ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
справа № 2-948/10
провадження № Б/н 1286
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2010 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді: Шкоріної О.І.

при секретарі: Телегіній Н.О., Пікало К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом Державного підприємства МО України «Укрвійськбуд» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 підприємство МО України «Укрвійськбуд» звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення із займаного ними жилого приміщення, що розташоване за адресою : М.Київ провулок Поліський, 13, кімната без надання іншого жилого приміщення. Свої вимоги мотивував тим, що в відповідачу ОСОБА_2 на сім»ю із двох осіб була надана кімната у гуртожитку на час роботи на підприємстві - 135 завод ЗБК. В 1995 році відповідач ОСОБА_2 наказом директора підприємства був звільнений з роботи за власним бажанням за ст..38 КЗпП України. Відповідачі були повідомлені про необхідність звільнення займаного приміщення у добровільному порядку. Незважаючи на попередження керівництвом підприємства про необхідність звільнення займаного житла, останній разом з сім»єю добровільно житло не звільнив, з гуртожитку не виселився. У зв»язку з чим позивач змушений був звернутися до суду з позовом.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала і просила позов задовольнити, пославшись на обставини викладені в позовній заяві. Крім того, пояснила, що до даних правовідносин не може бути застосований строк позовної давності, оскільки і на сьогоднішній день порушуються права підприємства.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник позовні вимоги не визнали і просили в задоволенні позову відмовити, пояснивши, що йому була надана кімната в гуртожитку, в яку він заселився на підставі ордеру. В подальшому він та його дружина були постійно зареєстровані в кімнаті. В 1993 -1995 роках припинили виплачувати заробітну плату, у звязку він і був звільнений за власним бажанням. До отримання позовної заяви, йому ніколи не предявляли вимогу звільнити кімнату. На даний час він є інвалідом, за станом здоров»я ніде не працює, іншого житла не має. Представник відповідача напоялагала на застосуванні позовної давності, а тому просила відмовити в задоволенні позову.

Відповідачка ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала і просила в задоволенні відмовити, підтримавши пояснення відповідача ОСОБА_2.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Гуртожиток, який розташований по провулку Поліському, будинок № 13 знаходиться на балансі ФДП МОУ «Укрвійськбуд» - « 135 ДБК» /а.с. 8-10/. Будівля за адресою пров. Поліській, 13 згідно обліку Київського КЕУ рахуються як гуртожитки. Данні будівлі згідно наказу розквартирування військ і капітального будівництва ЗС - начальника Головного КЕУ МО України від 01.12.2000 року № 103 та акту прийому-передачі від 6.12.2000 року були передані на балансовий облік ДП «Укравійськбуд». Данні обставини підтверджуються довідкою, виданою Київським квартирно-експлуатаційним управлінням /а.с. 11/.

13 листопада 1987 року відповідачу ОСОБА_2, на підставі тимчасового ордеру від 13 листопада 1987 року , виданого Київською КЕЧ, була надана квартира АДРЕСА_1 /Поліська, 13/, яка складається з однієї кімнати площею на сім»ю з 2 осіб .

Згідно з наказами Начальника 135 Заводу ЗБВ з 14.01.1986 року по 1.03.1995 року ОСОБА_2 дійсно працював на заводі електриком і з 1.03.1995 року був звільнений за власним бажанням, що підтверджується наказом № 24 від 24.02.1995 року /а.с.7/

Суд вважає, що посилання відповідача про те, що він був звільнений з підприємства у зв»язку з порушенням трудового законодавства з боку керівництва підприємства, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростовуються наказом про звільнення, який останнім оскаржений не був.

Відповідно до ст.,132 ЖК України сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчинились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв»язку з роботою чи навчанням. Інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв»язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину.

Враховуючи наведену норму закону та встановлені фактичні обставини справи, а саме : що відповідачу ОСОБА_2 була надана кімната в гуртожитку на час роботи, з якою був звільнений в 1995 році, не пропрацювавши десяти років, останній разом з сім»єю зобов»язаний звільнити гуртожиток.

Відповідачі до цього часу займають кімнату в гуртожитку і не звільнили її в добровільному порядку.

Оцінюючи посилання відповідачів на ті обставини, що відповідач ОСОБА_2 є інвалідом другої групи, був звільнений з роботи у зв»язку з невиплатою заробітної плати, за станом здоров»я не може влаштуватися на роботу, що на думку останніх є підставою для відмові в позові, суд вважає їх такими, що не грунтуються на законі, оскільки на відповідачів поширюються пільги встановлені ст..125, 132 ч. 3 ЖК України.

Суд також вважає, що до даних правовідносин не може бути застосований строк позовної давності в три роки, який на думку представника відповідача починає свій відлік з 01.03.1995 року, оскільки, відповідачі в гуртожитку проживають без законних підстав, порушення прав підприємства, на балансі якого знаходиться гуртожиток, продовжуються.

Отже позовні вимоги ДП МО України «Укрвійськбуд» про виселення відповідачів підлягають задоволенню

Керуючись ст.ст.10,11,15, 60,208, 209, 213-215 ЦПК України і на підставі ст..132 ЖК України,

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3 із займаного ними жилого приміщення - кімнати № 11 у гуртожитку, що знаходиться за адресою : м.Київ провулок Поліський, 13, без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ДП МО України «Укрвійськбуд» судові витрати - державне мито в розмірі 8 грн.50 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді 7 грн. 50 коп., а всього 16 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м.Києва шляхом подачі протягом 10 днів заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів з чсу подачі заяви про апеляційне оскарження.

Суддя