Справа № 2-462/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2010 року Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого-судді - Крамаренко Т.В..

при секретарі - Пучко І.В...

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання приватизації квартири недійсною в частини. -

встановив:

У жовтні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2І, ОСОБА_3 про визнання приватизації ним квартири №1 по вул. Чкалова. 215-а в м. Миколаєві недійсної.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що при приватизації вказаної вище квартири, яка відбулася 13 лютого 2001 року, він хоча й був зареєстрований у ній. але проживав в іншому місці, тому не мав права на приватизацію цієї квартири.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, підтвердивши у судовому засіданні, що ним дійсно подавалася заява про приватизацію квартири, про яку йдеться.

Відповідачі у судовому засіданні позов визнали.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, надані позивачем, суд дійшов наступного.

З свідоцтва про право власності на житло від 01 березня 2001 року, виданого на підставі розпорядження ДК1І «Комунар-ГІобут» від 13.02.2001 року №6235. вбачається, що квартира АДРЕСА_1. була приватизована позивачем та відповідачами і перейшла у їх спільну сумісну власність.

Як вбачається зі змісту позовної заяви підставою для приватизації вказаної квартири позивачем ст&a к;та подана ним відповідна заява і позивач на момент звернення до органу приватизації із цією заявою був зареєстрований за адресою:м. Миколаїв, вул. Чкалова. буд. 215- а, кв. 1. Ці обставини визнається сторонами, а тому суд вважає її встановленими.

Зазначені обставини вказують на те, що будь-який спір, про право позивача на користування квартирою, про яку йдеться, на момент здійснення її приватизації сторонами, був відсутній, позивач у передбаченому ст. 72 Житлового кодексу України в судовому порядку не визнавався таким, шо втратив право користування вказаною квартирою, а тому він мав право на її приватизацію відповідно до ч.ч. 4. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», яке й реалізував.

Більш того, як вбачається з договору дарування 27.05.2004р.. позивач реалізуючи своє право власності на частину квартири, про яку йдеться, подарував свою частку у праві власності на цю квартиру відповідачам.

Наведені вище обставини, вказують на те, що позивач свідомо використав своє право на приватизацію житла, що перебувало у державній власності, і будь-які його права чи законні інтереси не було порушено.

За такого, суд вважає, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7. 10. 60, 209. 212-215 ЦПК України. -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання приватизації квартири недійсною в частини - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення та подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або в порядку ч.4 ст.295 ЦГІК України.

Головуючий: