Справа № 22ц-4225/2010р. Головуючий у 1 інст. Міга Я М.
Категорія 57 Доповідач: Мусіна Т.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2010 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Павлишина О.Ф.

Суддів: Мусіної Т.Г., Штефаніци Ю.Г.

При секретарі: Гуняк О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Львівській області на постанову Радехівського районного суду Львівської області від 22 лютого 2010 року

встановила:

В березні 2009 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Радехівському районі Львівської області про зобовязання здійснити нарахування щомісячної доплати до пенсії.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що відноситься до категорії „діти війни та відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни має право на підвищення пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Посилаючись на те, що такі виплати йому не проводяться у розмірі, встановленому законом, просив поновити пропущений строк та зобовязати відповідача здійснити ці нарахування за період з 1.07. 2007 року по 31.12 2008 року та з 1.05.2008 року до 31.12.2008 року в сумі 1646.07грн.

Постановою Радехівського районного суду Львівської області від 12 лютого 2010 р. позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії (бездіяльність) Управління Пенсійного фонду України у Радехівському районі Львівської області щодо невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії відповідно до вимог статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни .

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України у Радехівському районі Львівської області нарахувати і виплатити з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року включно ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, на підставі Положень ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, з урахуванням виплачених сум.

В решті позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі УПФ в Радехівському районі Львівської області посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, зокрема ст.ст. 99, 100 КАС України, просить судове рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у позові.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Перегляд справи за апеляційною скаргою, поданою на рішення суді першої інстанції, яке було ухвалено до набрання чинності Законом № 16 гл.І УІ від 18.02.2010 р. здійснюється за правилами ЦПК України проте перевірка, процесуальних дій суду та осіб, які беруть участь у справі, проводиться з урахуванням дотримання ними норм КАС України, якими вони керувались при вчиненні цих дій.

Позивач звернувся до суду з вимогою про захист права щодо одержання надбавки до пенсії як „дитина війни за період 2007р. лише 24 березня 2009р. причини пропущення річного строку повязував з тим, що йому було невідомо про його право на надбавку до пенсії, про порушення своїх прав дізнався з преси та цих підстав просив його поновити.

Оскільки частиною 2 статті 99 КАС України передбачений річний строк для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи відповідач у письмовому запереченні на позов від 19 січня 2010 року просив відмовити у задоволенні позову з підстав пропущення позивачем річного строку звернення до суду ( а.с. 8).

Разом з тим судом не було враховано положень частини 1 статті 100 КАС України, згідно з якою пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови в задоволенні адміністративного позову за умови, якщона цьому наполягає одна із сторін.

Висновок суду про те, що пропущення строку для звернення дя адміністративного суду не може бути підставою для відмови в задоволенні позові виходячи з положень ч.2 ст.46 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, не заслуговують на увагу, оскільки суперечать змісту ч. 2 ст. 46 вказаного закону, яка регулює виплату за минулий час без обмеження будь - яким строком нарахованої суми пенсії, але не виплаченої, між тим як у даній справі 30% надбавка до пенсії як дитині війни у 2007р. позивачі не нараховувалась і право позивача на неї оспорювалось.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що правові підстави для задоволення позову за період з 9.07 по 31.12 2007р. були відсутні, тому судове рішення у цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові в цій частині.

Відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Як було встановлено судам першої інстанції, позивач є дитиною війни розумінні ст. 1 Закону України „Про соціальний захист дітей війни і відповідно до ст. 6 цього ж Закону має право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до п. 41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджети на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України текст ст.1 Закону України „Про соціальний захист дітей війни викладено в такій редакці „Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України „Про ста™ ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту) до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів.

Рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10 - рп/2008 визнані такими, що не відповідають Конституції України, зокрема, положення п. 41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України.

Зазначене рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на території України , остаточним і не може бути оскарженим, крім того, воно має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року спірні відносини регулюються відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни в редакції Закону, яка діяла до 1 січня 2007 року.

За таких підстав суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги щодо зобовязання відповідача щомісячно підвищувати пенсію з 22 травня по 31 грудня 2008 року, є обґрунтованими.

Також судом правильно не були взяті до уваги доводи відповідача про неврегульованість механізму реалізації положень ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни.

На час виникнення спірних правовідносин розмір мінімальної пенсії за віком визначався лише ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування і згідно з цією нормою мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України „Про прожитковий мінімум прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, при визначенні розміру підвищення відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни застосовується розмір мінімальної пенсії за віком, визначений ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом України „Про соціальний захист дітей війни доплат до пенсії не може бути причиною невиконання покладених на управління Пенсійного фонду України зобов'язань, оскільки реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується, на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно - правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Решта доводів, викладених в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду та встановлених обставин справи.

Керуючись п. 1,2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 1691 - УІ від 18.02.2010р. „Про внесення змін до деяких законодавчих актівУкраїни щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами, п.2 ч.1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 314, 316, 319 ЦПК України колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України у Радехівськом районі Львівської області - задовольнити частково.

Постанову Радехівського районного суду Львівської області від 22 лютогі| 2010 року в частині визнання протиправними дії (бездіяльність) Управління Пенсійного фонду України в Радехівському районі щодо невиплати ОСОБА_1 надбавки до пенсії відповідно до вимог ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни за період з 09 липня 2007 р. по 31 грудня 2007 р. та зобовязання УПФ здійснити нарахування і виплати скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позові ОСОБА_1 за період з 09 липня 2007р. по 31 грудня 2007р. за пропущенням річного строку звернення до суду.

В решті постанову суду залишити без змін, апеляційну скаргу відхилити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 2-х місяців до Верховного Суду України.

Головуючий Павлишин О.Ф.

Судді Мусіна Т.Г.

ОСОБА_2