Справа № 2-2969/2010
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2010 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Чех Н.А.

при секретарі Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської районної у м. Києві ради, ОСОБА_2, третя особа: Головне управління юстиції м. Києва про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

Позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 23.10.2009 року померла її бабуся ОСОБА_3, яка була власником однієї жилої кімнати (12/100) в квартирі АДРЕСА_1, загальною площею 16,5 кв.м. , з яких жила площа 10,10 кв.м. Вся квартира складається з семи жилих кімнат загальною площею 133,90 кв.м., в тому числі жилої площі 80,70 кв.м. Спірна кімната була придбана бабусею ще в 2001 році. Вона (позивачка) проживала з померлою в цій квартирі приблизно півроку до смерті бабусі, оскільки остання фактично перебувала в безпорадному стані, вона постійно лежала, ходити не могла та їй (позивачці) потрібно було годувати бабусю, переодягати, вбирати за нею та давати ліки. Це був для них важкий період життя. Незадовго до смерті бабуся сказала, що заповідає їй кімнату на випадок смерті, після чого дала нотаріально засвідчений заповіт. Після смерті бабусі вона переїхала жити до своєї матері, оскільки психологічно дуже складно їй було продовжувати проживати в кімнаті бабусі. В травні 2010 року вона (позивачка) звернулася до Десятої київської державної нотаріальної контори для того, щоб отримати свідоцтво про право на спадщину на спірну кімнату, але їй було відмовлено в цьому нотаріусом, оскільки вона не звернулася до нотаріальної контори протягом шести місяців від дня смерті бабусі з заявою про прийняття спадщини. Нотаріус порадив звернутися до суду. Вважає, що фактично вона спадщину прийняла, оскільки до смерті бабусі-спадкодавця постійно проживала з нею. В судове засідання позивачка не з»явилася, представник позивачки надав заяву з проханням про розгляд справи у його відсутність з постановленням рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги позивача визнала в повному обсязі.

Співвідповідач Дніпровська районна у м. Києві рада, в судове засідання не зявився, представник надав суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутності та прийняття рішення згідно чинного законодавства.

Представник третьої особи до суду не зявився, надіслав на адресу суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

В суді встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу частини квартири АДРЕСА_2, від 01.11.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 7921 та в органах БТІ м. Києва 17.12.2001 року за реєстровим № 4025, ОСОБА_3 придбала 12/100 частин вказаної квартири. Згідно заповіту, датованого 25.02.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрованого в реєстрі за № 1074. слідує, що ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповіла належну їй на праві приватної власності частину квартири АДРЕСА_3 позивачці онучці ОСОБА_1 Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого відділом реєстрації смерті у м. Києві від 26.10.2009 року, ОСОБА_3 померла 23.10.2009 року. З відповіді Десятої київської державної нотаріальної контори, отриманої на запит суду встановлено, що спадкова справа після смерті померлої ОСОБА_3 не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Відповідно до ст.ст. 1268, 1270 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. ст. 1233, 1234, 1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок свої смерті. Право на заповіт здійснюється особисто. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька осіб.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1216, 1218, 1220, 1221-1223, 1233-1235, 1268, 1270, 1296 ЦК України, ст.ст. 60, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на 12/100 частин квартири АДРЕСА_4, що складається з однієї жилої кімнати загальною площею 16,5 кв.м., в тому числі житлової площі 10,10 кв.м.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: