АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2010 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого: судді Зубарєвої К.П.,

суддів: Бакуса В.Я., Яременка О.Д.,

при секретарі: Гарванко М.М.,

з участю:

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою управління праці та соціального захисту населення Жовківської районної державної адміністрації Львівської області на постанову Жовківського районного суду Львівської області від 25 листопада 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Жовківської районної державної адміністрації Львівської області про зобовязання до вчинення дій щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, -

встановила:

постановою Жовківського районного суду Львівської області від 25 листопада 2009 року вказаний вище позов задоволено.

Визнано неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення Жовківської районної державної адміністрації Львівської області (далі управління праці та соціального захисту населення) щодо відмови нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість із допомоги по догляду за дитиною ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в період з 09.08.2007 р. по 31.12.2007 р., в розмірах, що дорівнюють прожитковому мінімуму для дітей віком до 6 років.

Зобовязано управління праці та соціального захисту населення провести нарахування та провести виплату позивачці недоплачену допомогу по догляду за дитиною ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в період з 09.08.2007 р. по 31.12.2007 р. до досягнення нею трьохрічного віку в розмірах, які дорівнюють прожитковому мінімуму для дітей віком до 6 років.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постанову суду оскаржило управління праці та соціального захисту населення, просить її скасувати й постановити нову, якою відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що в управлінні відсутні необхідні кошти для перерахунку, а позивачка допомогу отримала відповідно до розмірів встановлених Державним бюджетом на 2007 рік.

Крім того, апелянт зазначає, що позивачка пропустила строк звернення до суду.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши обставини та матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, правильність правової оцінки обставин у справі та застосування судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що після народження 09.05.2007 року дочки ОСОБА_3, позивачка, відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», отримує державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Зазначені обставини визнані сторонами.

Разом з цим, при нарахуванні та виплаті позивачу цього виду державної допомоги у 2007 році відповідач керувався статтею 56 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», якою передбачено, що у 2007 році допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» здійснюється за рахунок коштів відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України, а також пунктом 14 статті 71 Закону України «Про держаний бюджет України на 2007 рік», яким зупинено на 2007 рік дію статті 12, частини 1 статті 15 та пункту 3 розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми».

Визнаючи бездіяльність управління праці та соціального захисту населення щодо нарахування та виплати позивачеві державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до вимог статті 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» у період з 09 серпня по 31 грудня 2007 року неправомірно, суд вірно виходив з норм матеріального та процесуального права.

З таким висновком погоджується і колегія суддів апеляційного суду Львівської області з огляду на наступне.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» призначаються такі види допомоги: допомога у зв'язку з вагітністю та пологами; одноразова допомога при народженні дитини; допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та інші види допомоги.

Статтею 14 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» визначено умови призначення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

При цьому статтею 15 (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) зазначеного закону встановлено, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років: з 01 січня 434,00 грн., з 01 квітня 463,00 грн., з 01 жовтня 470,00 грн.

Водночас, щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у 2007 році, то пунктом 14 статті 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом було зупинено дію статті 12, частини 1 статті 15 та пункту 3 розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» на 2007 рік.

Проте, рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» в тому числі пункту 14 статті 71 в частині зупинення на 2007 рік дії статті 12, частини 1 статті 15 та пункту 3 розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» щодо встановлення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Отже, за таких обставин районний суд обґрунтовано виходив з того, що з моменту ухвалення рішення Конституційним Судом України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року відмова управління праці та соціального захисту населення у виплаті позивачу допомоги в розмірах встановлених, ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», є протиправною.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що вирішуючи даний спір, районний суд дав правильну правову оцінку обставинам у справі, перевірив обґрунтованість вимог позивача та відповідача щодо стягнення конкретних сум, відповідність їх розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, який був встановлений чинним законодавством, і дійшов обґрунтованого висновку щодо часткового задоволення позову.

Крім того, колегія суддів приходить до висновку, що відсутність бюджетного фінансування на реалізацію вимог Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» не може бути причиною невиконання покладених на управління праці та соціального захисту населення зобовязань, оскільки реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується, на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують наведених висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України, за правилами судочинства якого розглядалась справа, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адмін6стративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Оскільки при розгляді справи ні одна із сторін не наполягала на застосуванні строків звернення до адміністративного суду, за таких обставин зазначення цієї обставини в апеляційній скарзі на законність рішення не впливає.

А відтак, з врахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду прийняте з додержання закону, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Враховуючи те, що при поданні апеляційної скарги апелянтом не був сплачений судовий збір, такий підлягає стягненню при винесенні ухвали.

Керуючись стст.303, 305, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1 ч.1 ст.314, стст.313, 317 ЦПК України колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Жовківської районної державної адміністрації Львівської області відхилити, а постанову Жовківського районного суду Львівської області від 25 листопада 2009 року залишити без зміни.

Стягнути з управління праці та соціального захисту населення Жовківської районної державної адміністрації Львівської області судовий збір в сумі 1 грн.70 коп. на р/р 0006, МФО 825014, ЗКПО 22389406 (одержувач місцевий бюджет Личаківського районну м. Львова).

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з часу її проголошення.

Головуючий : Зубарєва К.П.

Судді: Бакус В.Я.

ОСОБА_4