вірогідного зачаття це лютий 1990р. а до народження сина він перебував у Сєвєродонецьку з 17.01.1990р. до 10.01.1990р. та з 24.03.1990р. до 29.03.1990р. Після консультацій з медичними працівниками, позивач, довідався, що дитина з таким зростом та вагою не може народитись восьмимісячною, бо ці показники відповідають дев`ятимісячній дитині.
Тому на підставі вищевикладеного, представник позивача в інтересах позивача звернувся до суду і просить виключити відомості про позивача ОСОБА_4 як батька ОСОБА_7 з актового запису № 151 від 27.11.1990 року про його народження 19.11.1990 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Великоновосілківського районного управління юстиції Донецької області.
Пізніше представником позивача в судовому засіданні була надана додаткова позовна заява в якій вона вказала, що вважає за необхідне не змінюючи підстав та предмету позову доповнити заявлені вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі.
Позивач, повідомлений належним чином про місце та час розгляду справи в судове засідання не з`явився, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, причина неявки - знаходження за межами України.
В судовому засіданні представник позивача підтвердив доводи позовної заяви, підтримала заявлені вимоги та просила виключити відомості про позивача ОСОБА_4 як батька ОСОБА_7 з актового запису № 151 від 27.11.1990 року про його народження 19.11.1990 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Великоновосілківського районного управління юстиції Донецької області, а також стягнути з відповідача на користь позивача всі судові витрати по справі. В момент реєстрації позивача батьком дитини - ОСОБА_7 , він не знав, що він не є батьком ОСОБА_7 . Тільки в подальшому у нього почали з`являтися сумніви з цього приводу.
Також відповідач в судовому засіданні пояснила, що серпень 1989 р. вони з позивачем провели разом так як були в відпустці. Уже тоді він запропонував їй стати дружиною. Потім три місяці вони підтримували дружні стосунки (переписка, дзвінки), а в листопаді позивач приїхав до в Сєвєродонецьк і вона дала згоду на одруження. В шлюб вступили 25.11.1989 р. в Великій Новосілці. Вони мріяли про дитину, але коли народився син - ставлення позивача змінилось, а його рідні втішали її, що він ще не нагулявся і усвідомлення того, що він - глава сім`ї прийде пізніше. Проте позивач лише давав їй та своїй матері обіцянки забрати їх з сином, коли відвідував сина під час своїх відпусток у Великій Новосілці. Їх сім`ї в 1992 р. для спільного проживання виділили двокімнатну квартиру, та чоловік вирішив це затаїти. Вона змушена була з дитиною поїхати в Капустін Яр Астраханскої області, де він вперше сказав, що шлюб фіктивний і жити з ними не бажає. В лютому 1993 р. шлюб був розірваний і ОСОБА_4 був змушений надану квартиру звільнити. Весь час з моменту народження і до повноліття сина позивач визнавав його своїм, навіть, коли відносини між ними зіпсувались. Сину було 6 років, коли позивач не тільки визнавав своє батьківство по відношенню до ОСОБА_16 , а й попросив дозволу на спілкування з ним і піклуванню в подальшому. Одержавши згоду, він присилав дитині листівки, поздоровлення з Днем народження, купував подарунки, книги, іграшки, висилав до Дня народження незначні суми грошей для купівлі якогось подарунку «від батька». Син не тільки схожий на батька, а й має його характер. З 2005 року (коли позивач залишив другу сім`ю і став створювати іншу) він став як батько наполегливо вимагати від сина відмовитись від аліментів, обіцяюючи надсилати гроші самостійно. В 2006 році ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом про зменшення розміру аліментів на сина ОСОБА_16 . В червні 2008 р. відносини між сином і батьком були зіпсовані, бо син не погодився з вимогами батька про відмову від аліментів. А даний позов ще гірше вплинув на дитину. Вона впевнена, що на проведенні генетичної експертизи настояла сестра позивача. Працюючи лікарем в центральній районній лікарні смт. Велика Новосілка, вона має доступ до медичної документації - і тому в позовній заяві позивач посилається навіть на номер історії пологів (якого ні він, ні вона ніколи не знали). А її клопотання щодо залученню амбулаторної карти з жіночої консультації м. Сєвєродонецька (де вона ставала на облік як вагітна) судом не враховано. Висновки генетичної експертизи вона не визнає, бо впевнена в її підробці. Для цього є такі підстави. Провести експертизу повинні були в місті Харкові, де навчається син, щоб не відривати його від навчання, а призначена експертиза була в місті Києві з поясненням, що більше ніде таку експертизу не роблять. В Києві повідомили, що таку експертизу роблять і в Дніпропетровську, і в Донецьку, і в Одесі... В Києві у позивача є впливові знайомі, друзі, якими він вихвалявся перед сином, та родичі. Вони його супроводжували навіть в день проведення експертизи в медичну установу, очікували його доки ми від`їздили здавати кров в іншу лабораторію міста. До початку дослідження позивач заходив до кабінету кандидата медичних наук, хоча інші пацієнти, як і вони з сином, туди не заходили зовсім. Відвідував він і інші кабінети. В їх присутності ніяких попередніх експрес досліджень не проводилось. А чи проводились дослідження взагалі і чи з їхньою кров`ю - викликає сумнів. Результатом експертизи виключено батьківство ОСОБА_4 відносно ОСОБА_16 , але не враховано, що в неї друга група крові, в позивача - третя, а у дитини - друга, що підтверджує вірогідність батьківства, а не перша група крові (що 100% виключало б спорідненість); і вона, і позивач мають позитивний резус крові, у дитини також позитивний; і вона, і позивач належать до європейської раси, як і їх дитина. Групова і резусна приналежність крові-єдині показники, що зостаються незмінними на протязі всього життя людини, чого не можна сказати про склад крові, ДНК. Про це сину роз`яснювалось працівником експертної установи, що проводила експертизу. Наголошувалось, що навіть в Інтернеті є матеріали про те, що ДНК у людини при народженні одне, а з рокам-змінюється. Науковими дослідженнями підтверджено зміну складу крові, хромосомної визначеності генів. Свій вплив мають зовнішнє середовище, харчування, виховання, місце проживання та інші фактори. Вважає, що висновок експертизи складено без лабораторних досліджень, або наявна лікарська помилка. Адже дані про групову приналежність, резус-фактори в досліджуваних зразках відсутні у висновках експертів. На проведенні повторної експертизи вона не наполягає і відмовляється від неї, бо в них з позивачем різне матеріальне становище. Вона вкладала і вкладає в дитину кожну копійку, піклуючись тільки про сина, не створюючи іншої сім`ї. А зараз не бажає, щоб сина знову відволікали від навчання і створювали для нього нові стресові ситуації. Ні на протязі першого року життя дитини, коли позивач був записаний його батьком, ні при стягненні аліментів, ні при розлученні, ні в 1993-1996 pp. коли він не підтримував зв`язок з ними, ні в період, коли він переписувався з сином, ні коли у сина не було навіть паспорту, атестату, військового квитка, ні в 2006-2007р.р., коли розглядалась справа про зменшення розміру аліментів - ОСОБА_4 не ставив питання про виключення його як батька із актового запису ні в якому суді і не виражав ніяких сумнівів щодо батьківства, а дочекався коли дитині виповниться 18 років. Позов не може бути задоволений, бо позивач з дня подачі заяви і до дня розгляду справи так і не надав ніяких інших доказів (проїзні документи чи квитки на дати приїзду в Сєвєродонецьк, - на які він безпідставно посилається в позовній заяві - виписки з книги наказів по в/ч, де служив, які б містили дані про вид відпустки, кількість її днів, з якого та по яке число, місце проведення її, відпускний квиток з відмітками Сєвєродонецького військкомату про прийняття на облік та зняття з нього в січні-лютому-березні 1990р.- бо як військовослужбовець міг виїхати за межі своєї служби тільки згідно з підписаним командуванням частини рапортом та отримаим замість нього на руки відпускним білетом).
Також відповідачка пояснила, що ознайомившись з доповненнями до позовної заяви з додатковими вимогами позивача, датованими 05.11.09 року і врученими їй тільки в судовому засіданні 12.01.2010 p., вважає, що ці вимоги не можуть бути задоволені судом, бо заявлені без дослідження доказів по справі, вирішують питання до постановки рішення суду. Вимоги щодо відшкодування витрат позивача на оплату мита та послуг за інформаційно-технічне обслуговування (7,5 грн. та 8,5 грн.) не можуть бути покладені на неї судом, оскільки чинне законодавство звільняє її від таких затрат. Вимоги позивача про стягнення з неї витрат позивача на правову допомогу - безпідставні. Послугами адвоката користувався і позивач, і вона. Надані суду корінці поштових переказів про сплату позивачем послуг адвоката не можуть прийматися судом, бо в них відсутні такі важливі дані як те, хто був конкретним відправником цих сум, і хто конкретний їх одержувач. Вони не свідчать, що ці затрати поніс конкретно ОСОБА_4 , бо відсутні вказівки прізвища позивача як відправника та навіть його представника. Посилання позивача про відшкодування витрат на проведення експертизи і вартості проїзд до м.Києва не відповідають його позиції в позовній заяві з намірами самому «сплатити рахунок за її проведення» ця позиція була підтримана і його представником ОСОБА_20 і неодноразово озвучувалась в попередньої судовому засіданні 12.12.08 року і знайшла своє підтвердження в ухвалі суду про призначення експертизи. Надані позивачем проїзні документи про факти затрат на його проїзд в м.Київ для проведення експертизи та повернення з неї не відповідають дійсності. Експертиза проводилась за викликом експертної установи в призначений день і час-19.05.09 p. з 9.00 до 14.00г. що підтверджується викликом та довідкою цієї установи, виданої на ім`я сина ОСОБА_7 (для виправдання його відсутності при здачі іспитів весняної сесії). В проїзних документах ОСОБА_4 значиться дата від`їзду за маршрутом Знаменськ -Волгоград - Київ - 16.05.09р., хоча затрачений час на дорогу складає одну добу. Залишається незрозумілим час проведений в м.Києві до проведення експертизи і після проведення експертизи, бо білети на зворотний шлях по маршруту Київ - Донецьк - Ясиноватая - Волгоград - Знаменськ датовані 24.05.09 роком (А не 19.05.09 p., коли від зайнятості в експертній установі ми були звільнені одночасно). Таким чином даний маршрут ніяким чином не може бути прийнятим до уваги, як і витрати, понесені ОСОБА_4 на дорогу. Не прийнятною є і пропозиція представника позивача щодо застосування курсу російського рубля до національної гривні, що діяв курсом з 30.10.09 року. Ця дата ніяким чином не пов`язана ні з датою проведення експертизи, ні з датами судових засідань.
Крім того відповідачка пояснила, що відсутні докази, що підтверджували б правильність позиції позивача. В судових засіданнях і матеріалах справи не оспорювалась наявність шлюбних відносин між нею і позивачем на протязі 1989-1993 pp.. Сімейне законодавство стверджує, що подружжя самостійно обирає місце проживання як для обох, так і для кожного. Та обставина, що вони з позивачем в одному місці не проживали, повністю залежала від позивача і його вина, що в наданій сім`ї квартирі він не захотів поселити дружину і сина. Позивач після припинення за його ініціативою шлюбних відносин і до дня подачі заяви визнавав себе батьком дитини і жодного разу не ставив питання про оспорювання батьківства ні переді нею, ні перед сином, ні перед судом. Навіть не проживаючи з ними однією сім`єю, він підтримував зв`язок з сином, надсилаючи вітальні листівки, листи, телеграми, поштові перекази до Дня народження сина. У позивача була можливість оспорити батьківство згідно вимог Кодексу про шлюб та сім`ю України, що діяв до 01.01.2004 року. Але таке питання він не ставив ні в 1991 р. при стягнення аліментів судом, ні при розірванні шлюбу в 1993 p., ні навіть в 2006-2007 роках, коли судові інстанції - суд м. Сєвєродонецька, Луганський апеляційний суд і Верховний Суд України розглядали його позов про зменшення розміру стягуваних аліментів на сина ОСОБА_16 . Тобто наведені в позовній заяві посилання позивача, що він мав сумніви щодо батьківства і уникав конфліктів - не відповідають дійсності. На підтвердження доказу вказаних в позовній заяві дат приїзду до неї в м. Сєвєродоненьк позивач не надав суду ні проїзних документів, ні квитків на дати приїзду в Сєвєродонецьк в січні-лютому-березні 1990 р. - на які він безпідставно посилається в позовній заяві. Не було надано і таких письмових доказів про ці поїздки як виписки з книги наказів по військової частини, де він служив на той час, щоб містили конкретні дані про вид його відпустки, кількість її днів, з якого і по яке число вона тривала та про місце її проведення, а головне - відпускних квитків з відмітками Сєвєродонецького військкомату про прийняття його на облік і зняття з нього як військовослужбовця-відпускника. Тобто вказані ним дати інтимних відносин у подружжя - його пусті слова і не відповідають дійсності. Висновок судово-генетичної експертизи, що виключає батьківство ОСОБА_4 відносно сина ОСОБА_16 не може бути підставою для задоволення позову і прийняття такого судового рішення. В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» акцентовано: «Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням їх прийняття чи відхилення». Не може бути доцільним виключення позивача з актового запису про народження дитини, яка є повнолітньою особою (сину -19 років 4 місяці 3 тижні), він має паспорт, військовий квиток. Сімейне законодавство трактує, що настання повноліття унеможливлює ухвалення рішення про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини. Вказані позивачем додаткові вимоги про відшкодування судових витрат повинні бути відхиленні судом в повному обсязі, тому що понесені витрати на оплату послуг експертної установи позивач брав на себе добровільно і з самого початку, висловлюючи наміри оплатити рахунок за проведення експертизи, а також вартості проїзду, що підтверджено ним в позовній заяві і ця позиція була підтримана його представником ОСОБА_20 і неодноразово озвучувалась в попередньому судовому засіданні 12.12.08 р. та знайшла своє підтвердження в ухвалі суду про призначення експертизи. Надана представником позивача її розписка на отримання 650 грн. 00 коп. для проїзду її з сином на дорогу до Києва і додому не може бути врахована судом, бо представник позивача посилається на те, що кілька разів отримувала суми за свої адвокатські послуги, а ця сума могла бути включена в них і призначена їй за усною домовленістю з позивачем, хоча позивач, маючи її адресу, мав змогу самостійно надіслати її конкретно їй. Не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо відшкодування затрат по оплаті поштових переказів, бо касові поштові чеки, надані представником позивача, не містять таких важливих даних про те, що ці затрати поніс конкретно позивач ОСОБА_4 , оскільки в них відсутні дані про відправника вказаних сум, їх конкретного одержувача, а також не вказано з якого населеного пункту - Росії чи України - вони відправлялися (адже позивач мешкає в Росії), а головне - відсутні дані про їх цільове призначення. Вказівка в додатковій позовній заяві представника позивача про відшкодування затрат на проїзд з застосуванням курсу НБУ, що діяв з 30.10.09 р. не може бути прийнятою до уваги судом, бо не відповідає ні даті завчасного придбання квитків позивачем 08.05.09 p.. ні даті початку і закінчення експертизи 19.05.09 р„ ні жодним датам судових засідань. Суд має врахувати, що затрати на послуги адвоката понесені як позивачем, так і мною.
Тому на підставі викладеного відповідач по справі заявив суду, що позовні вимоги і основні, і додаткові, вона повністю не визнає і вважає, що суд не має правових підстав для їх задоволення.
Представник відповідача в судовому засіданні заявлені вимоги не визнала, просила в задоволенні позову відмовити, також пояснила, що вимоги щодо стягнення з відповідача понесених судових витрат не підлягають задоволенню у зв`язку з необґрунтованістю.
Вислухавши представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали
справи, суд прийшов до висновку про те, що заявлені позовні вимоги щодо виключення відомостей про позивача ОСОБА_4 як батька ОСОБА_7 з актового запису № 151 від 27.11.1990 року про його народження 19.11.1990 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Великоновосілківського районного управління юстиції Донецької області підлягають задоволенню за наступних підстав.
Відповідно до ст..6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.
Відповідно до ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.
У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.
Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття.
Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини.
Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації ОСОБА_21 батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу.
До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.
Відповідно до ст.140 СК України стягнення з особи, яка записана батьком, матір`ю, аліментів на дитину не є перешкодою для звернення до суду з позовом про виключення відомостей про неї як батька, матері дитини з актового запису про її народження.
Відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_3 про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьком записано ОСОБА_4 (а.с.8).
Відповідно до постанови Великоновоселківського районного суду про стягнення аліментів на утримання дитини від 24.12.1990 року ОСОБА_4 сплачував аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, щомісячно (а.с.9).
Відповідно до висновку експерта № 1/09-і МОЗ України Державної установи Головного бюро судово-медичної експертизи молекулярно-генетичним аналізом встановлено, що батьківство ОСОБА_4 відносно дитини ОСОБА_7 , народженого ОСОБА_2 19.11.1990 року, виключається за локусами D18S51, D3S1358, D16S539 (а.с.77-82).
Тому, суд вважає за необхідне, позовні вимоги щодо виключення відомостей про позивача ОСОБА_4 як батька ОСОБА_7 з актового запису № 151 від 27.11.1990 року про його народження 19.11.1990 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Великоновосілкі районного управління юстиції Донецької області обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенні в повному обсязі.
Щодо заявлених вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача всіх судових витрат по справі суд вважає за необхідне вимоги частково задовольнити за наступних підстав.
Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать:
1) витрати на інформаційно-технічне забезпечення;
2) витрати на правову допомогу;
3) витрати сторін та їх представників, що пов`язані з явкою до суду;
4) витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз…
Відповідно до ч.1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.
Отже до складу витрат, пов`язаних із оплатою правової допомоги, включаються витрати на оплату праці адвоката або іншого фахівця у галузі права (гонорар), а також відшкодування витрат, зумовлених дадання правової допомоги.
Згідно із ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, зазначена в частині першій цієї статті, має право: знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні.
Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другого боку всі судові витрати.
Відповідно до рахунку № НОМЕР_4 від 19.05.2009 року та фіскального чеку за проведення геномної дактилоскопії було сплачено 4950,00 грн.(а.с.92), оплата якої відповідно до ухвали Сєвєродонецького міського суду від 12.12.2008 року було покладено на позивача ОСОБА_4 (а.с.60).
Відповідно до квитанцій №35/48 та № 36/50 позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 8,50 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 7,50грн.
Відповідно до квитанції від 16.12.2008 року позивачем було сплачено адвокату Слободі B.C. 1000 грн. за надання юридичних послуг.
Відповідно до угоди №7 від 08.08.2008 року адвокат Слобода B.C. представляє інтереси ОСОБА_4 по справі за позовом до ОСОБА_2 (а.с.7).
Встановлено, що між позивачем та адвокатом ОСОБА_5 було укладено угоду, згідно якої остання виконувала правову допомогу. Щодо статусу фахівця у галузі права, то на даний час взагалі відсутній будь-який закон який визначає та закріплює цей статус.
У матеріалах справи немає документів, які б свідчили про те, що ОСОБА_24 , позивач відповідно до квитанції (а.с.91), заяви позивача (а.с.90), сплатив 2500 грн. за надання правової допомоги.
Також постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 p. N 590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом справ. Так, граничний розмір витрат, пов`язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення у цивільній справі у випадку, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не повинен перевищувати суму, що обчислюється з огляду на те, що зазначеній особі виплачується 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.
Тому у частині присудження з відповідача на користь позивача компенсації понесених ним витрат на правову допомогу суд вважає за необхідне відмовити за необґрунтованістю.
Таким чином в судовому засіданні встановлено, що вимоги позивача в частині стягнення судових витрат по справі підлягають частковому задоволенню.
Крім того посилання відповідача на те, що вона звільнена від сплати судового збору також не знайшло свого підтвердження оскільки відповідно до посвідчення серії НОМЕР_5 вона є інвалідом III гр., та має пільги встановлені для ветеранів війни та інвалідів війни (а.с. 115). Відповідно до Декрету КМУ «Про державне мито» вказані категорії не звільняються від сплати державного мита.
Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Таким чином, на підставі вищевикладеного з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі у сумі 6620,06грн.
Керуючись ст.ст. 6, 136, 140 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України», ст.ст. 10, 11, 15, 61, 110, 119, 174, 212- 214 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ :
Позовні вимоги представника позивача ОСОБА_1 в інтересах позивача ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про виключення запису про позивача, як батька з актового запису про народження дитини задовольнити частково.
Виключити відомості про позивача ОСОБА_4 як батька ОСОБА_7 з актового запису № 151 від 27.11.1990 року про його народження 19.11.1990 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Великоновосілківського районного управління юстиції Донецької області.
Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_4 понесені судові витрати по справі у сумі 6620,06 грн.
В частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_4 витрат на правову допомогу у розмірі 2500 грн., відмовити.
Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд
Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Суддя В.М. Олійник