У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2010 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Зубарєвої К.П.

суддів Бакуса В.Я., Приколоти Т.І.

при секретарі Смалюх У.З.

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Сонечко» на ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 23 жовтня 2009 року та рішення цього суду від 15 лютого 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, з участю третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТзОВ) «Сонечко» про скасування ухвали Львівської міської ради,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 23 жовтня 2009 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, з участю третьої особи ТзОВ «Сонечко» про скасування ухвали Львівської міської ради.

Рішенням цього суду від 15 лютого 2010 року позов задоволено. Скасовано ухвалу Львівської міської ради № 2655 від 21 травня 2009 року «Про передачу у власність нежитлових приміщень на вулиці Замарстинівській,11».

Ухвалу і рішення Шевченківського районного суду оскаржило ТзОВ «Сонечко».

В апеляційній скарзі на ухвалу ТзОВ «Сонечко» посилається на її незаконність. Обґрунтовує це тим, що позови до юридичної особи пред»являються за місцем її знаходження відповідно до ч.2 ст. 109 ЦПК України. Відповідач знаходиться на території Галицького району м.Львова. Провадження у справі Шевченківським районним судом відкрито з порушенням правил територіальної підсудності. Просить скасувати ухвалу про відкриття провадження у справі від 23 жовтня 2009 року.

Оскаржуючи рішення по справі, апелянт посилається на його незаконність. Вказує, що 14 листопада 2006 року зареєстровано право власності Державного комунального підприємства побутового обслуговування «Манон» на нежитлові приміщення площею 49,8 кв.м на вулиці Замарстинівській 11 у м.Львові. Підставою для цієї реєстрації вказаний нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу № 404 від 27 жовтня 1995 року. Однак на підставі вказаного договору купівлі-продажу право власності на спірне приміщення до ДКППО «Манон» не переходило. 27 жовтня 1995 року між Представництвом Фонду державного майна України у м.Львові та товариством покупців ДКППО «Манон» укладено договір купівлі-продажу майна підприємства (активи, пасиви, інвентар, обладнання, устаткування та інше майно згідно з актом інвентаризації). Серед переліку майна не були вказані спірні нежитлові приміщення. Інших доказів про те, що до майна, яке підлягало приватизації шляхом викупу належали нежитлові приміщення, у тому числі і спірні, немає. Спірні нежитлові приміщення належали до комунальної власності територіальної громади м.Львова і у власність ДКППО «Манон» не передавалися. Реєстрація права власності від 14 листопада 2006 року проведена безпідставно за відсутності правовстановлюючих документів. В подальшому спірні приміщення двічі відчужувалися згідно договорів купівлі-продажу. Останнім їх власником стала ОСОБА_1 Вважає, що позивач не вправі звертатися із позовом про скасування ухвали Львівської міської ради щодо передачі цього майна ТзОВ «Сонечко».

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг та заперечень, законність і обґрунтованість ухвали і рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарги слід відхилити.

Спірні нежитлові приміщення розташовані у Шевченківському районі м.Львова в районі діяльності Шевченківського районного суду м.Львова. Відповідно до вимог ч.1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред»являються за місцезнаходженням майна. Порушення правил виключної підсудності не допускається. Отже, суд першої інстанції відкрив провадження у цій справі з дотриманням правил підсудності, що не спростовується доводами апеляційної скарги.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала Шевченківського районного суду м.Львова постановлена судом з додержанням вимог закону. Тому апеляційна скарга на ухвалу суду до задоволення не підлягає.

Встановлено, що відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі продажу від 6 квітня 2007 року позивач купила нежитлові приміщення площею 49,8 кв.м , розташовані у будинку 11 на вулиці Замарстинівській у м.Львові. Вказаний договір купівлі-продажу підданий державній реєстрації 12 вересня 2007 року. Відтак, відповідно до 334 ЦК України, ОСОБА_1 набула право власності на спірні нежитлові приміщення з моменту державної реєстрації договору купівлі-продажу.

Статтями 316,317 ЦК України визначено поняття та зміст права власності, підстави припинення якого встановлені ст. 346 цього Кодексу.

21 травня 2009 року Львівською міською радою прийнято ухвалу № 2655 «Про передачу у власність нежитлових приміщень на вулиці Замарстинівській,11», якою спірні нежитлові приміщення передані у власність ТзОВ «Сонечко», чим порушено право власності ОСОБА_1, яке не припинено у встановленому порядку. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

На підставі аналізу зібраних доказів суд першої інстанції прийшов до висновку, що станом на 21 травня 2009 року ОСОБА_1 була власником нежитлових приміщень у будинку 11 на вулиці Замарстинійвській у м.Львові. Ці приміщення на час прийняття оспорюваної ухвали міської ради територіальній громаді міста Львова не належали, тому вона не мала правових підстав для розпорядження цими приміщеннями.

З висновками суду першої інстанції слід погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для скасування рішення Шевченківського районного суду Львівської області відсутні, а тому апеляційну скаргу на рішення слід відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сонечко» відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 23 жовтня 2009 року та рішення цього суду від 15 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двох місяців з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий

Судді