Справа № 22ц-4490 /2010р. Головуючий у 1 інст. Брильовський Р.М.
Категорія 57 Доповідач: Мусіна Т.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2010 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Павлишина О.Ф.

Суддів: Мусіної Т.Г., Штефаніци Ю.Г. При секретарі: Гуняк О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 8 грудня 2008 року

встановила:

В листопаді 2008 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Золочівському районі Львівської області та Управління Державного казначейства в Золочівському районі про зобовязання здійснити нарахування щомісячної доплати до пенсії.

В обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що відноситься до категорії „діти війни та відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни має право на підвищення пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Посилаючись на те, що такі виплати їй не проводяться у розмірі, встановленому законом, просила поновити пропущений строк та зобовязати відповідача здійснити ці нарахування та виплату за період 2007 - 2008 роки в сумі 2313. 5 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 8 грудня 2008 р. позов задоволено частково.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України у Золочівському районі Львівської області здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 щомісячного підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року в сумі 742 грн. 65 копі., за період з 22 травня 2008 року по 30 вересня 2008 року в сумі 481 грн. 60 коп.

В решті позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі УПФ у Золочівському районі Львівської області, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, зокрема ст. 163 КАС України, відсутність бюджетних коштів на виплату даних підвищень, просить судове рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у позові.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Як було встановлено судом, позивач є дитиною війни в розумінні ст.1 Закону України „Про соціальний захист дітей війни і відповідно до ст.6 цього ж Закону має право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком.

Згідно з п.12 ч.1 ст.71 Закону України „Про Державний бюджет України на2007 рік призупинено на 2007 рік дію ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, з урахуванням ст. 111 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік.

Статтею 111 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік встановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6- рп/2007 визнані такими, що не відповідають Конституції України, зокрема, положення ст.71 Закону України „Про Державний бюджет на 2007 рік щодо зупинення дії ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни.

Відповідно до п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на2007 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України текст ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" викладено в такій редакції: „Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту) до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту дане підвищення проводиться за їх вибором згідно з одним із законів „.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10- рп/2008 визнані такими, що не відповідають Конституції України, зокрема, положення п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України.

Зазначені рішення Конституційного Суду України є обовязковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскарженими, крім того, вони мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня2008 року по 31 грудня 2008 року спірні відносини регулюються відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни в редакції Закону, яка діяла до 1 січня 2007 року.

За таких підстав суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги щодо зобовязання відповідача щомісячно підвищувати пенсію з 9 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, є обґрунтованими.

Також судом правильно не були взяті до уваги доводи відповідача про неврегульованість механізму реалізації положень ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни.

На час виникнення спірних правовідносин розмір мінімальної пенсії за віком визначався лише ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування і згідно з цією нормою мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України „Про прожитковий мінімум прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, при визначенні розміру підвищення відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни застосовується розмір мінімальної пенсії за віком, визначений ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом України „Про соціальний захист дітей війни доплат до пенсії не може бути причиною невиконання покладених на управління Пенсійного фонду України зобовязань, оскільки реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується, на спеціальних та чинних на час виконання спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Разом з тим не можна погодитись з постановою суду в частині стягнення з відповідача в користь позивача конкретних сум 30% надбавки до пенсії як „дитині війни за 2007 - 2008 роки з таких підстав.

Пунктом 1.1. Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 квітня 2002 року № 8 - 2, управління Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах є органами Пенсійного фонду України, підвідомчими, відповідно, головним управлінням цього Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему органів Пенсійного фонду України та мають завданням забезпечення призначення та виплати пенсій.

Таким чином, судом першої інстанції не було приділено належної уваги тій обставині, що обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії, яка передбачена Законом України „Про соціальний захист дітей війни, покладено саме на органи Пенсійного фонду України, а відтак, ці органи мають можливість відкоригувати конкретний розмір підвищення до пенсії позивачу з урахуванням уже отриманих ним сум такої соціальної допомоги.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було допущено норми матеріального права, що призвело до ухвалення ним незаконного рішення в частині покладення на відповідача обовязку здійснити виплату позивачу надбавки до пенсії в сумі 742 грн. 65 коп. за період з 9.07 по 31.12.2007р. та 481 грн. 60 коп. за період з 22.05. по 30.09.2008 року, томупостанова суду у цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові в частині стягнення конкретних сум.

В решті доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та встановлених обставин справи.

Керуючись п. 1,2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 1691 - УІ від 18.02.2010р. „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2ст. 314, ст.ст.316, 319 ЦПК України колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в Золочівському районі Львівської області - задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 8 грудня 2008 року в частині стягнення з Управління Пенсійного фонду в Золочівському районі в користь ОСОБА_1 конкретних сум 30 % надбавки до пенсії як „дитині війни за період з 09 липня 2007 р. по 31 грудня 2007 р. в розмірі 742 грн. 65 та за період з 22.05. по 30.09.2008 року в розмірі 481 грн. 60 коп. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у позові ОСОБА_1 про стягнення конкретних сум надбавки до пенсії як „дитині війни„

В решті постанову суду залишити без змін, апеляційну скаргу відхилити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 2 - х місяців до Верховного Суду України.

Головуючий Павлишин О.Ф.

Судді Мусіна Т.Г.

ОСОБА_2