Справа № 2-672
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРА ЇНИ

11 травня 2010 року Дубенськии міськраионний суд Рівненської області

в особі головуючої судді Лопухович А. О.,

при секретарі Захарчук М. В.,

за участю представника відповідача Мельничук А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубно справу за позовом ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Лубенської міської ради про визнання дій неправомірними і виплату державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку,

встановив:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те. що є батьком малолітнього сина ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_1. Матір дитини померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Він перебуває на обліку у відповідача і отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення ним 3-річного віку, проте в розмірі, значно меншому, ніж розмір прожиткового мінімуму, встановленого для дітей віком до 6 років, що суперечить ст.152 Конституції України. З цих підстав просить визнати відмову Управління праці та соціального захисту населення Лубенської міської ради у нарахуванні та виплаті державної допомоги по догляду за неповнолітньою дитиною до досягнення трирічного віку відповідно до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» на рівні прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - неправомірною, зобов»язати відповідача зробити перерахунок нарахованих йому сум допомоги.

Представник управління праці та соціального захисту населення Лубенської міської ради у попередньому судовому засіданні позов не визнала, не заперечує проти розгляду справи у порядку письмового провадження. Пояснила, що управління є виконавчим органом по виконанню Законів та нормативно-правових актів вищестоящих органів державної влади, фінансується за рахунок коштів державного бюджету в межах виділених асигнувань, затверджених кошторисом видатків на відповідний рік і допомога по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку проводиться відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік». Вони повинні діяти в межах і на підставі законів України. Всі прийняті Верховною Радою України закони є актами рівної юридичного сили. Таким чином обов'язок по виконанню рішень Конституційного Суду України, якими було визнано неконституційними положення законів України про Державний бюджет на 2007-2008 роки, покладено, в першу чергу, на вищій орган виконавчої влади України - Кабінет Міністрів України. Лише за умови значного збільшення фінансування на виплату зазначеної допомоги з Державного бюджету можливе виконання вказаних рішень Конституційного Суду України на місцевому рівні, оскільки управління праці та соціального захисту населення як головний розпорядник бюджетних коштів має право здійснювати витрати бюджетних коштів лише в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, виплата у поточному році допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за попередній бюджетний період - є нецільовим використанням бюджетних коштів.

Вислухавши доводи сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» (даті по тексту - Закон) громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах. передбачених цим Законом та іншими законами України. Одним з видів державної допомоги сім»ям з дітьми є допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (п. З ч. 1 cm. З Закону).

Згідно із ст.ст. 13.14 Закону право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за цим Законом має особа (один з батьків дитини, усиновитель, опікун, баба, дід або інший родич), яка фактично здійснює догляд за дитиною. Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується щомісяця з дня призначення допомоги по догляду за дитиною по день досягнення дитиною вказаного віку включно. Усиновителям та опікунам допомога призначається не раніше, ніж з дня прийняття рішення про усиновлення або встановлення опіки.

Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається на кожну дитину незалежно від кількості народжених (усиновлених, взятих під опіку) дітей у сім'ї, по догляду за якими надається допомога.

Стаття 15 Закону (у редакції Закону від 22.03.2001 року № 2334-111) визначала, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до б років. У разі народження (усиновлення, встановлення опіки) двох і більше дітей допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається на кожну дитину.

Згідно із абз.З ч.2 cm.56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" здійснюється за рахунок коштів відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам і визначається як різниця між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік...» п. З Прикінцевих положень Закону України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми» викчадений наступним чином: «Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається в розмірі, що дорівнює різниці між з 01.01.2008 року - 50 відсоткам прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сім»ї в розрахунку на одну особу за попередні 6 місяців.

Відповідно до cm. 58 Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік» затверджено на 2008 рік прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, у розмірі для дітей віком до 6років: з 1 січня - 526 грн., з 1 квітня 538 грн., з 1 липня - 540 грн., з Іжовтня-557 грн.

Відповідно до ч.2 cm. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень тау спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до cm. 22 Конституції України, яка є нормою прямої дії, при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Судом встановлено, що позивач є батьком малолітнього сина ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.З) Мати дитини. ОСОБА_4, померла ІНФОРМАЦІЯ_3, (а.с.5)

Позивач дійсно перебуває на обліку в УПСЗН Дубенської міської ради з 18 жовтня 2007 року і отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення 3-річного віку, (а.с.6)

Всупереч вимогам ст.15 Закону така допомога виплачується позивачу не на рівні прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що не відповідає вимогам ст. 15 Закону.

Приймаючи таке рішення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Перший протоколу та протоколи N 2, 4 та 11 до Конвенції ратифіковано Законом України №475/97-BP від 17липня 1997року.

Згідно ст.17 ч.І Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї і практику Європейського Суду як джерело права.

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції «Кожна фізична ...особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.»

Розглядаючи борги у сенсі поняття «власності», яке міститься у ст. 1 ч. 1 Протоколу №1 до Конвенції і не обмежено лише власністю на фізичні речі та не залежать від формальної класифікації у національному законодавстві, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права» і. таким чином, як власність.

Тому, при розгляді справи «Кечко проти України» (заява № 63134/00) Європейський Суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (п.23 рішення суду).

У зв'язку з цим, Європейський Суд не прийняв до уваги позицію Уряду України про колізію двох нормативних актів - закону України, відповідно якому встановлені надбавки з бюджету і який є діючим та Закону України «Про Державний бюджет» на відповідний рік. де положення останнього Закону, на думку Уряду України, превалювали як lex specialis.

Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань (п.26 рішення Кечко проти України; рішення у справі Бурдов проти Росії. № 59498/00).

З таких підстав доводи відповідача про посилання на відсутність фінансових можливостей держави не можуть бути прийняті до уваги.

Посилання відповідача на те, що спеціальний Закон lex specialis. тобто Закон України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік не передбачає асигнування на виплату допомоги у розмірі, визначеної Законом, тому має перевагу перед Законом України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", не можуть бути прийняті до уваги, оскільки звуження змісту та обсягу прав шляхом прийняття нових законів, внесення змін до чинних законів за ст.22 Конституції України не допускається.

Оскільки правові положення, які передбачають виплату державної допомоги сім'ям з дітьми відповідно до Закону є чинним тобто не скасовані, не змінені, і позивач як батько неповнолітньої дитини віком до 3 років має право на її одержання, органи державної влади не можуть свідомо зменшувати ці виплати або відмовляти у їх здійсненні.

За таких умов, суд визнає відмову відповідача щодо виплати позивачу суми державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірах, встановлених на рівні прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку неправомірною і вважає, що сума допомоги повинна бути перерахована та приведена у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідно до 4.2 ст.19. ст.22 Конституції України, ст.ст.1,5,13-15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» від 21.11.1992 року № 2811 -ХЇІ(в редакції

Закону від 22.03.2001 року № 2334-Ш); ст. 58 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів» від 28.12.2007 року №107-УІ; п.26 рішення Кечко проти України; керуючись 3,6.57.60,174.212,215 ЦПК України , суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Дубенської міської ради про визнання дій неправомірними і виплату державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку - задоволити.

Визнати відмову Управління праці та соціального захисту населення Дубенської міської ради у нарахуванні, перерахуванні та виплаті ОСОБА_2 державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» на рівні прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - протиправною.

Зобов»язати Управління праці та соціального захисту населення Дубенської міської ради зробити перерахунок ОСОБА_2 нарахованих сум цієї допомоги відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми» до рівня не менше прожиткового мінімуму на місяць за 2007-2010 роки.

Стягнути з місцевого бюджету на користь ОСОБА_2 8 (вісім) грн. 50 коп. виплат по оплаті державного мита та 120 (сто двадцять) грн. витрат по оплаті ІТЗ.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Лубенський міськрайонний суд з поданням в 10-денний строк заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням в 20-деннний строк, після подачі цієї заяви, апеляційної скарги.

Рішення може бути також оскаржене і без подання заяви про апеляційне оскарження у випадку подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

У випадку неподання заяви про апеляційне оскарження в 10-денний строк, рішення набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання заяви про апеляційне оскарження, аіе неподання апеляційної скарги в 20-денний строк, рішення набирає чиності після закінчення цього строку.

Якщо подано заяву про апеляційне оскарження, аіе не подано скаргу в 20-денний , то рішення теж набьирає законної сили.

Суддя: