АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2010 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого: судді Зубарєвої К.П.,

суддів: Бакуса В.Я., Монастирецького Д.І.,

при секретарі: Балюк О.С.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 29 грудня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок пенсії,

встановила:

постановою Залізничного районного суду м. Львова від 29 грудня 2009 року вказаний вище позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова щодо незабезпечення позивачу перерахунку раніше призначених державної та додаткової пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязано відповідача провести перерахунок ОСОБА_1 раніше призначених державної та додаткової пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», встановивши їх з 16.01.2007 року в розмірі державної пенсії не нижче 6 мінімальних пенсій за віком, додаткова пенсія 50% мінімальної пенсії за віком.

Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова проводити перерахунок пенсії з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, визначеного законодавством на відповідний рік.

Не погодившись із постановою суду управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова оскаржило її в апеляційному порядку, просить її скасувати й ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на неповність дослідження та зясування всіх обставин справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасника процесу на заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість постанови суду, обговоривши доводи позовних вимог та апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 внаслідок захворювання, повязаного з виконанням робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції, визнаний інвалідом ІІІ групи та належить до першої категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Звернувшись до управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова, де перебуває на обліку як пенсіонер, з заявою про перерахунок державної та додаткової пенсії у розмірах, встановлених статтею 50 та статтею 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідач в проведенні такого перерахунку пенсії відмовив.

Задовольняючи позов, районний суд виходили з того, що відповідач повинен провести перерахунок та виплату пенсій позивачу, виходячи з їх розмірів, встановлених Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постановами Кабінету Міністрів України.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду відповідає обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права, з огляду на наступне.

Так, відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами третьої групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно зі статтею 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів третьої групи, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

За таких обставин правильними та такими, що відповідають Закону, є висновок районного суду, що позивач має право на перерахунок пенсії, який би був призначений у розмірі не нижчому від 6 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення даного спору, та це право гарантується Конституцією України, зокрема її ч. 2 ст.46.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, районний суд дійшов правильного висновку, що при визначенні розміру пенсій позивачу застосуванню підлягають статті 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанови Кабінету Міністрів України, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Крім того, закріплення у статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» положення, яким передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України має визначати зазначений порядок не порушуючи положень цього Закону.

Зі статей 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вбачається, що під час встановлення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Згідно з частиною третьою статті 67 вказаного Закону, яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення визначеного законом розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, підвищується розмір пенсії визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму і цей перерахунок проводиться з дня встановлення цього мінімуму.

Оскільки перерахунок пенсії позивача має проводитись виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то у разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачу повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

А відтак, враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вирішуючи даний спір, районний суд дав правильну правову оцінку обставинам у справі, перевірив обґрунтованість вимог позивача щодо перерахунку пенсії, а відтак вірно задовольнив вимоги позивача.

В той же час, колегія суддів приходить до висновку про виключення з резолютивної частини постанови зобовязання управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова проводити перерахунок пенсії з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, визначеного законодавством на відповідний рік, оскільки зобовязання відповідача вчиняти дії на майбутнє не відповідає вимогам матеріального права.

Керуючись сст.303, 305, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1 ч.1 ст.314, стст.313, 317 ЦПК України, колегія суддів, - ухвалила:

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова відхилити, а постанову Залізничного районного суду м. Львова від 29 грудня 2009 року залишити без зміни, виключивши з резолютивної частини рішення про зобовязання управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова проводити перерахунок пенсії з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, визначеного законодавством на відповідний рік.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Зубарєва К.П.

Судді: Бакус В.Я.

ОСОБА_2