Апеляційний суд Черкаської області
Справа № 22 ц 3463/2010 р. Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19,20 - ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2010 р. Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 22 квітня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9, третя особа: приватний нотаріус Драбівського районного нотаріального округу ОСОБА_10 про стягнення грошових коштів

Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, колегія суддів,-

встановила:

Позивач ОСОБА_8 звернувся до суду з позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_6 на його користь готівкою грошові кошти в сумі 163 000 грн. (сто шістдесят три тисячі гривень), 5 000 ( п'ять тисяч гривень) заподіяної йому моральної шкоди, а також понесені ним судові витрати за сплату судового збору та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи в суді.

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 22 квітня 2010 року позов ОСОБА_8 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 163 000 грн., як аванс отриманий по не укладеному правочину - договору куплі-продажу частини нежитлового приміщення площею 196,3 кв. м по вул. Молодіжній, 27 в селі Безбородьки Драбівського району Черкаської області в 2008-2009 роках.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 судові витрати за сплату судового збору в розмірі 1630 грн. та 120 грн витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи в суді.

В стягненні моральної шкоди позивачеві ОСОБА_8 відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалити рішення, яким змінити рішення Драбівського районного суду від 22 квітня 2010 р. в частині розміру суми, яка має бути стягнена з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8, як аванс, отриманий по неукладеному договору купівлі -продажу частини нежилого приміщення по вул.Молодіжній, 27 у с. Безбородьки Драбівського району, визначивши суму в 97 000 грн. та в частині стягнення судових витрат, стягнувши їх з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме : 978грн.- судового збору та 72грн. - витрат на ІТЗ.

Зняти арешт з належної ОСОБА_6 на праві приватної власності частини приміщення за адресою вул..Молодіжна, 27 у с. Безбородьки Драбівського району Черкаської області, що був накладений ухвалою Драбівського районного суду від 04 грудня 2009р.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 сплачені ним судові витрати по даній справі.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду запишенню без змін з наступних підстав.

Згідно ст.308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини, яким та наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обгрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджено при перегляді рішення колегією суддів, що 21 вересня 2008 року між сторонами відбулася усна домовленість про купівлю-продаж частини приміщення магазину по вул. Молодіжній. 27 в с. Безбородьки Драбівського району Черкаської області. Сторони домовилися, що відповідач ОСОБА_6 продає належну йому частину приміщення магазину, а ОСОБА_8 купує її за 175 000 гривень. Також домовилися про розстрочку платежу. Цього ж дня він передав ОСОБА_6 кошти в розмірі 66 000 гривень, як аванс за покупку частини приміщення магазину, про що останній написав відповідну письмову розписку та надав позивачеві дозвіл на користування вказаним приміщенням. Після виготовлення технічної документації на приміщення магазину сторони вирішили оформити договір купівлі-продажу в нотаріуса. 29 січня 2009 року позивач додатково передав ОСОБА_6 як аванс ще 97 000 гривень, про що свідчить письмова розписка відповідача від 29 січня 2009 року. Таким чином ОСОБА_8 передав відповідачеві ОСОБА_6 в якості авансу в рахунок укладення в подальшому договору купівлі-продажу частини приміщення магазину 163 000 гривень.

Також районний суд вмотивовано дійшов до висновків, керуючись ст.220, 657 ЦК України, що договір укладений між позивачем та відповідачем є нікчемним, так як не був оформлений належним чином.

Відповідно до ч.І ст. 216 ЦК України - у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні / натурі псе, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості гакого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існую 11, па момент відшкодування.

О і же, колегія судів вважає доводи апеляційної скарги щодо неправильною застосування доказів у справі є безпідставними, так як згідно ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення, суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом першої інстанції правильно взято до уваги розписки ОСОБА_12 від 21.09.2008 року та від 29 січня 2009 року (а.с. 6-7), в яких зазначено, що останній отримав від ОСОБА_8 аванс в рахунок оплати за діючий магазин у розмірах 66 000 гривень та 97 000 гривень відповідно.

Посилання апелянта на те, що вищевказані докази вже були предметом розгляду під час слухання іншої справи, у якій ухвалено рішення, а тому не можуть братися до уваги при розгляді даної справи не відповідають вимогам закону.

Так, 24 вересня 2009 року Драбівським районним судом розглядалась цивільна справа за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про усунення перешкод у здійсненні права користування нерухомим майном та за зустрічним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6В про визнання угоди купівлі-продажу такою, що відбулася, треті особи приватний нотаріус ОСОБА_10, ОСОБА_13, тобто, предмет спору був зовсім іншим і кожна із сторін, у відповідності до чинного законодавства, мала право на надання доказів, які. на їх думку, мають значення для вирішення справи. А використання тих же доказів, якщо вони мають значення, у зовсім іншій справі не заборонено жодним нормативно-правовим актом.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про часткове задоволення позову та доходить висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції - без змін.

Доводи апелянта спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи та не відповідають вимогам чинного законодавства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309. 314, 316. 317. 319 ЦГІУ України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7Б відхилити, а рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 22 квітня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий -

Судді -