АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2010 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого: судді Зубарєвої К.П.,

суддів: Бакуса В.Я., Крайник Н.П.,

при секретарі: Гуняк О.Я.,

з участю: ОСОБА_1 та його представника адвоката ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 18 червня 2009 року у справі за позовом субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_4 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання права власності на майно, стягнення його вартості, -

встановила:

оскаржуваним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 18 червня 2009 року вказані вище позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4, як субєктом підприємницької діяльності фізичною особою, право власності на майно на загальну суму 149 836,35 ЄВРО, що еквівалентно 1 579 275 грн. 14 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4, як субєкта підприємницької діяльності, у відшкодування матеріальної шкоди 1 579 275 грн. 14 коп.

Решта вимог залишено без задоволення. Вирішено питання судових витрат.

Рішення оскаржили ОСОБА_1 та ОСОБА_3, просять його скасувати й ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального права. Зокрема, апелянти зазначають, що суд не зясував порядок ведення бухгалтерського обліку субєктом підприємницької діяльності ОСОБА_4, а відтак акти інвентаризації не можна визнати належними та допустимими доказами, а тому всі висновки суду є безпідставними. Крім того, апелянти зазначають, що суд не взяв до уваги можливості придбання позивачкою товару на суму, що в десятки разів перевищує суму її виручки та акт опису майна, що складений державним виконавцем 29.04.2005 року, що є повним та достовірним.

Заслухавши суддю доповідача, учасників процесу - ОСОБА_1 та його представника адвоката ОСОБА_2, ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на заперечення апеляційної скарги, проаналізувавши обставини та матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Встановлено, що стверджується відповідними доказами, позивачка з 02.09.2003 р. зареєстрована як субєкт підприємницької діяльності (далі СПД), займалась роздрібною торгівлею автозапчастинами та отримала свідоцтво про сплату єдиного податку. Свою діяльність позивачка здійснювала в приміщенні, яке знаходилось по вул. Базарній, 20 у м. Львові на підставі договорів суборенди з ПККВФ «Вікторія» (приміщення магазину площею 22 кв. м, (а. с.12 т.1) та СПД ОСОБА_6 (приміщення складу площею 26 кв. м, (а.с.14 т.1).

У відповідності до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.58 ЦПК).

Письмовими доказами (ст.64 ЦПК) є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Як встановлено судом, у звязку з подіями, що були направлені проти позивачки, в тому числі викраденням у позивачки бухгалтерсько-облікових документів та хард-диску з носієм інформації щодо підприємницької діяльності, позивачка разом із матеріально-відповідальною особою ОСОБА_7, що працював у неї на відповідній правовій підставі (що стверджується відповідними доказами, що маються в справі (а.с.10, 19, 24, 79 т.1), провели інвентаризацію залишку товару в приміщенні магазину та складу, що відображено в актах, які складені з 26 по 29 квітня 2005 року з кількістю позицій 2 845 (а.с.115-171 т.1).

Оскільки, відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», в редакції, що діяв на час спірних правовідносин, обовязок із ведення обліку товариних запасів не застосовувався до осіб, які відповідно до законодавства оподатковувалися за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів, до яких відносилась позивачка, відтак, суд вірно визнав ці акти належними та допустимими доказами в справі, що не суперечить вказаним вище нормам та ст. 59 ЦПК України, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування та такі докази не одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Твердження апелянтів про те, що актом опису майна, який проводив державний виконавець 29.04.2005 року на виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 29.04.2005 р., з кількістю позицій 1045 (а.с.162-203 т.2), визначено фактичну наявність автозапчастин в приміщенні магазину та складі, що по вул. Базарній, 20 у м. Львові, є помилковим, оскільки, як встановлено судом, що стверджується відповідними доказами, такий не був ним закінченим. Аналіз найменування запчастин, що зазначені в цьому акті та актах інвентаризації залишку товару, що складені позивачкою та ОСОБА_7 з 26.04. по 29.04.2005 р., збігаються.

Посилання апелянтів на те, що договори на суборенду приміщень, які займала позивачка для здійснення підприємницької діяльності по адресу: вул. Базарна,20 в м. Львові, є фіктивними, оскільки нотаріально не завіренні та не зареєстровані, не впливає на законність та обґрунтованість рішення суду, оскільки такі не визнавались недійсними, а фактичне здійснення позивачкою підприємницькою діяльністю, в приміщеннях, які на думку апелянтів, належним чином не оформлені, не впливає та не може позбавити визнання приналежності товару за позивачкою, який їй належав.

Судом встановлено, що позивачка для здійснення підприємницької діяльності наймала працівників для реалізації товару, вела облік підприємницької діяльності, обліку доходів та витрат, звітувалась перед податковими органами, що стверджується наявними матеріалами справи (а.с.26-78 т.1).

Помилковим є посилання апелянтів і на те, що суд не дав оцінки щодо обовязкової сертифікації імпортних запасних частин та порядку їх реалізації СПД, оскільки суд такому дав оцінку, про що зазначено в рішенні суду. Крім того, зазначене не впливає на визнання приналежності товару за позивачкою, який їй належав.

Посилання апелянта в судовому засіданні апеляційної інстанції на те, що частину спірних запасних частин він предбав у субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_8, про що свідчить накладна, спростовується повідомленням податкової інспекції про те, що про зазначений продаж запчастин не зазначено в податкових звітах СПД ОСОБА_8 та книгах обліку доходів та витрат.

Суд першої інстанції, постановляючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, всебічно дослідив обставини справи, дав належну правову оцінку зібраним по справі доказам та правильно дійшов до висновку про належність майна позивачці, а оскільки відповідачі незаконно розпорядились цим майном (в січні 2006 року, без участі сторін та державного виконавця, яким було опечатані приміщення та накладено арешт на автозапчастини, проникли в опечатані приміщення складу та магазину, заволоділи майном, яке здали на металобрухт (а.с.54,55 т.2), якого на час вирішення справи судом в наявності немає, повинні відшкодувати його вартість, яка стверджується висновком спеціаліста (а.с.36-39 т.3).

Оскільки судове рішення постановлене з додержанням норм матеріального й процесуального права, то підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.313, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відхилити, а рішення Личаківського районного суду м. Львова від 18 червня 2009 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Зубарєва К.П.

Судді: Бакус В.Я.

ОСОБА_9