РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-870/10

Провадження № 2-870/10

09.12.2010

09 грудня 2010 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Сугачової 0.0.,

за участю секретаря Нечаєвої К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-ті особи - 11-та Харківська державна нотаріальна контора та ОСОБА_3 про визнання права на спадщину недійсним , -

встановив:

Позивач звернулася до суду із позовом, яким просить визнати право на спадщину, затверджене свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18.05.2007р. № 2-731, видане державним нотаріусом 11-ї Харківської державної нотаріальної контори на Ч частину спадкового майна ОСОБА_2, недійсним.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що в 1991р. разом із матір'ю ОСОБА_4 придбали однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 і набули права спільної сумісної власності. 20.04.2000р. матір померла і до 2007р. ні позивач ні її сестра ОСОБА_2 до нотаріальної контори не звертались, від спадщини не відмовлялись і позивач стала одноосібним власником спірної квартири. У 2006р. до позивача на постійне проживання переїхала онука ОСОБА_3 Відповідач, дізнавшись про це, почала постійно вимагати від позивача Ч частину квартири, тобто наполягала на відмову від своєї частині на її користь. Оскільки позивач перенесла інфаркт, постійно лікувалась, а сестра довела до такого стану, що позивач постійно хвилювалась, чого неї не можна було робити, вимусила 18.05.2007р. поїхати до нотаріальної контори і знаходячись у хворобливому стані, позивач підписала якісь документи, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом на Ч частину квартири. В подальшому сестра зареєструвалась в квартирі без згоди, і стала власницею Н частини спадкового майна. Позивач вважає, що ОСОБА_2 незаконно отримала свідоцтво про право ка спадщину, тому що використала тяжкий хворобливий стан позивача, витребувавши підписати відповідну заяву. Просить позов задовольнити.

Представник позивача повністю підтримав доводи позову і наполягав на його задоволені.

Відповідач позов не визнала, надавши письмові заперечення, посилаючись на той факт, що з боку сестри усі її дії, волевиявлення були добровільними.

Третя особа ОСОБА_3 підтримала вимоги позову.

Суд, вислухавши доводи позивача, її представника, третьої особи, заперечення відповідача, вивчивши матеріали справи та надані сторонами докази в їх сукупності, вважає вимоги позову такими, що не підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що власниками квартири АДРЕСА_2 були ОСОБА_5 та ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 12.11.1996р. (а.с. 8 ) .

Із копії свідоцтва про смерть, серії І-ВЛ № 224915 від 20.04.2000р., актовий запис № 1280 ОСОБА_4 померла 20.04.2000р. (а.с. 15 ).

Сторони по вказаній справі звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 і отримали свідоцтва про право на спадщину за законом.

Так, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, серії ВЕО № 514145, зареєстрованого в реєстрі № 2-729 від 18.05.2007р., посвідченого державним нотаріусом 11-ї Харківської державної нотаріальної контори, спадкоємцем майна ОСОБА_4, померлої 20.04.2000р., є в Ч частини квартири АДРЕСА_2 її дочка - ОСОБА_5 (а.с. 9).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, серії ВЕО № 51414 4, зареєстрованого в реєстрі № 2-731 від 18.05.2007р., посвідченого державним

нотаріусом 11-ї Харківської державної нотаріальної контори, спадкоємцем майна ОСОБА_4, померлої 20.04.2000р. є в 1/2 частини квартири АДРЕСА_3 її дочка - ОСОБА_2 (а.с.ЗО) .

Отже, спадкоємці першої черги за законом, сторони по справі, отримали спадкове майно у вигляді Ч частини спірної квартири, після смерті матері ОСОБА_4 і за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на Ч частину квартири № 16, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Гв. Широнінців, 26-«б», що підтверджено витягом КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 08.Об.2007р. (а.с.ЗО).

Відповідно до ст.. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особня, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_2 мала право на спадщину після смерті матері, як спадкоємиця 1-ї черги.

Доводи позивача, її представника про те, що на час подання заяви про прийняття спадщини, саме ОСОБА_5 знаходилася в тяжкому стані, тому не усвідомлювала значення своїх дій, або помилялась щодо своїх дії, правового значення для розгляду справи не мають.

Медична документація про наявність у позивача перенесеного у 1995р. тяжкого захворювання, знаходження у 2008/2009р.р. у медичному закладі у зв'язку з хронічними захворюваннями, пояснення свідків з боку позивача про здійснення впливу на ОСОБА_5, тощо, з боку відповідача, не можуть розглядатися судом як докази, оскільки належним чином такі ствердження не підтверджені і також не мали би правового значення для вирішення справи, не спростовують висновків суду.

Отже, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними, не ґрунтуються на вимогах закону, доводи позивача належним чином не підтверджені, тому позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 10,11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 1301 Цивільного Кодексу України, суд, -

вирішив:

В задоволені позову ОСОБА_5 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова, шляхом подачі протягом десяти днів з дня оголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отамання копії цього рішення.

Суддя