Миколаївський районний суд Львівської області
справа№2-221/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2010 року м. Львів

Миколаївський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді: Бачуна О.І.

при секретарі: Мартинюк М.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві, Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Гірської сільської ради Миколаївського району Львівської області, ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, скасування рішення та за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1 з участю третьої особи Гірської сільської ради Миколаївського району Львівської області про зобов»язання дотримання правил добросусідств,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просить усунути перешкоди в користуванні належними їй земельними ділянками (присадибною та призначеною для ОСГ), що розташовані в с.Гірське по вул.Горішня 10 та в урочищі «Кемпо» Миколаївського району, Львівської області та землями загального користування (вулицею) призначеною для проїзду з боку сусідки ОСОБА_2 та зобов»язати її не чинити жодних самоуправних дій щодо обмеження права володіння та користування відповідними земельними ділянками та проїздом загального користування; зобов»язати ОСОБА_2 дотримуватися правил добросусідства; визнати незаконним рішення №34 комісії з питань землеустрою та будівництва Гірської сільської ради Миколаївського району Львівської області «Про розгляд заяви ОСОБА_1» від 17.09.2009року і розроблений на основі даного рішення маршруту руху. В обгрунтування своїх вимог покликається на те, що вона є власником будинку та господарської споруди, що розташована в с.Гірське, Миколаївського району, Львівської області по вул.Горішня 10а. Крім цього, після смерті своєї матері вони прийняла у спадок будинковолодіння по вул.Горішня 10 в с.Гірське, Миколаївського району, Львівської області, а також земельну ділянку, що розташована на відстані 50-100м від зазначеної адреси та призначена для ведення особистого селянського господарства. Успадкований нею будинок з обох боків (північної та південної) межує з вулицями загального користування. Відповідач по справі здійснює перешкоди в користуванні проїздом з північної сторони, а саме вибігає на вулицю перекриває дорогу, стає на заваді транспортному засобу, влаштовує сварки та скандали. Відповідач зазначає, що ОСОБА_1 повинна користуватися проїздом з південної сторони, вважає, що виїзжджаючи автомобілем з своїх воріт здійснюють заїзд на їхнє подвір»я. Додатково пояснила, що користуватися проїздом з південної сторони в неї не має можливості, оскільки її подвір»я не пристосоване для цього, зокрема, там не має воріт, зведений фундамент, ростуть плодові дерева та кущі. Вважає, що такими діями відповідач нехтує правилами добросусідства. У зв»язку з цим, сторони звернулися в Гірську сільську раду з метою вирішення спору, однак рішенням комісії №34 від 17.09.2009року позивача зобов»язано облаштувати нове місце для виїзду з південної сторони. З вказаним рішенням позивач не згідна, просить таке скасувати. Додатково пояснила, що неодноразово зверталася в різні інстанції з приводу зазначеного спору, однак її заяви скеровувалися в Гірську сільську раду Миколаївського району, Львівської області. Крім цього, 05.10.2009року їй було встановлено маршрут руху до земельної ділянки призначеної для ОСГ в урочищі «Кемпо», яким зобов»язано проїзджати об»їзною дорогою згідно з викопіювання зі схеми с.Гірське, що теж порушує права ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_2, а також ОСОБА_2, ОСОБА_4 звернулися з зустрічним позовом в якому просять зобов»язати ОСОБА_1 дотримуватися правил добросусідства, а саме зобов»язати облаштувати її виїзд з власного подвір»я на спільний проїзд з південної сторони. В обгрунтування своїх вимог покликаються на те, що виїзду з вул.Горішня 10 в с.Гірське, Миколаївського району, Львівської області на північну сторону ніколи не було. В неї є можливість користуватися проїздом з південної сторони. Вважає, що він та інші сусіди здійснили благоустрій спільного проїзду прилеглого до в»їзду, а позивач всупереч принципам добросусідства використала облагородження вулиці, самовільно зробила заїзд на своє подвір»я з північної сторони та недобросовісно користується їхнім спільним проїздом. Вважає, що такі дії зумовлені виключно небажанням відповідача затрачати кошти на облаштування свого проїзду та заїзду на подвір»я з південної сторони. Зазначають, що позивачем порушуються правила добросусідства, які полягають у створенні конфліктів, зверненнями в правоохоронні та судові органи. Крім цього, вважають, що рішення №34 від 17.09.2009року комісії з питань землеустрою і будівництва Гірської сільської ради Миколаївського району Львівської області про зобов»язання влаштувати виїзд на спільний проїзд з південної сторони є справедливим. Інші органи куди зверталася позивач підтримали оспорюване нею рішення. Вважають позов ОСОБА_1 безпідставним.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник позовні вимоги уточнили, просять визнати рішення Гірської сільської ради №378 від 01.11.2009року про затвердження акту депутатської комісії №34 від 17.09.2009року «Про розгляд заяви ОСОБА_1М.» в частині визнання недоцільним використання ОСОБА_1 спільного проїзду з північної сторони після 16.11.2009року задля недопущення побутових конфліктів між сусідами незаконним. Решту позовних вимог підтримали, пояснення дали аналогічні викладеним в позовній заяві. Щодо зустрічного позову, то вважає такий безпідставним, надуманим. Зазначила, що правилами добросусідства нехтує ОСОБА_2 просить в їхньому позові відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача голова Гірської сільської ради Миколаївського району, Львівської області проти задоволення первісного позову заперечив, пояснив, що а ні ОСОБА_1, а ні її сім»я не є членами територіальної громади с.Гірське, Миколаївського району, Львівської області, оскільки ніде не зареєстровані на території сільської ради. Однак не заперечив, що позивач разом з сім»єю фактично проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім цього, вважає, що ОСОБА_1 має можливість користуватися належною земельною ділянкою, що знаходиться в урочищі»Кемпо» багатьма шляхами, однак враховуючи той факт, що вказана земельна ділянка знаходиться в зоні суттєвої гідроерозії, а тому був розроблений маршрут сільською радою, яким їй рекомендовано рухатися. Вважає, що покликання ОСОБА_1 на те, що проїзд був завжди з північної сторони не відповідає дійсності, оскільки більшість будинків в с.Гірське розташовані фронтом на південь, на місці самовільно облаштованого виїзду стояла господарська будівля, яка унеможливлювала виїзд на спірний проїзд. Крім цього, покликання позивача на те, що з південної сторони в неї не має можливості встановити виїзд не відповідає дійсності, оскільки вважає, що ворота можна перенести з північної на південну сторону, з південної сторони знаходиться не фундамент, а парканний бордюр, наявні плодові дерева та кущі, які там ростуть порушують вимоги Земельного кодексу України. Сесія Гірської сільської ради Миколаївського району, Львівської області 01.11.2009року рішенням №378 затвердила рішення комісії №34 від 17.09.2009року згідно якого визнала за недоцільним використання ОСОБА_1 спільного проїзду північної сторони після 16.11.2009року задля недопущення побутових конфліктів між сусідами. Зустрічний позов підтримав, пояснив, що дійсно ОСОБА_1 постійно провокує конфліктні ситуації, а відтак не дотримується правил добросусідства, тому просить такий задоволити. Зазначив, що особисто він користується спірним проїздом, оскільки теж проживає по вул.Горішній.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 проти задоволення первісного позову заперечив, пояснив, що він проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_1 є його сусідкою, яка проживає навпроти. Він разом з сусідами використовує спільний проїзд. Позивач теж хоче користуватися спільним проїздом, однак це є недопустимим, оскільки порушує пожежні норми. Наполягає на тому, що ОСОБА_1 повинна користуватися проїздом з південної сторони. Категорично заперечує щодо облаштування позивачем воріт для виїзду на північну сторону. Додатково пояснив, що в позивача завжди існував виїзд на південну сторону. Вважає позов безпідставним. Зустрічний просить задоволити, оскільки позивач постійно створює безпідставні скандали чим порушує правли добросусідства, решту пояснень дав аналогічні викладеним в зустрічній позовній заяві.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що він працює в ПП»Макет». До них звернулася ОСОБА_1 з заявою про виготовлення проектних пропозицій щодо можливості використання існуючого заїзду-виїзду з присадибної ділянки гр..ОСОБА_1 на вул..Горішня. Такі пропозиції були ними розроблені на підставі топографо-геодезичних зйомок. Вважає, що можливо здійснювати виїзд з подвір»я ОСОБА_1 на спільний проїзд з північної сторони. Зазначив, що вказані проектні пропозиції були належним чином завірені.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що працює в Миколаївському районному відділі Львівської регіональної філії ДП»ЦДЗК». На замовлення ОСОБА_1 ними було зроблено топографо-геодезичну зйомку. Дані на вказаній зйомці відповідають дійсності, оскільки ширина проїзду визначалася електронним тахометром.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що працює у відділі архітектури Миколаївської районної адміністрації Львівської області. До них звернулося ПП»Макет» з проханням погодити проектні пропозиції. Ними був наданий висновок від 14.12.2009року, згідно якого вказані проектні пропозиції були погоджені. Підтримує зазначений висновок. Додатково пояснив, що до них звертався голова Гірської сільської ради Миколаївського району Львівської області з приводу можливості використання земель загального користування в с.Гірське по вул..Горішня 10, як спільного проїзду. Йому була надана відповідь від 10.06.2010 року. Додатково заначив, що вказана відповідь носить рекомендаційний характер.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пояснили, що проживають в ІНФОРМАЦІЯ_3 та 70 і є сусідами сім»ї Кузів та Максимів. Їхні будинки виходять на спірний проїзд, яким вони користуються. Зазначили, що вони проти того, щоб ОСОБА_1 користувалися зазначеним проїздом, оскільки остання має конфліктний характер і не займається благоустроєм вказаного проїзду. Однак не заперечили, що такий проїзд належить територіальній громаді с.Гірське

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що первісний та зустрічний позов підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить будинок, що знаходиться в с.Гірське, по вул..Горішня 10а, Миколаївського району, Львівської області, що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.11.2008року. Крім цього, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.12.2009року та державного акту на право власності на землю від 29.10.1996року серії ЛВ №2223 позивачу належать земельні ділянки, що знаходяться в с.Гірське, Миколаївського району, Львівської області по вул..Горішня 10 та 10а.

Згідно свідоцтва про право власності на жилий будинок №008894 серії АА Кузіву ОСОБА_10 належить будинок, що знаходиться в с.Гірське, Миколаївського району, Львівської області по вул..Горішня 12а і розташований навпроти будинковолодіння ОСОБА_1

Судом встановлено, що ОСОБА_2 чинить перешкоди в користуванні спільним проїздом ОСОБА_1, який межує з зазначеними будинковолодіннями, оскільки вважає, що остання не має права здійснювати виїзд з свого подвір»я на зазначений проїзд. Зазначена обставина визнана сторонами, а тому в порядку ст..61 ЦПК України подальшого доказування не потребує.

Однак, з такими запереченнями суд погодитися не може. Згідно з проектними пропозиціями ПП»Маркет» від 14.12.2009року вбачається, що можливо використовувати існуючий заїзд-виїзд з присадибної ділянки гр..ОСОБА_1 на вул.Горішня. Відділом регіонального розвитку містобудування та архітектури Миколаївської районної державної адміністрації від 14.12.2009року зазначені проектні пропозиції були розглянуті та погоджені.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 вправі здійснювати виїзд з власного подвір»я на спільний проїзд з північної сторони та користуватися таким. Покликання відповідачів на те, що при користуванні спільним проїздом має місце порушення ДБН 360-92, щодо ширини спільного проїзду (менша ніж 3.50м.), суд до уваги не бере, оскільки згідно пояснень даних в судовому засіданні головою Гірської сільської ради вбачається, що забудова кварталу в с.Гірське, де проживають сторони, здійснювалася на початку двадцятого століття, тобто до прийняття ДБН 360-92, а тому ширина не завжди відповідала вимогам таких. Крім цього, згідно з листа відділу регіонального розвитку містобудування та архітектури від 10.06.2009року вбачається, що голові сільської ради рекомендовано в подальшому розробити детальний план території, який власне й визначає розташування червоних ліній, ліній регулювання забудови, параметри вулиць, проїздів, пішохідних зон, оскільки вулично-транспортна мережа старої частини села Гірське є історично сформована та в повному об»ємі не забезпечує сучасні вимоги ДБН.

Суд не бере до уваги відповідь надану на запит №272 від 21.01.2010 року з приводу звернення адвоката ОСОБА_11, щодо можливості виїзду на північну сторону, оскільки остання належним чином не завірена, надана на неофіційному бланку, а тому не може бути допустимим доказом.

Згідно з ст.103 ЗК України вбачається, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей.

Судом встановлено, що між сторонами існують конфліктні відносини з приводу використання спільного проїзду. Зазначений конфлікт має триваючий та стійкий характер. За таких обставин суд вважає, що сторін слід зобов»язати дотримуватися добросусідських відносин з приводу використання спільного проїзду. А тому в цій частині, як первісний, так і зустрічний позов підлягають задоволенню.

Щодо визнання незаконним рішення №34 комісії з питань землеустрою та будівництва Гірської сільської ради Миколаївського району Львівської області «Про розгляд зави ОСОБА_1» від 17.09.2009року, розроблений на основі даного рішення «маршрут руху», а також рішення Гірської сільської ради Миколаївського району, Львівської області від 01.11.2009року «Про затвердження акту депутатської комісії №34 від 17.09.2009року «Про розгляд зави ОСОБА_1М.» , то суд вважає, що в цій частині позов слід задоволити з наступних підстав.

Згідно з ст.83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст є комунальною власністю.

У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами на яких розташовані об»єкти комунальної власності.

Згідно з ст. 154 ЗК України органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування без рішення суду не мають права втручатися у здійснення власником повноважень щодо володіння користування та розпорядження належною йому земельною ділянкою або встановлювати непередбачені законодавчими актами додаткові обов»язки чи обмеження.

Як встановлено судом, спірний проїзд є об»єктом комунальної власності і повинен використовуватися жителями с.Гірське на рівних засадах.

Однак, згідно з рішенням комісії з питань землеустрою і будівництва за №34 від 17.09.2009року та рішенням Гірської сільської ради Миколаївського району Львівської області від 01.11.2009року за №378 позивача зобов»язано до 16.11.2009року облаштувати власну земельну ділянку для виїзду на спільний проїзд південної сторони з метою його подальшого, постійного використання.

Суд вважає, що прийняті рішення є незаконними оскільки порушують право ОСОБА_1 на власний розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном і прийняте всупереч ст. 154 ЗК України. Встановлюють непередбачені законодавчими актами додаткові обов»язки. Крім цього, відповідно до рішення №378 від 01.11.2009року вирішено за недоцільне використовувати ОСОБА_1 спільний проїзд з північної сторони після 16.11.2009року задля недопущення побутових конфліктів між сусідами територіальної громади, що теж є неприпустимим, оскільки позбавляє останню можливість користуватися об»єктом комунальної власності, як рівноправного жителя ІНФОРМАЦІЯ_4.

Суд вважає, що первісний позов в частині усунення перешкод в користуванні належними ОСОБА_1 земельними ділянками, (присадибною та призначеною для ОСГ), що розташовані в с.Гірське по вул.Горішня 10 та в урочищі «Кемпо» Миколаївського району, Львівської області слід відмовити, оскільки судом не здобуто, а сторонами не представлено доказів про чинення перешкод в користуванні таких.

Щодо задоволення зустрічного позову в частині зобов»язання ОСОБА_1 облаштувати нею виїзд з власного подвір»я на спільний проїзд з південної сторони та використовувати його у своїх цілях, то суд вважає, що в цій частині позов не підлягає задоволенню з підстав наведених вище.

Керуючись ст.ст. 10,27,31,209,212-215, ЦПК України, ст.ст. 83, 103,152, 158, 160, 161 ЗК України, суд,-

вирішив:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково .

Зобов»язати ОСОБА_2 не чинити перешкод в користуванні проїздом (прогоном), що проходить з північної сторони по вул.Горішня 10 в с.Гірське, Миколаївського району, Львівської області ОСОБА_1.

Зобов»язати ОСОБА_2 дотримуватися правил добросусідства.

Визнати незаконним рішення №34 комісії з питань землеустрою та будівництва Гірської сільської ради Миколаївського району Львівської області «Про розгляд заяви ОСОБА_1» від 17.09.2009року і розроблений на основі даного рішення «маршрут руху».

Визнати частково незаконним рішення №378 Гірської сільської ради Миколаївського району, Львівської області від 01.11.2009року «Про затвердження акту депутатської комісії №34 від 17.09.2009року «Про розгляд заяви ОСОБА_1», №35 від 30.10.2009року «Про розмежування земельних ділянок» в частині визнання недоцільним використання ОСОБА_1 спільного проїзду північної сторони після 16.11.2009року задля недопущення побутових конфліктів між сусідами.

В решті позовних вимог відмовити за безпідставністю

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 задоволити частково

Зобов»язати ОСОБА_1 дотримуватися правил добросусідства.

В решті позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: Бачун О.І.