Справа № 2-1414/2010
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2010 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Чех Н.А.

при секретарі Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Дніпровської районної м. Києва ради, треті особи: Головне управління юстиції м. Києва, Житлово-будівельний кооператив «Харчовик-2» про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

Позивачі звернулися до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вони мешкають в кооперативній квартирі АДРЕСА_1 від для свого народження. Дана квартира була надана на підставі ордеру № Г230372 від 28.10.1974 року їх бабусі, ОСОБА_3, оскільки вона була членом кооперативу «Харчовик-2». Разом з нею в квартиру поселилися її син ОСОБА_4 (їх батько) та ОСОБА_5 (їх прабабуся). 09.06.1977 року батько змінив прізвище з «Погрібний» на «Галецький». 18.06.1990 року бабуся ОСОБА_2Т, померла. ЇЇ єдиним спадкоємцем за законом став їх батько ОСОБА_6, який 19.12.1999 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, він фактично став власником спірної квартири, але не виконав певні формальності. Згідно з цим свідоцтвом, до складу спадку їхньої бабусі ввійшли «паєнакопичення в ЖБК «Харчовик-2» в сумі 9 646,70 крб., які належали померлій на підставі довідки № 22 від 22.01.1990 року, виданої ЖБК «Харчовик-2». 16.08.2008 року їх батько ОСОБА_6 помер. Оскільки шлюб батьків було розірвано 04.01.1990 року, то вони є його єдиними спадкоємцями за законом. Після смерті батька вони звернулися до Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом, але до цього часу відповідне свідоцтво їм не видано. Відповідно до листа № 20-3687 від 12.12.2008 року, Головне управління юстиції м. Києва рекомендувало їм для набуття права власності на спірну квартиру звернути до суду. В судовому засідання позивачі підтримали всі обставини викладені в позовній заяві, просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, пояснили, що після смерті бабусі в 1990 році, їх батько як спадкоємець, отримав свідоцтво на пай. На той час не було права власності. Але в подальшому батько не переоформив свідоцтво на пай на інше, на свідоцтво про право на власність.

В судове засідання представник відповідача не з»явився, надав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність та прийняття рішення відповідно до чинного законодавства України.

Треті особи в судове засідання не з»явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Вислухавши позивачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

В суді встановлено, що відповідно до ордеру на жиле приміщення № Г230372 від 28 жовтня 1974 року, виданого Виконавчим комітетом Київської міської ради депутатів трудящих, квартира АДРЕСА_1 була отримана ОСОБА_7 на підставі рішення виконкому від 28 жовтня 1974 року № 783. Дана квартира отримана нею на сім»ю з трьох осіб, на неї, її сина ОСОБА_8 та її мати ОСОБА_5. Згідно свідоцтва про смерть, виданого 12 червня 1975 року, ОСОБА_5 померла 11 червня 1975 року. Відповідно до свідоцтва про зміну прізвища, імені, по батькові, виданого Дарницьким відділом РАГС м. Києва від 9 червня 1977 року, ОСОБА_8 змінив прізвище на «Галецький». За час перебування в шлюбі ОСОБА_6 та ОСОБА_9, у них народилося двоє дітей, а саме: ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачі по справі. З довідки виданої ЖБК «Харчовик-2» від 20 квітня 2010 року позивачі зареєстровані в спірній квартирі з часу народження та до теперішнього часу. Крім них, в квартирі зареєстрована їх мати ОСОБА_9 Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 13 лютого 1990 року Харківським відділом РАГС м. Києва, шлюб батьків позивачок було розірвано 4 січня 1990 року. Зі свідоцтва про смерть, виданого 18 червня 1990 року Дарницьким РАГС м. Києва, встановлено, що ОСОБА_7 померла 18 червня 1990 року. Після її смерті 19 грудня 1990 року була заведена спадкова справа № 7955. З копії спадкової справи, отриманої на запит суду з Першої Київської державної нотаріальної контори встановлено, що до них звернувся син померлої ОСОБА_6 з заявою про прийняття спадщини, яка складалася з паєнакопичення в ЖБК «Харчовик-2» в сумі 9 646,70 руб., автомобіля ЗАЗ-968 М, 1985 року випуску, державний номер НОМЕР_1 та грошового вкладу в філіалі Дарницького відділення Ощадбанку м. Києва в сумі 447,82 руб. Відповідно до ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року, 19 грудня 1990 року ОСОБА_6 отримав свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до даних свідоцтв він успадкував паєнакопичення, що знаходяться в ЖБК «Харчовик-2» Дарницького району м. Києва в сумі 9 646,70 руб., що належали померлій на підставі довідки № 22 від 22 січня 1990 року, виданої ЖБК «Харчовик-2»; грошовий вклад, що знаходиться в відділенні Ощадбанку м. Києва № 5397/0434 на рахунку № 5550 з процентами що належали померлій на підставі ощадної книжки; автомобіль марки ЗАЗ-968 М, 1985 року випуску, двигун № НОМЕР_2, шасі № 843988, кузов № НОМЕР_3, державний номер НОМЕР_1, що належав померлій на підставі технічного паспорту АФ № 346527, виданого МРЕО УДАІ УВД м. Києва 16 серпня 1985 року.

З наданого свідоцтва про укладення шлюбу встановлено, що позивачка ОСОБА_10, зареєструвала шлюб 8 червня 2001 року та змінила прізвище на «Гладишенко». 16.08.2008 року батько позивачів ОСОБА_6 помер. У встановлений законодавством термін позивачі звернулися до Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори для прийняття спадщини після померлого батька. Але свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру не було видано, з тих підстав, що свідоцтво про право на спадщину на паєнакопичення не є правовстановлювальним документом на квартиру, а є документом, що підтверджує право на отримання квартири, право власності на яку ОСОБА_6 не оформив.

Відповідно до ст. 58 ЖК України ордер є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року 697-ХІІ, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває право власності на це майно. Відповідно до довідки виданої 26 січня 1990 року ЖБК «Харчовик-2» паєнакопичення по квартирі АДРЕСА_1 належало члену ЖБК ОСОБА_7, яка сплатила в повній мірі пайовий внесок. На момент видачі 18 червня 1990 року Першою Київською державною нотаріальною контрою ОСОБА_6 свідоцтва про право на спадщину на паєнакопичення в ЖБК «Харчовик-2» після смерті його матері, тобто до введення в дію Закону України «Про власність», спадковим майном визнавалася не квартира, а паєнакопичення.

Відповідно до ч. 2 ст. 145 ЖК України, якщо член житлово-будівельного кооперативу помер або вибув з нього з інших причин чи переселився в іншу квартиру в будинку того ж кооперативу, члени його сім»ї, які проживали разом з ним, зберігають право користування жилим приміщенням за умови вступу до кооперативу одного з них. З довідки виданої ЖБК «Харчовик-2» 26 жовтня 2008 року слідує, що ОСОБА_6 з 1974 року по день смерті був зареєстрований та проживав в спірній квартирі, з реєстраційного обліку був знятий 13.09.2008 року на підставі свідоцтва про смерть. Враховуючи викладе вище, ОСОБА_6 мав законні підстави набути у встановленому законодавством порядку право власності на квартиру № 198, що знаходиться в будинку № 20, по проспекту Тичини, в м. Києві.

Відповідно до ст.ст. 1261, 1267 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними. З наданих позивачами документів та копії спадкової справи, встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рідними дітьми померлого ОСОБА_6, та спадкоємцями першої черги, які звернулися до Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини в установлені законодавством строки, та успадковують майно, що залишилося після спадкодавця в рівних частках. Інших спадкоємців першої черги немає. Викладене вище дає підстави для визнання права власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по ? частині спірної квартири в порядку спадкування за законом.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 58, 145 ЖК України, 328, 355, 356, 357, 1222, 1261, 1267-1270, 1278 ЦК України, ст.ст. 60, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_6 станом на 16 серпня 2008 року власником квартири АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на ? частину квартири АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на ? частину квартири АДРЕСА_2.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів. Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Суддя: