Апеляційний суд Житомирської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„30 червня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Товянської О.В.

суддів: МикитюкО.Ю.,

ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання Сапінської Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПРИВАТБАНК в особі філії „Житомирське Регіональне Управління Публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПРИВАТБАНК (далі - ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК) до ОСОБА_2, ОСОБА_3, заінтересована особа - орган опіки і піклування Радомишльської районної державної адміністрації про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення зі зняттям з реєстрації

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 06 травня 2010 року,

встановила:

В березні 2009 року ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення зі зняттям з реєстрації. Зазначали, що в листопаді 2006 року між ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір за умовами якого ОСОБА_2 отримала кредит в розмірі 27600 доларів США строком на 20 років з 22 листопада 2006 року по 22 листопада 2026 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із зобовязанням погашати суму кредиту згідно графіка.

На забезпечення зобовязання за кредитним договором між сторонами 22 листопада 2006 року було укладено договір іпотеки. Відповідачі не виконують взяті на себе зобовязання за кредитним договором, а згідно з умовами іпотечної угоди позивач у такому випадку має право отримати задоволення своїх вимог до боржника за рахунок заставленого майна - житлового будинку та земельної ділянки за адресою м. Радомишль Житомирської області, вул. Близнюка,8.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 06 травня 2010 року позов задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором стягнуто з відповідача 179 429,48 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - жилий будинок; виселено з жилого будинку № 8, що розташований по вул. Близнюка в м. Радомишлі Житомирської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 В решті позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення в частині виселення та зняття з реєстраційного обліку слідуючих осіб: ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ухвалити нове - про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що суд підійшов до розгляду справи однобоко (ухвалене по справі рішення грунтується лише на позовних вимогах та доводах позивача, без дослідження і встановлення всіх обставин, доказів, свідчень, які надавалися відповідачами), повністю проігнорував їх інтереси та інтереси неповнолітніх дітей, чим порушив норми Закону України „Про охорону дитинства.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статей 7,11,33,35 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату відсотків, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання. Майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, в листопаді 2006 року між ПАТ КБ „ПРИ- ВАТБАНК та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір за умовами якого ОСОБА_2 отримала кредит в розмірі 27600 доларів США строком на 20 років з 22 листопада 2006 року по 22 листопада 2026 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із зобовязанням погашати суму кредиту згідно графіка.

На забезпечення зобовязання за кредитним договором між сторонами 22 листопада 2006 року було укладено договір іпотеки. Відповідачі не виконують взяті на себе зобовязання за кредитним договором, а згідно з умовами іпотечної угоди позивач у такому випадку має право отримати задоволення своїх вимог до боржника за рахунок заставленого майна - житлового будинку та земельної ділянки за адресою м. Радомишль Житомирської області, вул. Близнюка,8. Сімя ОСОБА_5 стала проживати у житловому будинку, що є предметом іпотеки, після укладення договору іпотеки.

Судом встановлено, що відповідачі своїх зобовязань за кредитним договором не виконують, станом на 09.02.2009 року заборгованість за вказаним кредитом становить 23302,53 дол. США.

Задовольнивши позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції правильно виходив із того, що, що договір іпотеки є чинним і ніким неоспорений.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовної вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованим. Відповідачі із рішенням суду в цій частині погодились і його не оскаржують.

Відповідно до частини 3 статті 109 ЖК та статті 40 Закону України „Про іпотеку звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачам була направлена письмова вимога про звільнення житлового будинку протягом одного місяця з дня її отримання, позовні вимоги про виселення відповідачів є передчасними, а тому суд першої інстанції необгрунтовано задовольнив ці позовні вимоги.

Тому рішення в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні цієї вимоги.

Із врахуванням наведеного апеляційний суд погоджується із висновком суду про відмову у знятті відповідачів з реєстраційного обліку.

Керуючись ст.ст.209,218,303,304,307,309,313,314,316,324,325 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 06 травня 2010 року в частині виселення скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК у виселенні за безпідставністю.

В решті рішення залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

Головуючий : Судді :