Святошинський районний суд міста Києва
Справа 2-995 2010р.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11 _"_ травня 2010 р. Святошинський районний суд м.Києва в складі судді Лук"яненко Л.М.

при секретарі Кривошей Є.В.,Олійник К.І.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Києві

справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ ОСОБА_2 «Т.М.М.» про визнання наказу про звільнення незаконним , поновлення на роботі , стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу , стягнення моральної шкоди ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ ОСОБА_2 «Т.М.М.» про визнання наказу про звільнення незаконним , стягнення середнього заробітку та моральної шкоди

, посилаючись на те, що він працював на посаді слюсаря - сантехніка відділу експлуатації з 01.06.2007 року з посадовим окладом 2 440 грн., та з 03.09.2007 року його було переведено на посаду диспетчера відділу експлуатації (посадовий оклад 3 040 грн.) та призначено за суміщенням на посаду слюсаря - сантехніка . Та з жовтня 2008 року адміністрація почала переслідування з метою звільнення з посади . З жовтня 2008 року почали затримувати виплату заробітної плати ,яка на 01.01.2009 року складала 9 005 грн. .Застосовувались дисциплінарні стягнення .які не передбачені інструкцією . Крім того змусили підписати попередження , яке було датоване заднім числом , а саме 27.02.2008 року , замість 27.02.2009 року . Наказом № 63/2 -вк-о від 23.04.2009 року двом диспетчерам та йому було встановлено посадовий оклад - 620 грн., нижче від встановленого ст.55 ЗУ « Про державний бюджет « . Відповідач своїми діями змусив написати заяву від 29.04.2009 року про звільнення за власним бажанням з 30.04.2009 року . Не зважаючи ,що позивач просив звільнити його за абзацом 3 ст.38 КЗпП України за порушення роботодавцем законодавства про працю , а наказом від 30.04.2009 року його звільнили за власним бажанням за ст.38 КЗпП України , посилаючись на його заяву , пояснивши , що власник підприємства ніякого законодавства не порушував . Вважає ,що наказ № 63/2-вк-о є недійсним , оскільки встановлює позивачу оклад нижче ,закріпленого законодавством розміру мінімальної заробітної плати , а наказ від 30.04.2009 року про звільнення є недійсним . оскільки заява ОСОБА_1 про звільнення не відповідає волі , а написана гід примусом . Враховуючи зазначене позивач просить визнати незаконними та скасувати накази № 63/2-вк-о від 23.04.2009 року , виданий ТОВ ОСОБА_2 «Т.М.М. « , просить визнати незаконними та скасувати накази № 0223008 від 30. 042009 року ,виданий ТОВ ОСОБА_2 «Т.М.М. « , поновити ОСОБА_1 на посаді слюсаря - сантехніка відділу управління та експлуатації ТОК та на посаді диспетчера диспетчерської служби ( ЖЄУ в ТОВ ОСОБА_2 «Т.М.М.» , стягнути з ТОВ ОСОБА_2 «Т.М.М.» на користь позивача середній заробіток з час вимушеного прогулу в розмірі 16 440 грн. .та моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та уточнили позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного

прогулу по день постановлення рішення суду та просили також стягнути компенсацію за невикористану відпустку за період з квітня 2008 року по березень 2009 року в розмірі 6 820 грн. 56 коп. та поновити строки передбачені с.233 К3пП України ,оскільки вони пропущені з поважних причини ,так як позивач в травні 2009 року звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовною заявою про поновлення на роботі .яка 02.06.2009 року залишена без руху .а згодом повернута позивачеві із-за його юридичною необізнаністю , та повторно позивач звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва 05.08.2009 року , тому вважають строк пропустили з поважних причин.

Представник відповідача заперечує проти позову та посилається на те .що позивачем попущений трьохмісячний строк звернення за захистом свого порушеного права до суду , крім того позивач відмовився отримувати трудову книжку , йому було надіслано рекомендованого листа .якого він отримав 25.05.2009 року , та при ознайомленні з наказом від 30.04.2009 року ОСОБА_1 відмовився отримувати трудову книжку , про що складено акт від 22.05.2009 року . Позивач власноручно написав заяву 29.04.2009 року про звільнення за власним бажанням ,яку направив рекомендованим листом поштою про його звільнення з 30.04.2009 року ,згідно його заяви був виданий наказ про звільнення з 30.04.2009 року . Заборгованість по заробітній платі була перед працівниками всього підприємства в зв*язку з фінансовими труднощами ,оскільки ОСОБА_2 «Т.М.М.» займається будівництвом та 2008 рік став кризовим в цій сфері в зв*язку з фінансовою кризою , тому численна кількість працівників була звільнена , зняті доплати та премії працівникам підприємства та у попередженні від 27.02.2009 року (в документі допущена орфографічна помилка та зазначено рік 2008 замість 2009 ) позивачу встановлений посадовий оклад в розмірі - 620 грн. „ дане попередження було проведено за два місяці до введення змін на момент попередження мінімальний розмір заробітної плати складав 605 грн. в місяць , з 01.04.2009 року мінімальний розмір заробітної плати складав - 625 грн. ,і в наказі № 63/2-вк-о від 23.04.2009 року посадовий оклад позивачу встановлений не менше законодавчо встановленого мінімуму .Затримка при звільненні розрахунку з ОСОБА_1 була проведена із-за того ,що ОСОБА_1 подав заяву про звільнення рекомендованою поштою .яка надійшла до підприємства 05.05.2009 року .підприємство не могло провести розрахунок з позивачем 30.04.2009 року .оскільки не отримало заяву від нього .а надалі із-за фінансового стану розрахунок було проведено 29.05.2009 року . Крім того вважають ,що в відшкодуванні моральної шкоди позивачу також слід відмовити ,оскільки відсутні винні дії зі сторони підприємства в адресу позивача . Вивчивши письмові докази по справі , допитавши учасників процесу .свідків суд вважає встановленими слідуючі обставини справи .

Судом встановлено , що 01.06.2007 року ОСОБА_1 написав заяву про прийняття його на роботу на посаду слюсаря - сантехніка в ОСОБА_2 « Т.М.М.» . та наказом №91/3 вк від 01.06.2007 року його прийнято на роботу на посаду слюсаря - сантехніка відділу експлуатації з посадовим окладом згідно з штатним розписом (а.с.120-122).

03.09.2007 року наказом № 66/3-вк ОСОБА_1 переведено на посаду диспетчера відділу експлуатації та призначено за сумісництвом на посаду слюсаря - сантехніка з окладом згідно штатного розпису на підставі заяви ОСОБА_1 від 31.08.2007 року (а.с. 123,124 ).

Наказом № 115-вк-отп від 05.06.2008 року ОСОБА_1 надане щорічну відпустку з 01.07.2008 року по 24.07.2008 року строком на 24- календарні дні на підставі заяви ОСОБА_1 від 05.06.2008 року (а.с. 98. 105-107).

11.08.2008року ОСОБА_1 звернувся з заявою про надання йому щорічної відпустки з 01.09.2008 року по 24.09.2008 року терміном на 24 календарні дні та наказом № 212 - вк - отп від 22.08.2008 року ОСОБА_1 надано щорічну відпустку з 01.09.2008 року по 23.09.2008 року строком на 24 календарні дні (а.с. 104.108-109).

27.02.2009року на виконання ст.103 КЗпП України , в зв*язку з фінансово - економічною кризою в Україні , яка ускладнила здійснення господарської діяльності підприємства в частині реалізації нерухомості ( кредитування фізичних осіб банками не здійснюється ) та розрахунків з постачальниками товарів , робіт , послуг ( припинення кредитування банками юридичних осіб ) ОСОБА_2 у відповідності до п.4.4. колективного договору , при незабезпеченні фонду оплати праці в розмірі , необхідному для виплати заробітної плати в повному обсязі , адміністрація за узгодженням із представником трудового колективу , може приймати рішення про виплату заробітної плати в менших розмірах , чим передбачено цим договором , але не менше ,ніж мінімальна законодавча гарантована і на період , що не перевищує 6 місяців календарного року . Про прийняття такого рішення адміністрація зобов*язана попередити працівників під розпис не пізніше ніж за 2 місяці до ухвалення рішення .Тому на підставі попередження від 27.02.2008 року ( в попередженні була зазначена опечатка , а саме з 2008 року .замість 2009 року ) в змісті зазначено .що з 01.05.2009 року можлива зміна суттєвих змін умови праці в частині зменшення заробітної плати , яка буде становити 620 грн.(а.с. 125 ) .На той період мінімальна заробітна плата складала 605 грн. згідно Закону України « Про державний бюджет України на 2009 рік « .

З даним попередження ОСОБА_1 був ознайомлений , про що свідчить його підпис .

Наказом від 23.04.2009 року № 63/2-вк-о до посадового окладу ОСОБА_1 внесені зміни ,а саме з 01.05.2009 року посадовий оклад встановлено в розмірі 625 грн. (а.с. 126,127) . З даним наказом ОСОБА_1 був ознайомлений та розписався на а.с. 127 . На цей період мінімальна заробітна плата складала 625 грн. згідно Закону України « Про державний бюджет України на 2009 рік « . Так як заробітна плата суттєво змінилась .позивач власноручно написав заяву 29.04.2009 року про звільнення з 30.04.2009 року (а.с. 12).

Саме на підставі заяви ОСОБА_1 наказом № 0203008 .74/7 -30.04.2009 року його звільнено за ст.38 КЗпП України (а.с.75 ) за власним бажанням . Після наказу про припинення трудового договору ОСОБА_1 звертався в правоохоронні органи з заявами ,про те що , що на підприємстві є порушення трудового законодавства ( а.с. 16-19,21,22,24 ).

За заявою ОСОБА_1М щодо порушення законодавства про працю ТОВ « ОСОБА_2М.М.» Державним Департаментом нагляду за додержанням законодавства про працю територіальною державною інспекцією праці у м.Києві була проведена перевірка та за результатами перевірки встановлено що звільнення було здійснено з додержанням вимог КзпП України і лише за затримку розрахунку при звільненні відносно генерального директора складено протокол про адміністративну відповідальність за ст. 188-6 КпАП України (а.с. 94. 252-25- . Після звільнення , ОСОБА_1 18.05.2009 року звернувся з заявою до генерального директора ТОВ « ОСОБА_2М.М.» з завою .що з ним не проведений повний розрахунок в зв*язку з звільненням .

20.05.2009 року на адресу проживання ОСОБА_1 були направлені рекомендовані листи з проханням отримати трудову книжку (а.с. 76,77). Даний лист позивач отримав особисто (а.с. 78.79).

22 травня 2009 року складено акт згідно якого ОСОБА_1 відмовився отримувати трудову книжку (а.с. 80 ). В судовому засіданні були допитані в якості свідків працівники , які підписували акт , а саме ОСОБА_3, ОСОБА_4. ОСОБА_5 , які підтвердили , що ОСОБА_1 відмовився отримати трудову книжку . Суд вірить поясненням даних свідків .оскільки вони послідовні , логічні та підтверджені письмовими доказами по справі .

Суд критично відноситься до показів свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , оскільки останній дав протиречиві та путав пояснення , а саме доводив в судовому засіданні ,що йому пропонували підписати попередження про звільнення , а не попередження про зміну діючих умов оплати праці , покази даних свідків не підтверджені письмовими доказами по справі . У відповідності до картки заробітної плати ОСОБА_1 з липня 2007 року по липень 2009 року , остаточний розрахунок з ним було проведено 03.07.2009 року , а саме 1 209 грн. 48 коп. , які позивачем не були отримані при звільненні (а.с. 67- 70 , 92,93 129). Трудова книжка до теперішнього часу знаходиться у відповідача , так як позивач відмовився її отримати .

З відомостей зарахувань на карткові рахунку працівників ТОВ « ОСОБА_2М.М.» кошти отримували всі без виключення (а.с. 130-142 ).

Враховуючи те ,що в зв*язку з економічною кризою 25.12.2008 року прийнято Закон України « Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва « № 800-УІ спрямований на подолання кризових явищ у будівельній галузі . У відповідності до п.8 ст.З Закону України « Про запобігання впливу фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва « до 1 січня 2012 року Торгово - промислову палату України зобов*язано розглядати звернення суб*єктів господарської діяльності , що здійснюють будівництво , щодо надання їм довідки про зупинення діяльності внаслідок дії обставин непереборної сили . Так як ОСОБА_2 « Т.М.М.» є будівельною фірмою ,то припинення кредитування банками фізичних осіб відобразилось на фінансовому стані підприємства . Так на 01.05.2009 року заборгованість по кредитам складала 285 000 000 грн. , 675 000 дол., 75 000 дол. 17 754 000 євро. Чистий прибуток за 1 квартал 2009 року підприємства складав 20 528 грн. ( а.с. 171-177, 181,182- 249 ,250-251 ). Товариство мало заборгованість по заробітній платі за грудень 2008 року .яка на 06.05.2009 рік складала 3,79 млн. грн.. , заборгованість держави перед товариством складає 3,7 млн. грн. Враховуючи те .що ПДВ не поверталось підприємству , виникла заборгованість по заробітній платі . Підприємство проводило переговори з Святошинською райдержадміністрацією м.Києва . Головним управлінням праці та зайнятості , Державним департаментом нагляд; за додержанням законодавства про працю з податковими органами (а.с. 255- 2581. Ствердження позивача що саме до нього застосовувались заходи дискримінації і приводу отримання заробітної плати , суд вважає безпідставним;: .оскільки відповідно з наданої відповідачем інформації зміни розмір заробітної платі! застосовуватись до значної кількості осіб підприємства . зумовлені фінансовою кризою підприємства . численне зменшення чисельності товариства в цілому . зняття доплат та премій (а.с. 146-161 .171-177.178-180).

Відповідно до ст.235 КЗпП України орган .який розглядає трудовий спір зобов*язаний поновити працівника на попередній роботі якщо він звільнений без законної підстави . Позивача звільнили на підставі його заяви про звільнення у строк ,який просив позивач . Підприємство не примушувало позивача звільнятись . Крім того .позивач не просить змінити формулювання звільнення ,а лише вимагає поновити його на роботі .

Разом з позивачем в диспетчерській службі працювали ще три особи : ОСОБА_6 ,ОСОБА_8, ОСОБА_9 З них троє написали заяви про звільнення ОСОБА_1 , ОСОБА_8, ОСОБА_6 за власним бажанням . Троє з них звільнені за ст.38 КЗпП України . Крім ОСОБА_1 до суду жодний не звертався . На 01.05.2009 року в диспетчерській службі з*явились три вакантних посади . та ОСОБА_8 звернувся ще раз з заявою про прийняття на посаду диспетчера за сумісництвом та наказом його прийнято на посаду з 01.05.2009 року , два працівника виконують роботу .передбачену для чотирьох працівників , тому у них оклади стали більшими .

У відповідності до ст.47 КЗпП України .власник або уповноважений орган зобов*язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести розрахунок з ним. У відповідності до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників п.4.2. , якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення , то власник чи уповноважений орган надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки, про те позивач відмовляється її отримувати .

Крім того згідно особової картки Форми №П-2 ОСОБА_1 щорічні відпустки за період з 01.06.2007 року по 30.04.2009 рік використані .

Згідно з ст.94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

У ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується робітникам регулярно в робочі дні. але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів.

У відповідності до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум ,що належить йому від підприємства проводиться в день звільнення .

Ст.117 КЗпП України передбачає ,що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки .зазначені у ст. 117 КЗпП України ,підприємство повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Про те , підставою для відповідальності власника (підприємства) згідно з статтею є склад правопорушення ,який включає два юридичних факти - порушення власником строків розрахунку при звільненні (ст. 116 КЗпП України) і вина власника . Із-за фінансового стану ,яка виникла .так як порушення державними податковими органами зобов*язань , пов*язаних з відшкодуванням ПДВ , розрахунок проведений був пізніше 29.05.2009 року Із-за порушення строків розрахунку з позивачем на генерального директора вже наклали адміністративне стягнення у вигляді штрафу .

У відповідності до ст.32 ч.З КЗпП України у зв*язку з змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю , кваліфікацією чи посадою . Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці , пільг , режиму роботи . встановлення або скасування неповного робочого часу , суміщення професій ,зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен буї;-: повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Згідно ст.103 КЗпП України про нові або зміну діючих умов оплати пралі в У" погіршення власник або уповноважений орган повинен повідомити градівника не пізніше як за два місяці.

Враховуючи викладені обставини справи суд вважає .що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання наказу про звільнення незаконним . поновлення на роботі , стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не підлягають задоволенню.

Що стосується стягнення моральної шкоди ,то у відповідності до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі , якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань , втрати нормальних життєвих зв*язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя . Суд вважає . що вина зі сторони власника в заподіянні моральної шкоди відсутня , оскільки позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст.32 ч.З 10З, 116,117 КЗпП України ст.ст. 57-60,209,212,213,215,218,223 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ТОВ ОСОБА_2 «Т.М.М.» про визнання наказу про звільнення незаконним , поновлення на роботі , стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу , стягнення моральної шкоди - відмовити .

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження на протязі 10 днів . Апеляційна скарга подається на протязі 20 днів після подачі заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ: