АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Cправа № 22-ц-1557/2010 р. Головуючий 1 інст: Музиченко В.О.
Категорія: з договорів банківського Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2010 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Солодкова А.А.,

суддів колегія - ОСОБА_1, ОСОБА_2

при секретарі - Соколовій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 січня 2010 року по цивільній справі за позовом закритого акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2009 року ПАТ КБ «Приватбанк» ( надалі Банк) звернулося до суду з позовом в якому з урахуванням уточнень просило стягнути на свою користь з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № DN81AR03110305 від 06 серпня 2007 року у сумі 56323 гривні 64 копійки та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет застави автомобіль DAEWOO моделі NЕХІА, державний номер НОМЕР_1, що належить відповідачці на праві власності.

Свої вимоги представник позивача ОСОБА_4 мотивував тим, що 06 серпня 2007 року між Банком та відповідачкою ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого Банк надав відповідачці грошовий кредит у сумі 82 885,83 гривень на умовах платності та строковості, а відповідачка зобов'язалася повернути кредитні кошти частками в порядку, сумах і строки визначені договором та сплатити Банку проценти та комісійні за користування кредитом. На виконання умов вказаного кредитного договору в той же день між сторонами було укладено договір застави, відповідно до умов якого, відповідач передала у заставу Банку належний їй автомобіль DAEWOO моделі NЕХІА. Прийняті на себе зобов'язання Банк виконав у повному обсязі. Позивачка навпаки допустила прострочення по сплаті за кредитом, в результаті чого в неї перед Банком утворилася заборгованість, що згідно закону та умов кредитного договору надає право банку вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту з урахуванням пені та комісійних, що складає 56323 гривні 64 копійки. Добровільно погашати зазначену заборгованість відповідачка відмовляється, що змусило банк звернутися до суду.

Представник відповідача ОСОБА_5 проти позову заперечував у повному обсязі, в обгрунтування заперечень зазначив, що відповідачкою, станом на момент подачі позову та на час розгляду справи у суді будь - яка заборгованість за кредитом відсутня, строк дії кредитного договору не сплив, тому у позивача відсутні підстави вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 січня 2010 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду Банк подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді та пояснення представників сторін, які з'явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши наведені в скаргах доводи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи 06 серпня 2007 року між сторонами було укладено договір кредитний договір № DN81AR03110305 за умовами якого Банк надав позивачці кредит у сумі 82885,83 грн. на купівлю автомобілю ( споживчі цілі), а ОСОБА_3 зобов'язалась повернути кредит зі сплатою винагороди, відсотків комісійних шляхом здійснення щомісячних платежів у сумі 1332,78 грн. Судом встановлено, що протягом дії Договору відповідачка сплачувала щомісячні платежі не завжди вчасно, проте станом на 22.01.2010 року заборгованість за Договором в неї відсутня, ОСОБА_3 також добровільно сплатила неустойку у вигляді пені за допущене прострочення, що у судовому засіданні з боку представника Банку не заперечувалося.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції представник Банку зазначив на невідповідність зазначених висновків суду обставинам справи та надав розрахунок заборгованості ОСОБА_3 за Договором, згідно якого ( а.с.98) відповідачка у вересні 2008 року повинна була сплатити 2726,98 грн., а починаючи з лютого 2009 року - сплачувати щомісячно 1666,12 грн. замість визначеної в договорі суми 1332,78 грн.

Таким чином, заборгованість відповідачки утворилася в результаті односторонньої зімни Банком розміру щомісячного платежу встановленого п.7.1 Договору.

Судова колегія не може погодитися з доводами представника Банку щодо наявності передбачених п. 2.3.1 Договору підстав для нарахування суми боргу виходячи з підвищеної відсоткової ставки за користування кредитом, оскільки про зазначене підвищення ОСОБА_3 в порядку встановленому договором повідомлена не була. А саме, повідомлення Банку № 35402 від 06.01.2009 року про збільшення відсоткової ставки за Договором з 01.02.2008 року ( а.с. 96) не було направлено відповідачці на протязі 7 днів з дати вступу у силу підвищеної відсоткової ставки. У тексті повідомлення відсутнє посилання на дату прийняття рішення про таке підвищення. Відповідно до ст. 1056 - 1 ЦК Банк з 10.01.2009 року не мав права змінювати умови укладеного з позивачкою договору щодо збільшення відсотків в односторонньому порядку.

За таких обставин, судова колегія не може погодитися з наданим Банком розрахунком заборгованості ОСОБА_3 та вважає, що суд першої інстанції повно перевірив обставини справи та ухвалив законне і обгрунтоване рішення.

Відмовляючи Банку у задоволенні позову, суд правильно керувався ст.,ст. 525,651 ЦК України, ч. 10 ст. 11 Закону України « Про захист прав споживачів», п. 2.3. Договору та обгрунтовано виходив з того, що відповідачка не отримувала повідомлення Банку про дострокове повернення споживчого кредиту та добровільно усунула допущені нею порушення умов Договору, у звязку з чим підстави для дострокового розірвання Договору відсутні.

За таких обставин, судова колегія вважає, що суд повно зясував обставини, що мають значення для справи і ухвалив законне та обгрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» - відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 січня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: