Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області
Справа № 2-0-58/10 р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2010 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі : головуючої - судді Пантелієнко В.Г.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ніжині справу за заявою ОСОБА_1 про тлумачення заповіту та встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в судовому засіданні, після уточнення заявлених вимог просила здійснити тлумачення заповіту, складеного її матірю, ОСОБА_2, яка померла 04.01.2009 року, в якому розмір земельної ділянки, що заповідався вказано 4,7 умовних кадастрових гектарів, в той час, як відповідно до державних актів на право власності на земельні ділянки на момент смерті мати мала у власності лише 2,17 та 0,62 га земельних ділянок . Крім того в свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства прізвище матері вказано скорочено «Михайл» та «Мих», в той час як мало бути зазначено «Михайлівні» та «Михайлівни». Даний факт має юридичне значення і його встановлення необхідне їй для отримання свідоцтва про право на спадщину.

При цьому позивачка пояснила, що 04.01.2009 року померла її мати ОСОБА_2. При житті, у 2001 році мати склала заповіт на її імя і на імя брата ОСОБА_3. Брат помер раніше матері у 2008 році. У встановлений законом строк вона звернулась до Ніжинської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як розміри земельних ділянок у державних актах на право власності на земельну ділянку не співпадають з розміром земельної ділянки зазначеної в заповіті. При складанні заповіту мати не знала точного розміру земельної ділянки, яка їй належить, так як державного акту ще не було, тому помилково вказала більший розмір. Крім того в Свідоцтві про право власності на майновий пай по-батькові її матір ОСОБА_2 зазначено скорочено Михайл та Мих, замість потрібного повного зазначення. Для оформлення свідоцтва про право на спадщину, їй необхідно усунути ці недоліки, тому вона звернулася до суду.

Представник заінтересованої особи, Григоро-Іванівської сільської ради, в судове засідання не зявився, але надіслав заяву в якій визнав вимоги ОСОБА_1 і просив розглянути справу в його відсутність.

Вислухавши пояснення заявниці, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.

Статтею ст. 1256 ЦК України передбачено, що тлумачення заповіту може бути здійснено після відкриття спадщини самими спадкоємцями або судом, відповідно до статті 213 ЦК України.

Необхідність тлумачення змісту заповіту судом виникла, так як спадкоємець при житті цього не зробила, а її воля викладена в заповіті виявлена нечітко. Тому в даному випадку слід встановити дійсні наміри спадкодавиці.

При зверненні до змісту заповіту, складеного матірю заявниці, що на а.с. 10, очевидним є те, що вона мала на увазі земельну частку(пай), яка на її думку належала їй на час складання заповіту. Встановити чим підтверджується належність ОСОБА_2 розмір земельного паю 4,7 га землі неможливо так як відсутні будь-які документи які б вказували на наявність саме такого розміру земельної ділянки.

В той час як відповідно до державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 185852, серії ЧН № 165537 виданих Ніжинською районною державною адміністрацією 14 травня 2003 року (а.с. 12-13) підтверджується, що ОСОБА_2 являлась власником земельних ділянок площею 2,17 га та 0,62 га.

Таким чином згідно з добутими в судовому засіданні доказами, встановлено, що воля спадкодавиці була направлена на те, щоб після її смерті позивачка успадкувала земельну ділянку(пай), яка належала спадкодавиці, тому, враховуючи наявність у померлої земельних ділянок саме таких розмірів, що є меншими, ніж вказано в заповіті, суд вважає вимоги позивачки підлягають задоволенню, а заповіт розтлумаченню.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) виданому 20 лютого 2002 року (а.с. 14) по-батькові ОСОБА_2 вказано скорочено як «Михайл.» і «Мих.», хоча повністю має вказуватися як Михайлівна, що підтверджується свідоцтвом про її смерть і іншими документами, що містяться в матеріалах справи.

Довідка виконавчого комітету Григоро-Іванівської сільської ради від 09.03.2010 року № 237 (а.с. 16) стверджує про неможливість внесення змін, щодо розміру земельних ділянок і по-батькові зі скороченого на повне.

Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с. 8) ОСОБА_2 , що померла 04.01.2009 року мала вказівку по-батькові Михайлівна, тому вірно її прізвище, імя по-батькові має бути зазначено ОСОБА_2.

Судом встановлено, що факт належності правовстановлюючого документу необхідний заявниці для отримання свідоцтва про право на спадщину.

На підставі викладеного суд вважає заява підлягає задоволенню, заповіт тлумаченню, а факт належності правовстановлюючого документу встановленню.

Керуючись ст. 256, ст. 213 -215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Здійснити тлумачення заповіту посвідченого 28.04.2001 року секретарем виконавчого комітету Григоро-Іванівської сільської ради Ніжинського району та встановити, що ОСОБА_2, яка померла 04 січня 2009 року заповіла ОСОБА_1 земельні ділянки площею 2,17га та 0,62 га, які розташовані на території Григоро-Іванівської сільської ради, Ніжинського району, Чернігівської області

Встановити факт належності ОСОБА_2, що померла 04.01.2009 року Свідоцтва про право на майновий пай члена колективного сільського підприємства (майновий сертифікат) серії ЧННЖ № 008908 виданий 20 лютого 2002 року Григоро-Іванівською сільською радою.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги, або в порядку передбаченому ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя Ніжинського

міськрайонного суду ОСОБА_4