Апеляційний суд Рівненської області
Справа № 22-522/2010 Головуючий суддя 1 інстанції : Сидоренко З.С.
Категорія: 46, 47 Суддя-доповідач : ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2010 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючої судді: Демянчук С.В.

суддів : Василевича В.С., Шимківа С.С.

при секретарі: Чалій Н.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівному цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 05 лютого 2010 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів, -

встановила:

Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 05 лютого 2010 року позов задоволено.

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрований 07 лютого 1987 року Дубровицьким районним відділом ЗАГС Рівненської області за актовим записом № 9 - розірвано, залишено сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживати з матір'ю до його повноліття.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу. Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним і необґрунтованим, висновки суду не відповідають обставинам справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що у сукупності і призвело до неправильного вирішення справи .

Зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу без її участі, незважаючи на подану нею заяву у якій просила відкласти розгляд справи внаслідок раптового погіршення стану здоровя її сина, який є інвалідом дитинства та потребує її допомоги по догляду.

Вказує, що суд першої інстанції не врахував, що позивач через розірвання шлюбу намагається звільнитися від сплати боргових зобов"язань, які були утворені позивачем від неналежного ведення підприємницької діяльності та перекласти безпосередньо на неї увесь тягар відповідальності.

Крім того зазначає, що позивач через розірвання шлюбу також намагається звільнитися і від батьківських обов"язків щодо участі у вихованні та утриманні їхніх дітей.

Просила рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 05 лютого 2010 року скасувати та направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 не з"явилася.Про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про отримання судової повістки. Апелянт подала заяву про відкладення розгляду справи в зв"язку з погіршенням стану здоров"я сина та необхідністю догляду за малолітньою дитиною доньки. Оскільки будь-яких підтверджуючих доказів щодо зазначених в заяві обставин не надано, колегія суддів дійшла висновку про неповажність явки ОСОБА_2

ОСОБА_3 апеляційну скаргу не визнав, вважає висновки суду першої інстанції правильними. Просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, а також вимог, заявлених в суді першої інстанції, правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу , суд першої інстанції виходив з положень ст. 112 СК України, якою передбачено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сім'я між сторонами існує формально, подальше спільне життя подружжя та збереження її є неможливим, оскільки суперечить їх інтересам, що має істотне значення.

Щодо даного висновку, суд першої інстанції навів відповідні мотиви і докази, з якими погоджується і апеляційна інстанція. Оскільки беззаперечно встановлено, що сторони перебувають в неприязних стосунках, за період з квітня 2009, тобто з моменту звернення з позовом, сторони не примирилися і жодних доказів в підтвердження того, що відповідачка намагається зберегти сім'ю, остання не надала. Таким чином, всі докази в сукупності свідчать про втрату сторін один до одного почуття поваги та любові .

Окрім того, не заслуговують до уваги доводи апелянта про те, що справа незаконно розглянута в її відсутність. Із матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що відповідач у розгляді справи участі не приймала, однак до початку судового засідання подала письмову заяву з проханням розглядати справу без її участі, про день та час розгляду справи була повідомлена. (а. с. 16).

Відповідно до норм процесуального права передбачається, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності; в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів заслуговуючих на увагу і належних доказів, які б спростовували висновки суду, відповідачка суду не надала.

Статтею 308 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не можуть вплинути на законність прийнятого судового рішення, оскільки вони не спростовують зазначених висновків суду.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи спір, правильно встановив дійсні обставини справи, з'ясував характер взаємовідносин сторін, постановив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України колегія суддів , -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 05 лютого 2010 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею чинності.

Головуючий суддя: Демянчук С.В.

Судді : Василевич В.С.

ОСОБА_5