Справа № 2-65/2010
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2010 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Чех Н.А.

при секретарі Кузьменко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Відділу реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про її народження,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з відповідачкою перебував у шлюбі з 1993 року. Від шлюбу народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З жовтня 1999 року вони припинили шлюбно-сімейні стосунки, не вели сумісного господарства, мали відокремлені бюджети, не перебували у близьких інтимних стосунках. З 29.01.2000 року вона залишила сім»ю та переселилася на постійне проживання до ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1. Із вказаного часу вони ніколи не спілкувалися, ніяких стосунків не підтримували. Вони з відповідачкою погодили, що не мають претензій з приводу місця проживання і виховання доньки, оскільки вирішили це питання мирно. 12.12.2000 року він отримав свідоцтво про розірвання шлюбу. У травні-червні 2007 року постало на вирішення житлове питання, мирно з»ясувати в цьому напрямку відносини з відповідачкою не вдалося. Вона відмовилася зніматися з реєстрації за його адресою, а також повідомила, що народжена нею 31.10.2000 року донька ОСОБА_5 теж прописана за його адресою. Крім того, відповідачка зазначила, що в графі «батько» свідоцтва про народження вказаної дитини записано його ОСОБА_1. Він не є батьком ОСОБА_5, народженої 31.10.2000 року, оскільки за рік до її народження вони шлюбні відносини не підтримували, запис про батька у свідоцтві про народження І-БК № 134428, виданого 27.12.2000 року зроблено 14.12.2000 року, тобто після розірвання між ними шлюбу. Про запис щодо його батьківства по відношенню до ОСОБА_5 дізнався від відповідачки у червні 2007 року. Відповідачка самостійно, без його відома подала заяву про реєстрацію своєї дитини, вказуючи його батьком. При цьому не було дотримано вимоги про обов»язкове подання або спільної заяви, або заяви чоловіка про реєстрацію його батьком. В судовому засіданні позивач, його представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити. Підтримали викладені в позові факти та обставини. Додатково пояснили, що шлюб між сторонами розірвано в 2000 році, а з 1999 року вони не жили разом, просили врахувати, що відповідачка не з»являлася на експертизи ціленаправлено, експерт призначав дослідження разів шість. Про те, що відповідачка народила дочку ОСОБА_6 позивач знав, як і знав, що батьком цієї дитини є ОСОБА_4 Влітку 2007 року він (позивач) дізнався, що за його місцем проживання відповідачка зареєструвала свою дочку ОСОБА_6, після чого дізнався, що батьком цієї дитини записаний він. Просили врахувати і надані додатково документи.

Відповідачка в судове засідання не з»явилася, про день та час розгляду справи сповіщалася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Суд враховує те, що відповідачка знає про дану справу, вона та її представник були присутні в судових засіданнях до зупинення провадження по справі призначення судово-біологічної експертизи. З часу знаходження справи в суді (26.02.2008 року) ніяких доказів щодо своїх заперечень проти позовних вимог суду не надала.

Співвідповідач в судове засідання не з»явився, надав суду лист з проханням розглядати справу у його відсутності згідно чинного законодавства.

Вислухавши позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в суді та підлягають задоволенню.

В суді встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 1993 року. Від шлюбу мають дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. З матеріалів цивільної справи № 2-822 за 2000 рік по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, встановлено, що шлюб між сторонами було розірвано згідно рішення суду від 02.06.2000 року. З наданих по вказаній справі пояснень встановлено, що вже на 01.03.2000 рік сторони вже кілька місяців проживали окремо, не підтримували шлюбні стосунки, не вели спільного господарства, свідоцтво про розірвання шлюбу було видане органами РАГСу 12.12.2000 року. З копії свідоцтва про народження встановлено, що 31.10.2000 року у відповідачки народилася дитина ОСОБА_5, батьком якої записано позивача, прізвище дитини Яринка.

З копії історії пологів встановлено, що дитина ОСОБА_5 народилася своєчасно, місце проживання позивачки вказано вулиця Червоноткацька. В копії медичної картки дитини ОСОБА_5 зазначено її прізвище «Панькова», батько дитини «ОСОБА_4; 1963 р. н.». Такі ж дані записані на бланку «Дородовий патронат № 1».

З копії особової справи середньої школи № 129 встановлено, що відповідачка власноручно зазначила в своїй заяві на прийом дочки ОСОБА_6 до школи батьком дитини «Паньков Володимир Юрійович». Такі ж дані записані в анкеті про прийом дитини до школи.

Викладені вище факти та обставини свідчать про те, що відповідачка завагітніла та народила дитину ОСОБА_5 в період, коли з позивачем вже не проживали однією сім»єю, не підтримували шлюбні стосунки, не вели спільного господарства. Сама відповідачка як до народження дитини ОСОБА_5, так і після вказувала і в медичних документах і в заяві до школи батьком дитини ОСОБА_5 не позивача, а ОСОБА_4. Судом приймається до уваги і те, що відповідачка не з»являлася на експертизу, яка призначалася за клопотанням сторони позивача тричі. Враховується і те, що відповідачка не надала жодного доказу щодо своїх заперечень.

Враховуючи вищевикладене, слідує, що в суді доведено стороною позивача те, що позивач не є батьком дитини ОСОБА_5.

Відповідно до ст. 53 КпШС походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір»ю в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків. По даній справі встановлено, що позивачем ніяких заяв до державних органів реєстрації актів громадянського стану про батьківство не подавалося, також в матеріалах справи відсутнє рішення суду про встановлення батьківства.

Відповідно до ст. 55 КпШС якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно рішення суду. З відповіді на запит суду Відділу РАГС Дніпровського РУЮ м. Києва встановлено, що документ, який посвідчує особу батька не пред»явлено, відомості про батька та його місце проживання записані зі слів заявника - відповідачки по справі, спільної заяви батька та матері суду не було надано.

Відповідно до ст. 56 КпШС особа записана батьком дитини за її заявою або спільною заявою з матір»ю дитини, не має права оспорювати батьківство, якщо в момент подачі заяви їй було відомо, що вона фактично не є батьком цієї дитини. Про внесення запису до свідоцтва про народження ОСОБА_5 позивачу щодо його батьківства стало відомо від відповідачки у червні 2007 року, коли між сторонами вирішувалися житлові питання. Крім того, позивачу було відомо що батьком дитини ОСОБА_5 являється ОСОБА_4, з яким проживала відповідачка після розірвання подружніх стосунків з позивачем. Крім того у медичних документах на дитину, в особовій справі СШ № 129 зі слів відповідачки батьком вказано саме ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 53, 55, 56, Кодексу про шлюб та сім»ю України в редакції 1969 року, ст.ст. 60, 88, 130, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Виключити відомості про особу ОСОБА_1 як батька дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з актового запису № 1773 від 14.12.2000 року, вчиненого відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського РУЮ в місті Києві.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Суддя: