Справа № 2-342/2010р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2010 року Фрунзенський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Бабкової Т.В.

при секретарі - Ріяко Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання , -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2009р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, посилаючись на наступне. 23.04.2008р. вона уклала з відповідачкою нотаріально посвідчений договір довічного утримання , відповідно до якого ОСОБА_2 зобовязувалася довічно утримувати позивачку , надаючи необхідне харчування, одяг та забезпечувати за нею належний догляд та необхідну допомогу. Позивачка в свою чергу передала у власність ОСОБА_2 31/100 частину житлового будинку з надвірними будівлями , що знаходяться за адресою м.Харків, вул. Донського Дмитрія м.Харкова. Приблизно через два місяці з часу укладення договору між сторонами склалися неприязливі стосунки стосовно виконання договору. ОСОБА_2 обмежувалася наданням позивачці лише продуктів харчування , які не задовольняли її потреби в достатньому харчуванні Наприкінці серпня 2008р. ОСОБА_2 стала наполягати, щоб позивачка поставила підписи у зошиті, в якому зазначалося, що начебто позивача за умовами договору довічного утримання використала надані відповідачкою продукти харчування та послуги, що не відповідало дійсності, і позивачка відмовилася ставити свій підпис. Насправді догляд та необхідну допомогу у вигляді прибирання будинку, прання білизни , забезпечення ліками, оздоровчими та культурно-масовими заходами, відповідачка взагалі не надавала. Більшу частину вищевказаних послуг ОСОБА_1 отримувала від соціальних робітників, комунальні послуги сплачувала за рахунок власних коштів , хоча цей обовязок полягав на власникові житла. В добровільному порядку відповідачка відмовляється розірвати договір довічного утримання , тому із вказаними вимогами позивачка вимушена звернутися до суду.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Пояснила суду, що, укладаючи зі своєю сусідкою - відповідачкою ОСОБА_2 , договір довічного утримання, вона гадала, що остання буде її годувати взамін передання їй у власність частки домоволодіння позивачки. Проте ОСОБА_2 своїх обіцянок не виконала, позивачку не відвідувала, не допомагала у пранні, прибиранні , придбанні ліків, приготуванні та придбанні їжі. Сплату комунальних послуг позивачка здійснювала також самостійно. При цьому ОСОБА_1 не заперечувала , що декілька разів вона харчувалася вдома у ОСОБА_2 , однак їжа була виготовлена з придбаних нею самою за власні кошти харчів. Крім того не заперечувала , факт придбання ОСОБА_2 та влаштування в будинку позивачки нових дверей та газового котлу , однак зазначила,що надавала власні кошти на їхнє придбання. Позивачка заперечувала, що в наданому ОСОБА_2 зошиті про розмір та види наданих послуг стоїть її підпис.

Відповідачка ОСОБА_2 проти позову заперечувала. При цьому зазначила,що зі свого боку належним чином дотримувалася умов договору довічного утримання : кожного дню годувала позивачку у себе вдома , інколи ночувала з нею , зробила ремонт в її частині будинку , за свій рахунок замінила двері та колет опалення. Розмір та види допомоги, що надавалися позивачці, вона фіксувала у зошиті , де все фіксувалося власним підписом ОСОБА_1 В серпні 2009р. її раптово перестали пускати до позивачки її родичі, із цього часу вона з незалежних від неї причин припинила виконувати умови договору.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про те,що позов підлягає задоволенню.

Як видно з матеріалів справи і встановлено судом , 23.04.2008р. ОСОБА_1 уклала з відповідачкою ОСОБА_2 договір довічного утримання , що був посвідчений нотаріусом 5-ї Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_3Ю, згідно з яким передала у власність ОСОБА_2 належну на підставі свідоцтва про право власності , виданого ЖЕО Жовтневого району м.Харкова від 21.01.1981р. , 31/100 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель , розташованих за адресою м.Харків, вул.. Донського Дмитрія , №55.

Аналіз юридичної природи договору довічного утримання вказує на те , що змістом зобовязань набувача у такому договорі є систематичне матеріальне забезпечення відчужувателя , при цьому в натурі у вигляді житла, харчування , догляду та необхідної допомоги.

Конкретні елементи матеріального забезпечення передбачені п. 7 договору від 23.04.2008р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , згідно якому ОСОБА_2 приймала на себе обовязок довічно повністю утримувати ОСОБА_1 , надаючи їй необхідне харчування , одяг та забезпечувати за нею належний догляд та необхідну допомогу. Вартість харчування , одягу та необхідної допомоги встановлено відповідно до п.8 договору не менш мінімальної пенсії щомісячно.

Відповідно до п.1.ч.1 ст.755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за вимогою відчужувача, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків, незалежно від його вини.

П.9 договору від 23.04.2008р. також передбачає право ОСОБА_1 розірвання договору довічного утримання в випадку неналежного виконання ОСОБА_2 зобовязань по вказаному договору.

Таким чином підставою для розірвання договору утримання є як повне невиконання набувачем взятих на себе обовязків , так і їх неналежне виконання у порівнянні з умовами договору , при цьому незалежно від вини набувача.

Судовим розглядом встановлено, що після укладення 23.04.2008р. договору довічного утримання позивачка ОСОБА_1 залишилася мешкати в житловому будинку за адресою м.Харків, вул. Донського Дмитрія , №55. З пояснень свідків , допитаних за клопотанням обох сторін, зокрема ОСОБА_4 , ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 встановлено, що після укладення зазначеного договору мали місто факти надання харчування ОСОБА_8 з боку позивачки. Проте кількість ті та якісні характеристики зазначеного харчування вказаним особам не відомі, безпосередніми очевидцями зазначених подій вони не були, про ці обставини довідалися зі слів самої ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Крім того, свідок ОСОБА_6 підтвердила, що одного разу влітку 2008р. спостерігала, як відповідачка прибирала на території домоволодіння ОСОБА_1 Вказаний факт підтвердила також і свідок ОСОБА_9 Крім того свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_9 свідчили про факт здійснення окремих ремонтних робот відповідачкою ОСОБА_2 в будинку позивачки - зокрема, переклеюванні шпалер, заміні газового котлу. Проте пояснення позивачки, що зазначені роботи були здійснені за її власні кошти з боку відповідачки не спростовані.

За таких обставин пояснення свідків з приводу надання зазначених видів допомоги , вартість яких свідкам не відома, на думку суду не можуть свідчити про належне і систематичне виконання відповідачкою обовязків у межах передбачених п.7 договору від 23.04.2008р.

Відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень , крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.

Заперечуючи проти позову відповідачка ОСОБА_2 посилалася на зошит , в якому нею були відображені види та коштовність , систематично наданої позивачці допомоги у вигляді придбання продуктів харчування , будівельних матеріалів та товарів побуту, який за твердженням відповідачки містить підпис ОСОБА_1 на підтвердження прийняття зазначеної допомоги. Проте з боку позивачки належність їй зазначеного підпису в судовому засіданні була заперечена. З врахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що вказаний підпис належним чином не посвідчений , його належність позивачці експертним шляхом з боку ОСОБА_2 не підтверджений , цей доказ судом оцінюється критично.

Поряд з цим судом достовірно встановлено, що після укладення договору 23.04.2008р. комунальні послуги за утримання житлового будинку №55 по вул. Донського Дмитрія м.Харкова , дорече переданого за умовами договору у власність ОСОБА_2 , сплачувалися за власний рахунок позивачки, фізичну допомогу при цьому їй надавали соціальні працівники. Крім того , з довідки Фрунзенського територіального центру соціального обслуговування пенсіонерів та самотніх непрацездатних громадян, встановлено , що і після укладання договору з відповідачкою, соціальними працівниками позивачці надавалася допомога також у вигляді прибирання приміщення , придбання ліків, закупівлі та доставки продуктів харчування.

На підставі наведених вище доказів суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання з ОСОБА_2 від 23.04.2008р. в звязку з неналежним виконанням відповідачкою своїх обовязків.

Судові витрати розподіляються судом відповідно до вимог ст..88 ЦПК України.

На підставі викладеного , керуючись ст.208, 209, 212, 213, 214 ,215 ЦПК України , ст.ст. 749,751,755,756 ЦК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання - задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений 23 квітня 2008р. 5-ю Харківською державною нотаріальною конторою.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору 8 грн. 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи 37 грн.50 коп.

На вказане рішення через Фрунзенський районний суд м.Харкова може бути подано заяву про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а також внесена апеляційна скарга протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя-