Справа № 2-3955/2009
№ 2-743/2010
Р І Ш Е Н Н Я

ИМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2010 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Іващенко С.О.

при секретарі Байбак О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Харківський завод метало порошкових виробів» про стягнення заборгованості по заробітній платі, -

В с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Харківський завод метало порошкових виробів» про стягнення заборгованості по заробітній платі. У своєму позові позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь: суму заборгованості по заробітній платі у розмірі 827, 40 грн., штрафні санкції за час затримки виплати заробітної плати у розмірі 20685,00 грн., суму індексації грошових коштів у розмірі 9425,53 грн., та моральну шкоду у розмірі 9000 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 01.11.2006 року його було прийнято на посаду начальника юридичного відділу товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський завод метало порошкових виробів» с заробітною платою згідно штатного розкладу, яка склала 1000 грн, мінус податки у розмірі 172,00 грн. і того до розрахунку 872,40 грн. 24.09.2007 року позивача було звільнено за власним бажанням згідно ст.. 38 КЗпП, однак у порушення вимог ч. 1 ст. 47, ч. 1 ст. 116 КЗпП України, повний розрахунок по заробітній платі відповідачем на день звільнення ОСОБА_1 виконаний не був не була сплачена заробітна платня за вересень 2007 року у розмірі 827,40 грн. На його неодноразові звернення по виплаті йому заборгованості відповідач не реагував та повний розрахунок не провів. Такими, на думку позивача протиправними діями відповідач порушив його цивільні права, спричинивши особисті труднощі, поставивши його та його родину у скрутне матеріальне становище, що потягло за собою переживання, чим , на думку позивача спричинив йому моральну шкоду.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надавши пояснення, які зазначені вище.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, з наступних підстав. Позивач ОСОБА_1 при зверненні до директора ТОВ «Харківський завод метало порошкових виробів» із заявою про звільнення 23.09.2007 року, власноруч написав «в звязку з моїм вступом до університету прошу звільнити мене за власним бажанням без двотижневого відпрацювання з 24.09.2007 року згідно ст.. 38 КЗпПУ. Майнових претензій до ВАТ «ХЗМПВ» не маю». Стосовно вимоги позивача щодо виплати йому середньомісячного заробітку за весь час затримки, оскільки вже 01.12.2007 року, тобто через два місяці з дня звільнення він був прийнятий на роботу в приватне підприємство «Капо». Що стосується стягнення індексації з урахуванням індексу інфляції, то позивачем, на думку представника відповідача, при його розрахунку було звернено не на той нормативний акт, що підлягає застосуванню при проведенні індексації заробітної плати. Також представник відповідача зазначив, що позивач вже звертався до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова із подібною позовною заявою, однак надав заяву про залишення її без розгляду. Окрім того представник відповідача зазначив, що коли позивач влаштовувався на роботу до ВАТ «ХЗМПВ» та коли звільнявся, посаду директора ВАТ «ХЗМПВ» займав його батько - ОСОБА_2, а мати посаду головного бухгалтеру, що не оспорював у судовому засіданні й сам позивач.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Як встановлено по матеріалам справи, відповідно до наказу № 10/к від 01.11.2006 року про прийняття на роботу, ОСОБА_1 було прийнято на основну роботу з 01.11.2006 року на посаду начальника юридичного відділу, з окладом відповідно до штатного розкладу.

Відповідно до трудової книжки АВ № 072142 від 01.09.2000 року, 24.09.2007 року ОСОБА_1 був звільнений з займаної посади начальника юридичного відділу ТОВ «Харківський завод метало порошкових виробів» за власним бажанням. Відповідно до тієї ж трудової книжки ОСОБА_1 01.12.2007 року був прийнятий на роботу у ПП «Капо» на посаду начальника юридичного відділу.

Відповідно до заяви на імя директора ТОВ «ХЗМПВ» - ОСОБА_2, від ОСОБА_1, він власноручно написав заяву, якою просив його звільнити за власним бажанням, без двотижневого відпрацювання, через вступ до університету. Матеріальних претензій до ТОВ «ХЗМПВ» він не має. Факт написання позивачем заяви такого змісту ОСОБА_1 не оспорював.

Відповідно до ст.. 47 КЗпП України, власник, або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належною формою оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього кодексу.

Згідно ч. 1 ст.. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Також як вбачається з копії ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23.09.2009 року, позивач звертався з аналогічним позовом до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, однак надав заяву про залишення його позову без розгляду, що дає суду підстави вважати, що позивач недобросовісно користується своїми процесуальними правами та обовязками.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов′язана з розміром цього відшкодування.

У Судовому засіданні не було встановлено, що діями відповідача були порушені будь які права позивача, при питання про відшкодування моральної шкоди суд виходить з вимог розумності та справедливості та враховує обставини, викладені вище.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмовленні у задоволенні позовної заяви в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 11, 79, 84, 88, , 209, 212-215, ЦПК України, ст..ст. 47, 115, 116, 117 КЗпП України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Харківський завод метало порошкових виробів» про стягнення заборгованості по заробітній платі - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання заяви про апеляційне оскарження через Фрунзенський районний суд м. Харкова з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги або шляхом подачі апеляційної скарги у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано, якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження апеляційна скарга не подана після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, у разі подання апеляційної скарги після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: