Справа № 2-1469/2010
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.06.2010 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - Харабадзе К.Ш., за участю секретаря - Запорожець М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ло.ова Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. -
07 травня 2010 року ОСОБА_3 звернулась до суду до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Позивач вказав, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем вона перебуває з 22 січня 2005 року, від даного шлюбу сторони мають сина -Тимура, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу залишиться- проживати з позивачем. Сімейне житгя подружжя не склалося внаслідок різних поглядів на життя, відсутності взаєморозуміння, що унеможливлює подальше спільне життя. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинилися з лютого 2010 року, і збереження шлюбу неможливо та суперечить інтересам позивача, інтересам дитини. Спору про розподіл майна, що є їх спільною власністю, не має. Між сторонами вирішено питання про реалізацію права батька на участь у вихованні дитини та про її матеріальне утримання, яке відповідач зобов'язується надавати в добровільному порядку.
Посилаючись на вказані обставини, просив розірвати укладений сторонами шлюб, витрати, пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу органами РАЦС, покласти на відповідача.
В судовому засіданні позивач свій позов підтримав, дав аналогічні пояснення викладеному у позовній заяві. Крім того зазначив, що сторони проживають окремо, сумісне господарство не ведеться, відсутній спільний сімейний бюджет, категорично заперечував щодо надання строку для примирення подружжя.
Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, надавши про це письмову заяв/ Також заперечував щодо надання строку для примирення подружжя. Підтвердив всі обставини, на які вказував в судовому засіданні позивач. Зазначив, що збереження шлюбу суперечить його інтересам.
До ухвалення судового рішення відповідачу судом виконані вимоги ч. 2 ст. 174, ч.2 ст. 223 ЦПК України щодо роз'яснення відповідачу наслідків визнання позову, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав., а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.
За частиною 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Підстав для неприйняття визнання позову не встановлено.
Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини ПОЗОВ) про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено , що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Як убачається з матеріалів справи, шлюб між ними зареєстровано 22 січня 2005 року(а.с.5), від шлюбу вони мають сина-Тимура, 29 червня 2007. року народження, батьком якого є відповідачка.с. 15). Сторонами не заперечувалося, що після розірвання шлюбу дитина буде мешкати з позивачем. Шлюбні відносини подружжя припинені, сторони проживають окремо, сумісне господарство не ведеться, відсутній спільний сімейний бюджет. Сторони категорично заперечували щодо надання строку для примирення подружжя. Збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя. Спору про розподіл сумісного майна подружжя немає.
У відповідності до положень ст. 112 СК України суд вважає необхідним розірвати шлюб, укладений сторонами, оскільки його збереження суперечить інтересам кожного з подружжя.
Відповідно до ст.ст. 79-81, 88, 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл 9,удових витрат між сторонами. При звернені до суду позивачем сплачені судовий збір в розмірі 8 грн. 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.00 коп., однак в своєму позові позивач не заявив вимогу про стягнення з відповідача вказаних витрат.
За вимогою позивача, проти чого відповідач не заперечував, витрати по оплаті державного мита при реєстрації розірвання шлюбу в органах РА1ДС суд вважає можливим покласти на відповідача, а позивача від вказаних витрат - звільнити.
Керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. І 10, 1 12 Сімейного Кодексу України, суд,-
Позов ОСОБА_3 задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_3, і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований 22 січня 2005 року відділом РАЦС по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 14.
Гіри реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС стягнути з ОСОБА_2 на користь держави державне мито у розмірі 17 (сімнадцять) гривень 00 копійок, а ОСОБА_4 від сплати державного мита - звільнити.
Не стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апе іяційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня ; проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 'днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя: К.Ш.Харабадзе