АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2010 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого: судді Зубарєвої К.П.,

суддів: Бакуса В.Я., Федоришина А.В.,

при секретарі: Гуняк О.Я.,

з участю: представника ТзОв «Редакція «Галицькі контракти» ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТзОВ) «Редакція «Галицькі контракти» на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 02 грудня 2009 року в справі за позовом закритого акціонерного товариства (далі ЗАТ) «Видавничий будинок «Максимум» до ТзОВ «Редакція «Галицькі контракти» про спростування недостовірної інформації, відшкодування матеріальної і моральної шкоди, -

встановила:

рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 02 грудня 2009 року вищевказаний позов задоволено. Зобовязано ТзОВ «Редакція «Галицькі контракти» публічно спростувати недостовірну інформацію шляхом публікації всередині ділового щотижневика «Галицькі контракти» в рубриці «Тема номера» на будь-якій наступній сторінці № 29-31 розміром не менше половини стандартної сторінки машинописного тексту, шрифтом 12 Times New Roman на російській та українській мовах текст спростування, який зазначений у резолютивній частині рішення суду.

Рішення суду оскаржило ТзОВ «Редакція «Галицькі контракти», просить його скасувати й ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позову ЗАТ «Видавничий будинок «Максимум» посилаючись на те, що таке винесене із порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт посилається на те, що незважаючи, що спростування ним уже було опубліковано в діловому тижневику «Контракти» № 3 за 19 січня 2004 року, суд задовольнив позовні вимоги позивача, зобовязавши тим самим відповідача вдруге опублікувати спростування та стягнув на користь позивача матеріальну та моральну шкоду; суд зобовязав спростувати інформацію всередині ділового щотижневика «Галицькі контракти», проте ТзОВ «Редакція «Галицькі контракти» не є засновником та видавцем цього засобу масової інформації, а засновником такого є ТзОВ «Газета «Галицькі контракти». А відтак суд вирішив питання про права та обовязки особи, яка не брала участі у розгляді справи; суд не залучив до участі в справі фізичних осіб, авторів матеріалу, де була опублікована недостовірна, на думку позивача, інформація, незважаючи на те, що про залучення таких просив відповідач. Таким чином суд вирішив питання про права та обовязки осіб, які не брали участі у справі; суд зобовязав опублікувати зміст спростування, що удвічі перевищує обсяг спростованого фрагменту; не доведено факт втрат немайнового характеру, враховуючи, що відповідач опублікував одразу ж спростування, хоча із незначно меншим шрифтом.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ТзОв «Редакція «Галицькі контракти» на підтримання апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. В той же час кожен, відповідно до ст.68 Конституції України, зобовязаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обовязки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. А відтак за своєю правовою природою право на спростування недостовірної інформації, передбачене ст.277 ЦК, належить не лише фізичним, але й юридичним особам.

Як вбачається з матеріалів справи та рішення суду до суду звернулось ЗАТ «Видавничий будинок «Максимум» з позовом до ТзОВ «Редакція «Галицькі контракти». Суд зобовязав відповідача (як юридичну особу) спростувати недостовірну інформацію, що була опублікована в діловому щотижневику «Галицькі контракти».

А відтак, коли мається спір між юридичними особами, то такий не підлягає розгляду в судах загальної юрисдикції, виходячи із змісту ст.ст.1, 2, 21 ГПК України.

В той же час, відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.09.90 р. № 7 «Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій», (що діяла на час виникнення спірних правовідносин), якщо позов предявлено про спростування відомостей, опублікованих у пресі або поширених іншими засобами масової інформації (по радіо, телебаченню), як відповідачі притягуються автор та відповідний орган масової інформації (редакція, агентство, інший орган, що здійснив випуск інформації). При публікації або іншому поширенню відомостей без позначення автора орган масової інформації за вимогою суду зобовязаний назвати особу, яка надала відомості, про спростування котрих предявлено позов.

У п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи та юридичної особи» зазначено, якщо позов предявлено про спростування інформації, опублікованої в засобах масової інформації, то належними відповідачами є автор і редакція відповідного засобу масової інформації чи інша установа, що виконує її функції, оскільки згідно зі статтею 21 Закону про пресу редакція або інша установа, яка виконує її функції, здійснює підготовку та випуск у світ друкованого засобу масової інформації.

У разі коли редакція друкованого засобу масової інформації не має статусу юридичної особи, належним відповідачем є юридична особа, структурним підрозділом якої є редакція. Якщо редакція не є структурним підрозділом юридичної особи, то належним відповідачем виступає засновник друкованого засобу масової інформації.

У випадку коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач просив залучити авторів публікацій, в яких мається, на думку позивача, недостовірна інформація. А враховуючи обставини справи, зміст публікацій та вимоги і заперечення сторін вирішити справу без участі авторів неможливо. Крім цього таке рішення впливає на права та обовязки авторів публікацій.

В номері щотижневика, в якому мається спірна інформація, автори спірної інформація зазначені, але суд не залучив їх до участі у справі, а винісши оскаржене рішення тим самим вирішив питання про їх права та обовязки.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.311 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо суд вирішив питання про права та обовязки осіб, які не брали участь у справі.

За таких обставин рішення суду підлягає до скасування з направленням справи на новий розгляд.

При новому розгляді справи слід врахувати викладене, звернути увагу на те, що витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або фахівця в галузі права, понесені особою у звязку з реалізацією своїх процесуальних прав при розгляді справ у порядку цивільного судочинства, процесуальним законом віднесено до судових витрат, вони відшкодовуються в порядку, передбаченому відповідним процесуальним законом і не є шкодою та не можуть бути стягненні за позовною вимогою про відшкодування шкоди.

Крім того суду слід перевірити твердження апелянта, що ТзОв «Редакція «Галицькі контракти» не є засновником та видавцем щотижневика «Галицькі контракти», а засновником такого є ТзОВ «Газета «Галицькі контракти».

Керуючись ст.303, п.5 ч. ст.307, п.4 ч.1 ст.311, п. ч.1 ст.314, ст.313, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Редакція «Галицькі контракти» задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 02 грудня 2009 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до цього ж суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з часу її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців з часу набрання нею законної сили безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий: Зубарєва К.П.

Судді: Бакус В.Я.

ОСОБА_2