Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
№ 2- 8092
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2010 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі Ткаченко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 19 листопада 2009 року звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Позивач у своєму позові та в ході судового засідання посилалася на те, що з відповідачем перебувала в фактичних шлюбних відносинах, відповідач є батьком зараз вже повнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, вона є мамою цієї дитини. Відповідач у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини участі не приймає, син навчається. Просила, уточнивши позовні вимоги, стягувати з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання її сина на час навчання того в розмірі 700 грн. з відповідача щомісячно до досягнення дитиною 23 років, задовольнивши позов.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснивши, що він дійсно є батьком ОСОБА_3, не ухиляється від виховання та утримання свого сина, працює, має скрутне матеріальне становище і вже виплачує аліменти на утримання іншої дитини. Не заперечує проти стягнення з нього аліментів, але просив визначити передбачений законом менший розмір з урахуванням і його матеріального і сімейного становища. Просив суд розглянути справу по закону за наявними матеріалами справи і рішення винести про задоволення саме таких позовних вимог.

Вислухавши пояснення позивача і відповідача, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували в фактичних шлюбних відносинах, сторони мають зараз вже повнолітнього сина ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2. Сторони спільного господарства не ведуть, питання про шлюб не стоїть і відносини не підтримують, разом не мешкають. Відповідач має іншу сімю.

На теперішній час позивач мешкає разом зі своїм повнолітнім сином, займається його вихованням та утриманням, лікуванням. ОСОБА_3 повнолітній, але не працює, навчається. Відповідач на утримання цього сина матеріальну допомогу не надає; є конфліктні питання у сторін стосовно виховання та утримання цієї дитини.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

На підставі ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з яким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Судом встановлено, що син сторін ОСОБА_3 повнолітній, навчається, свого постійного доходу не має, знаходиться на утриманні своєї матері, яка на теперішній час працює, має скрутне матеріальне становище і потребує матеріальної допомоги від батька, тому суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання ОСОБА_3 на час навчання до досягнення ним 23 років в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу батька щомісячно до закінчення навчання або досягнення 23 років. При цьому суд враховує ті обставини, що відповідач в же виплачує аліменти на утримання іншої дитини в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу, має тяжке матеріальне і сімейне становище. В задоволенні решти позовних вимог про стягнення аліментів слід відмовити, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону.

При таких обставинах суд вважає доведеними обставини позову, а тому можливим їх часткове задоволення.

Відповідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Враховуючи вимоги ст. 199 СК України, суд вважає необхідним стягнути аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина з дня подання позову, тобто з 19 листопада 2009 року.

На підставі п. 7 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення.

Зважаючи на те, що позивачка працює, має скрутне матеріальне становище і важкі сімейні обставини, державну грошову допомогу не отримує, інших джерел доходу не має, суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення.

Згідно з п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України до набрання чинності законом, який регулює порядок сплати і розміри судового збору, судовий збір при зверненні до суду сплачується у порядку і розмірах, встановлених законодавством для державного мита.

У відповідності з ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

ОСОБА_1 згідно з п. 5 ч. 1 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача слід також стягнути судовий збір в дохід держави у розмірі 51 гривня, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 07 грн. 50 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 180, ч. ч. 1, 2 ст. 183, ч. 1 ст. 191, ст. 199 Сімейного кодексу України, п.п. «а» п. 1 ст. 3, п. 5 ч. 1 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито», ч. 3 ст. 88, ст. ст. 209, 212-215, 218, п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь матері ОСОБА_1 в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів батька (ОСОБА_2) щомісячно до досягнення ОСОБА_3 23 років на час навчання, починаючи стягнення з 19 листопада 2009 року.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 51 гривні та витрати на інформаційно-технічне забезпечення процесу в сумі 07 грн. 50 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районий суд м. Дніпропетровська шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя -