Справа № 2-1757/2010
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2010 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Чех Н.А.

при секретарі Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання недійсним кредитного договору, зазначення розміру зобов»язання в гривні та зобов»язання здійснити перерахунок сплачених коштів, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 18 березня 2008 року між ним та ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є відповідач, було укладено кредитний договір № CL22582, відповідно до якого йому було надано кредит у розмірі 5 000 доларів США. На момент укладення даного договору він, повністю довіряючи відповідачу, був впевнений і вважав, що сторони діють у повній відповідності до чинного законодавця України щодо визначення валютою платежу долара США і щодо зростання курсу долара по відношенню до гривні на час дії договору не відбудеться, погодився укласти кредитний договір саме в такій редакції. Однак, восени 2008 року курс долара США значно зріс, тому він був не в змозі погашати кредит. З урахуванням росту курсу, повернення кредиту майже під 100 % річних, і сама сума кредиту зросла майже на 100 %, порівняно до національної валюти. Крім того, як виявилося, кредитний договір містить і інші несправедливі для нього положення, якими передбачені повторні штрафні санкції. У відповідності до ст. ст. 524, 632 ЦК України, ціна договору є суттєвою умовою та визначається в момент укладення договору або передачі речі і повинна бути обов»язково визначена в національній валюті України гривні. Однак в кредитному договорі відсутня ціна договору, виражена в національній валюті України. Відповідач, надавши кредит в іноземній валюті, переклав ризики, пов»язані із знеціненням національної валюти на нього, тобто включив у договір положення, які завідомо є невигідними для нього як для споживача, а також передбачають зміни у витратах за договором крім відсоткової ставки, що суперечить п. 3 ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до частин 5,6 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним, а згідно п. 3 ч. 5 ст. 11 цього ж закону, зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки є несправедливою умовою договору. Крім того, у відповідності до ст. ст. 610-613, 638 ЦК України та одного із основних принципів права справедливості, договір повинен містити, як міру відповідальності боржника, так і міру відповідальності кредитора за неналежне виконання зобов»язань по договору. Однак, всупереч цьому, спірний кредитний договір містить положення лише про відповідальність боржника за неналежне виконання зобов»язань по кредитному договору, а відповідальність кредитора відповідача взагалі відсутня. Згідно ст. 652 ЦК України договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлене договором або не випливає із суті зобов»язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якщо сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Станом на 18.03.2008 року курс був 505 грн. за 100 доларів США, а станом на 12.08.2009 року 772,84 грн. за 100 доларів США, тобто зріс на 267,84 гривень, на не на його користь. Це і є істотною зміною обставин. Враховуючи викладене, звернувся до суду з даним позовом та просив визнати недійсним кредитний договір, зобовязати відповідача зробити перерахунок сплачених ним коштів та вказати розмір зобов»язання в гривні по курсу на день укладення договору в сумі 25 250,00 грн., та покласти судові витрати на відповідача.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що відповідальність за договором покладена лише на позивача, а банк ніякої відповідальності не несе. Увесь ризик покладено на боржника. Не заперечував, що позивач був ознайомлений у умовами договору, але він вважає, що п. 12.7 є несправедливим.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні. Пояснив, що позивач неправомірно посилається на невідповідність умов кредитного договору щодо видачі кредиту в іноземній валюті вимогам законодавства. Свої заперечення обрунтував тим, що відповідно до ст. 533 ч. 3 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У своїй діяльності банки регулюються Законом України «Про банки і банківську діяльність». Статтею 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що кредитними операціями є операції, серед іншого, зазначені в ст. 47 ч. 1 п. З Закону України «Про банки і банківську діяльність». Відповідно до ст. 47 ч. 1 п. З Закону України «Про банки і банківську діяльність», на підставі банківської ліцензії банки мають право здійснювати такі операції, як розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Таким чином, операції із розміщення коштів є кредитною операцією, яка може здійснюватись банками на підставі банківської ліцензії. Відповідно до п. 2.1. Положення «Про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій», затвердженого Постановою НБУ № 275 від 17.07.2001 року, на підставі банківської ліцензії банки мають право здійснювати такі банківські операції, зокрема, як розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Пунктом 2.3. Постанови № 275 передбачено, що за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу НБУ банки, серед іншого, мають право здійснювати операції з валютними цінностями. Відповідно до п. 5.3. Постанови № 275, письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій згідно з Декретом Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю". Таким чином, банк має право на здійснення кредитних операцій в іноземній валюті за умови отримання банківської ліцензії та письмового дозволу НБУ на здійснення операцій з валютними цінностями. 07.12.2007 року ПАТ «Універсал Банк» отримав Банківську ліцензію № 92 на здійснення операцій, визначених частиною 1 та пунктами 5-11 частини 2 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та Дозвіл НБУ №92-1 на, а посилання позивача на незаконність кредитів в іноземній валюті є безпідставними, надуманими та такими, що спрямовані на ухилення від виконання зобов'язань. Вважає, що спірний договір відповідає вимогам закону та відсутні підстави для визнання його недійсним, оскільки договір укладено в письмовій формі, сторонами було досягнуто згоди з усіх питань, передбачених законом та пов'язаних з його виконанням. Стосовно збільшення курсу долара США зауважив, що завжди була тенденція до зростання курсу валют, тому сторони договору могли та повинні були розумно передбачити ймовірну зміну та коливання курсу валют під час укладення договору.

Вислухавши пояснення представника позивача і представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не знайшов свого підтвердження в суді та не підлягає задоволенню.

В суді встановлено, що 18 березня 2008 року між позивачем та ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є відповідач, було укладено кредитний договір, відповідно до якого позивачу було надано кредит у розмірі 5 000,00 доларів США строком до 1 березня 2010 року під 24 процентів річних, підвищена процентна ставка - 72. Погашення кредиту повинне відбуватися шляхом здійснення щомісячних фіксованих рівних платежів згідно графіку погашення кредиту, який є додатком до кредитного договору. Кредит надавався для використання на умовах строковості, повернення та плати за користування. Встановлено, що позивач не дотримується умов кредитного договору, не погашає кредит згідно графіку, не сплачує відсотки. Посилання сторони позивача на те, що кредитний договір було укладено з порушеннями вимог діючого законодавства, є безпідставні, необґрунтовані. В суді не було доведено, що банк позбавлений права видавати фізичним особам кредити в іноземній валюті. З наданих представником відповідача копії банківської ліцензії № 92 від 07.12.2007 року, копії дозволу № 92-1 від 07.12.2007 року та копії додатку до дозволу № 92-1 від 07.12.2007 року, виданих Національним банком України, ПАТ «Універсал Банк» має право здійснювати операцій, визначених пунктами 1-4 частини 2 та частиною 4 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та має право здійснювати зокрема операції з валютними цінностями щодо залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України. За таких обставин, здійснення кредитування в іноземній валюті при наявності Банківської ліцензії та Письмового дозволу НБУ відповідає вимогам законодавства України. Крім того, позивач за своїм вибором, самостійно обирає банківські установи, умови кредитування. Ніхто не може примусити позивача чи будь-яку іншу особу укладати невигідні для них договори, укладати договори з певними банківськими установами. Зазначені в позові обґрунтування є недоведені. Починаючи з дня укладення кредитного договору, як банківська установа, так і позичальник приймають на себе ризики, які можуть виникнути в процесі дії кредитного договору. Кредитний договір підписаний позивачем, це свідчить про те, що він погодився з усіма, викладеними в договорі, умовами.

Таким чином, підстав для задоволення позовних вимог немає.

Статтею 207 ЦК України передбачено, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами (та скріплений печаткою юридичної особи - для юридичних осіб).

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у установлені договором строки. Одностороння відмова від зобовязань або одностороння зміна умов договору не допускається.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 1049ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.525, 526, 530, 1054 ЦК України, ст.ст. 60, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання недійсним кредитного договору, зазначення розміру зобов»язання в гривні та зобов»язання здійснити перерахунок сплачених коштів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: