Справа №22-ц-3428/10 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області у складі :

головуючого Семеній Л.І.,

суддів Кононенко О.Ю., Білецького О.М.,

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 червня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

про визнання права власності на половину придбаного під час шлюбу частини будинку, половину будівельних матеріалів від самочинно зведених і недобудованих надвірних будівель, половину земельної ділянки, усунення перешкод в користуванні своїм майном та про вселення в будинок,

в с т а н о в и л а:

У липні 2009 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, який у травні 2010 року уточнила та просила визнати за нею право власності на половину від 23/50 частини придбаного під час шлюбу житлового будинку у м. Охтирка по вул. Дзержинського, 53/2 з господарськими спорудами; половину будівельних матеріалів від самочинно зведених і недобудованих надвірних будівель: літньої кухні, приміщення для приготування корму та двох прибудов до літньої кухні; половину земельної ділянки; зобовязати ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не чинити перешкод в користуванні своїм майном; вселити в будинок її та членів її сімї сина ОСОБА_5, доньок ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Позовні вимоги мотивує тим, що під час подружнього життя з ОСОБА_2 вони придбали за спільні кошти 23/50 частини житлового будинку з господарськими будівлями по вул. Дзержинського, 53/2 у м. Охтирка Сумської області. У 1992 році вони прибудували літню кухню, яку не здано в експлуатацію. У 1994 році до приміщення літньої кухні самочинно добудовано ще дві прибудови. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 жовтня 2004 року встановлено порядок користування земельною ділянкою та двором відповідно до виділених долей.

05 лютого 2008 року шлюб між сторонами розірвано. 23 червня 2008 року позивачка разом зі своїми дітьми ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишила своє місце проживання. В даний час вони вирішили повернутися, але відповідач ОСОБА_2 та його нова дружина ОСОБА_4 чинять їм перешкоди в цьому.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 червня 2010 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на половину 23/50 частини житлового будинку з господарськими спорудами по вул. Дзержинського, 53/2 у м. Охтирка Сумської області без виділення ідеальних часток в натурі.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частини земельної ділянки площею 0,0460 га за адресою: вул. Дзержинського, 53/2, м. Охтирка, Сумська область без виділення ідеальних часток в натурі.

Незавершене будівництво літньої кухні з мансардою та самовільне незавершене будівництво прибудов до неї, позначених в технічній документації як «б» та «б1» за адресою: вул. Дзержинського, 53/2, м. Охтирка, Сумська область залишено в загальному користуванні.

Зобовязано ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_3 в користуванні будинком, земельною ділянкою, незавершеним будівництвом літньої кухні з мансардою та самовільним незавершеним будівництвом прибудов до неї, які в технічній документації позначені як «б» та «б1» за адресою: вул. Дзержинського, 53/2, м. Охтирка, Сумська область.

Вселено в будинок по вул. Дзержинського у 53/2, м. Охтирка Сумської області ОСОБА_3 з її дітьми ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність ухваленого рішення в частині залишення в загальному користуванні незавершеного будівництва літньої кухні з мансардою та самовільного незавершеного будівництва прибудов до неї, а також в частині зобовязання відповідачів не чинити перешкоди позивачу, просить рішення суду скасувати в частині визнання права власності ОСОБА_3 на господарські споруди, залишення в загальному користуванні незавершеного будівництва, зобовязання не чинити перешкод ОСОБА_2 та ОСОБА_4 позивачці у користуванні будинком, земельною ділянкою, незавершеним будівництвом.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що місцевим судом порушено вимоги ст. 11 ЦПК України та вирішено справу за межами позовних вимог в частині залишення в загальному користуванні незавершеного будівництва літньої кухні з мансардою та прибудов до неї. Крім того, порушено положення ст. 30-1 Закону України «Про планування і забудову територій» та ст.331 Цивільного кодексу України з приводу виникнення права власності на новостворене нерухоме майно. Також апелянт зазначає, що матеріали справи не містять жодного доказу вчинення відповідачами перешкод ОСОБА_3 у користуванні будинком.

Рішення в частині визнання права власності на половину будинку та земельної ділянки не оскаржується.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду частковому скасуванню з наступних підстав.

Судом першої інстанцій встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 17 травня 1986 року по 05 лютого 2008 року. Під час шлюбу вони придбали 23/50 частини житлового будинку по вул. Дзержинського, 53/2 у м. Охтирка Сумської області, що підтверджується договором купівлі-продажу від 06 липня 1989 року та розпочали самочинне будівництво літньої кухні «Б» та прибудов до неї «б» та «б1». Станом на 24 листопада 2008 року відсоток готовності літньої кухні - літера ,Б" з мансардою становить 58%, прибудови - літера «б» - 75%, прибудови - літера «б1» - 76%.

Рішенням Охтирської міської ради від 28 травня 2002 року та рішенням Охтирського міськрайонного суду від 4 жовтня 20,/4 року ОСОБА_2 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 460 кв. м. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Згідно з державним актом серії ЯБ № 727465 на право власності на земельну ділянку, виданого 10 лютого 2006 року, ОСОБА_2 є власником 0,0460 га земельної ділянки по вул. Дзержинського, 53/2 в м. Охтирка Сумської області, виділеної йому для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Судом також встановлено, що після розірвання шлюбу позивачка разом з дітьми стала проживати окремо. На даний час вони виявили бажання проживати в будинку, але відповідачі чинять їм перешкоди, поміняли замок від вхідних дверей, ключів їм не надали та не допускають до будинку.

Вказані факти правильно встановлені судом на підставі належним чином досліджених та оцінених доказів, на які суд послався в рішенні.

При вирішенні спору в частині усунення перешкод в користуванні своїм майном та про вселення в будинок, суд першої інстанції вірно застосував положення ст.391 Цивільного кодексу України та захистив право позивачки на безперешкодне володіння та користування належним їй майном.

Проте, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про залишення в загальному користуванні незавершеного будівництвом літньої кухні з мансардою та прибудов до неї з таких підстав.

З уточненої позовної заяви ОСОБА_3 від 14 травня 2010 року вбачається, що позивачка просила суд визнати за нею право власності на половину будівельних матеріалів, використаних на будівництво цих будівель.

Зазначений позов вона не змінювала і вимоги про залишення в загальному користуванні незавершеного будівництвом літньої кухні з мансардою та прибудов до неї не ставила.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В порушення цих норм права місцевий суд, розглядаючи спір в цій частині, вийшов за межі заявлених позивачкою позовних вимог.

Крім того, суд першої інстанції правильно визнавши незавершені будівництвом літню кухню та прибудови до неї спільним майном подружжя, не врахував, що відповідно до ч.3 ст.331 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання, тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна) .

На зазначені вимоги матеріального та процесуального закону місцевий суд уваги не звернув і ухвалив в цій частині незаконне та необґрунтоване рішення, яке відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 303, п. 3 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 червня 2010 року в частині залишення в загальному користуванні незавершеного будівництва літньої кухні з мансардою та самовільного незавершеного будівництва прибудов до неї, позначених в технічній документації як «б» та «б1» за адресою: вул. Дзержинського, 53/2, м. Охтирка, Сумська область скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частину будівельних матеріалів у вигляді: незавершеного будівництва літньої кухні з мансардою літ. «Б» розмірами 11х5,3 м, відсоток готовності якої складає 58%, прибудови до літньої кухні літ.»б» розмірами 2,8х6,93 м , ступінь готовності якої складає 75% та прибудови - літ.»б1» розмірами 2,95х3,2 м, ступінь готовності якої складає 76%.

Рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог щодо усунення перешкод в користуванні будинком та обєктами незавершеного будівництва: літньою кухнею з мансардою і прибудовами до неї залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді