Київський районний суд м. Одеси
Справа №2- 5493/2010
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2010 року Київський районний суд м. Одеси у складі: Головуючого - судді Луняченка В.О., при секретарі Жімбріу Н.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 про позбавлення права користування житловим приміщенням,

В СТАНОВИВ:

15.06.2010 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до суду до ОСОБА_2 яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 в якому просить суд позбавити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права користування житловим приміщення, що знаходиться за адресою: м.Одеса. вул.25-ої Чапаївської дивізії, будинок № 3, корпус З, кв. 200

В обгрунтування позовних вимог представник позивачки посилається на те, що ОСОБА_1 є власником квартири № 200 у будинку № 3 корпус № 3 по вул. 25-ої Чапаєвської дивізії у м. Одесі. 19.05.2004 року за проханням ОСОБА_2 остання була зареєстрована у вищезазначеній квартирі, пообіцявши допомагати позивачці. 05 грудня 2007 року ОСОБА_2 зареєструвала за вищевказаною адресою свою дочку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Проте, з моменту реєстрації по теперішній час ОСОБА_2 у зазначеному домоволодінні не проживала, допомогу ОСОБА_1 не надавала, комунальні платежі не сплачувала. ОСОБА_2 мешкала квартири № 3,4 будинку 46/1 по вул. Ак.Вільямса у м. Одес, оскільки відповідно до свідоцтва про право власності на житло виданого Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому Одеської міської Ради народних депутатів від 14 лютого 1994 року та рішенням Київського районного суду від 15 лютого 2007 року ОСОБА_2 на праві власності належить 1/5 частка зазначеної квартири. Весь цей час позивачка за свої кошти сплачувала комунальні послуги. Маючи зареєстрованим місце проживання відповідачки у своїй квартирі, позивачка позбавлена можливості розраховувати на субсидію, також обмежена в реалізації свого права власника розпоряджатися своїм майном, здійснювати його відчуження.

В грудні 2009р. - січні 2010р. ОСОБА_2 приходила до позивачки та вимагала подарувати квартиру, а коли їй було відмовлено, стала погрожувати, вчиняла сварки, лайки, бійки.

В квітні 2010 р. ОСОБА_2 прийшла за місцем мешкання позивачки, учинила лайку, нанесла останній тілесні ушкодження. У зв'язку з чим ОСОБА_1 повинна була звернутись до начальника ОМУ УМВС в Одеській області.

ОСОБА_1 неодноразово зверталась до ОСОБА_2 з проханням знятись з реєстраційного обліку, однак їй було відмовлено.

ОСОБА_2 своєю реєстрацією створює позивачці труднощі в безперешкодному та належному користуванні власним житлом, здійснювати своє право на безперешкодне та вільне використання власного житлового приміщення.

ОСОБА_2 та її неповнолітня донька ОСОБА_3, не проживають у спірному будинку понад один рік без поважних причин, а тому вони втратили право користування жилим приміщенням.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 у судове засіданні не з'явилась представила до суду заяву в якій просила суд розглядати справи без її подальшої участі. У попередніх судових засіданнях позов не визнавала та просила відмовити в його задоволені. При цьому вона пояснювала те. що за згодою позивачки вона була зареєстрована в квартирі № 200 у будинку З/Зпо вул. 25-ої Чапаєвської дивізії в м. Одесі та коли вона вселилась в зазначену квартиру та намагалась там проживати, позивачка чинила їй опір. Між нею та позивачкою виникли неприязні відносини. ОСОБА_1 всіляко намагалася її виселити, в результаті чого між ними виник конфлікт, який переріс в бійку. Все зазначене змусило її залишити спірну квартиру, залишивши там особисті речі.

Суд вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши докази прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

На підставі Свідоцтва про право власності на житло виданого Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому Одеської міської Ради народних депутатів від 25.12.1996 року ОСОБА_4 на Савеліївна є власником квартири № 200 у будинку № 3. корпус 3 по вул. 25-ої Чапаєвської дивізії у м. Одесі.

Згідно довідки № 715 від 26.04.2010 року про склад сім'ї та реєстрацію, відповідачка ОСОБА_2 у вищевказаній квартирі зареєстрована з 19.05.2004 року, неповнолітня ОСОБА_3 за реєстрована з 05.12.2007 року.

Позивачка в своїх поясненнях зазначає, що відповідачка за її згодою була зареєстрована в кв. № 200 у будинку. З/З по вул. 25-ої Чапаєвської дивізії у м. Одесі. Проте, з моменту реєстрації по теперішній час ОСОБА_2 у зазначеному домоволодінні не проживала.

У судовому засіданні позивачка вказувала, що відповідачка вчиняла сварки, бійки, намагалася її вигнати з квартири та в ході одного з конфліктів застосувала рукоприкладство та причинила їй тілесні ушкодження.

22.04.2010 року ОСОБА_1 звернулась з заявою до Київського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області в якій просила застосувати міри реагування до її онуки ОСОБА_2, яка 17.04.2010 року намагалась її вигнати з її квартири.

За заявою ОСОБА_1 Київським РВ ОМУ був заведений відмовний матеріал № 2540 ЖРЗПЗ № 3780 від 22.04.2010 року. Відповідно до постанови УИМ Київського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області лейтенанта міліції ОСОБА_5 в порушені кримінальної справи за заявою ОСОБА_1 було відмовлено.

В своїх поясненнях, які знаходяться в зазначеному матеріалі ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_2 мешкає у її квартирі близько двох місяці. Тобто данні пояснення спростовують первинні твердження позивачки, що до того, що ОСОБА_2 з моменту реєстрації по теперішній у спірній квартирі не проживає.

У судновому засіданні з боку позивачки висловлювалося твердження, що в спірній квартирі в період 2010 року перебували й перебувають до сьогоднішнього дня особисті речі відповідачки, а сама відповідачка нетривалий час проживала в зазначеній квартирі в 2010 р. Однак у результаті конфлікту, що виник через прохання відповідачки оформити квартиру на ОСОБА_2, позивачка звернулася до своєї дочки - матері відповідачки, щоб вона вигнана ОСОБА_2 зі спірної квартири.

Свідки, які були з боку позивачки ОСОБА_6, ОСОБА_7, та з боку відповідачки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 вказували, що в період 2010 року відповідачка періодично проживала в спірній квартирі, там знаходились її особисті речі, та між позивачкою та відповідачкою виникали неприязні відносини.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України», гарантовано свободу пересування та вільний вибір місця проживання.

Ст. 47 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути позбавлений житла інакше ніж на підставі закону за рішенням суду.

Згідно з ч.З. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку передбаченим законом.

Згідно зі ст. 7 Закон/ У країни «Про свободу пересування та вільний вибір місяця проживання в Україні" зняття з реєстрації здійснюється і на підставі рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою.

Відповідно до частини другої ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад однин рік. якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В судовому засіданні не було встановлено, що відповідачка не проживала в квартирі №200, що знаходиться в будинку № З/З по вул.25-ої Чапаївської дивізії в м.Одесі понад одного року.

Крім того, було встановлено що в результаті конфліктних ситуацій позивачка чинить перешкоду &gr; вільному проживанні відповідачки в зазначеній квартирі

Враховуючи вишевиклалене. суд вважає що позовні вимоги позивачки щодо позбавлення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права користування квартирою № 200. що знаходиться в будинку № З/З по вул.25-ої Чапаївської дивізії в м.Одесі на пілставі того, що відповідачі не проживають у спірній квартирі понад одного року, а тому втратили право користування жилим приміщенням є безпідставними, а тому в задоволені позову належіть відмовити.

Керуючись ст. 10. 60. 212-215. 218 ЦПК України, ст. 33, 47 Конституції України, ст. 9 ЖК України, ст. 7 Закон&?т; України «Про свободу пересування та вільний вибір місяця проживання в Україні».

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_11 до ОСОБА_2 яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 про позбавлення права користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: м.Одеса в&?в;л. 25-ої Чапаївської дивізії, будинок, 3АДРЕСА_1 - відмовити.

Рішення може б&?и;ти оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. /