Ленінський районний суд м.Дніпропетровська
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2010 року м.Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Шавули В.С.,

при секретарі Коваленко А.А.,

за участю представника позивача, третьої особи - ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом відкритого акціонерного товариства «Дніпровськпромбуд» до ОСОБА_4, ОСОБА_2, в інтересах ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, треті особи: Регіональне відділення Фонду держмайна України по Дніпропетровській області, Дочірнє підприємство відкритого акціонерного товариства «Дніпровськпромбуд» «Дніпровськпромбудсервіс», орган опіки та піклування Ленінської районної у м.Дніпропетровську ради про виселення із гуртожитку, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2009 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом, у якому зазначив, що є балансоутримувачем гуртожитку для одиноких громадян по пр.Петровського, 43 у м.Дніпропетровську, державної форми власності. При перевірці фактичного проживання осіб у березні 2009 року ним було встановлено, що без ордеру в кімнату №4 самоправно вселився та у ній проживає ОСОБА_4. Оскільки відповідач відмовляється добровільно звільнити приміщення, просив суд виселити ОСОБА_4 із жилого приміщення гуртожитку без надання іншого житла, понесені судові витрати по справі стягнути із відповідача на свою користь (а.с.2,3).

В подальшому позивач уточнив обставини позову та збільшив свої позовні вимоги. Доповнення позовних вимог обґрунтовував тим, що у приміщенні № 4 гуртожитку ОСОБА_4 проживає разом із малолітнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дружиною ОСОБА_2, яка ніколи не перебувала у трудових відносинах із підприємством та без дозволу на вселення була зареєстрована у гуртожитку. Вважаючи ОСОБА_4 та ОСОБА_2 такими, що самовільно вселилися у займане приміщення, просив суд виселити їх із гуртожитку разом із малолітньою дитиною без надання іншого житла, зобовязати відділ громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб Ленінського РВ ДМУ УМВС України у Дніпропетровській області зняти ОСОБА_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 із реєстраційного обліку, понесені судові витрати по справі стягнути із співвідповідачів на свою користь (а.с.46-47).

Ухвалою суду від 06.07.2009 року до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних позовних вимог, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини залучено орган опіки та піклування Ленінської районної у м.Дніпропетровську ради та уповноважений орган на управління державним майном - Регіональне відділення Фонду держмайна України по Дніпропетровській області, Дочірнє підприємство відкритого акціонерного товариства «Дніпровськпромбуд» «Дніпровськпромбудсервіс» (а.с.36).

Ухвалою суду від 15.02.2010 року до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних позовних вимог залучено Дочірнє підприємство відкритого акціонерного товариства «Дніпровськпромбуд» «Дніпровськпромбудсервіс» (а.с.101).

У судовому засіданні, діючий за довіреностями від імені відкритого акціонерного товариства «Дніпровськпромбуд» та Дочірнього підприємства відкритого акціонерного товариства «Дніпровськпромбуд» «Дніпровськпромбудсервіс» представник ОСОБА_1, посилаючись на викладені у позові обставини, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав. В обґрунтування заперечень в ході судового розгляду посилався на те, що у 2005 році із дозволу коменданта вселився у кімнату гуртожитку до ОСОБА_2, з якою у 2008 році зареєстрував шлюб. Зареєстрованим він є у іншому гуртожитку ВАТ «Дніпровськпромбуд» за адресою : вул.Гомельська, 59, кім.52, але у ньому не мешкає, тому як вважає, що будучи чоловіком ОСОБА_2 має право проживати разом із нею за місцем її реєстрації. На умовах договору найму, укладеного із Дочірнім підприємством відкритого акціонерного товариства «Дніпровськпромбуд» «Дніпровськпромбудсервіс», його сімя користується житловим приміщенням гуртожитку, сплачуючи плату за користування, тому що договір із ними не розірвано, а іншого житла вони не мають.

В подальшому відповідач ОСОБА_4 у судові засідання не зявлявся, будучи належним чином повідомлений про час та день судового розгляду.

Співвідповідачка ОСОБА_2 також заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що вселилась у кімнату гуртожитку у 2005 році на підставі дозволу коменданта гуртожитку, а у 2007 році їй адміністрація підприємства дозволила зареєструвати своє місце проживання у ньому. Іншого житла її сімя не має, тому що належну їй на праві спільної сумісної власності квартиру АДРЕСА_1 вона ще у 2007 році продала.

Представник Регіонального відділення Фонду держмайна України по Дніпропетровській області, третьої особи по справі без самостійних позовних вимог, за довіреністю ОСОБА_3, заперечував проти виселення співвідповідачів із гуртожитку, посилаючись на те, що зазначений гуртожиток є обєктом державного житлового фонду, позивач як балансоутримувач, договору на утримання будинку із Фондом держмайна не укладав, речових прав на його управління не має, отже проживання у ньому співвідповідачів не може змінювати чи порушувати обсяг будь-яких його прав, у тому числі, й на користування та розпорядження гуртожитком. Згідно наказу Регіонального відділення № 12/10-24-УДМ «Про прийняття управлінського рішення» від 05.04.2007 року, гуртожиток підлягає передачі до комунальної власності територіальної громади м.Дніпропетровська, однак, процес його передачі ще не закінчився, у звязку із відсутністю відповідної на те згоди місцевого органу самоврядування.

Представник органу опіки та піклування Ленінської районної у м.Дніпропетровську ради, діюча за довіреністю ОСОБА_6, у судовому засіданні заперечувала проти задоволення вимог, посилаючись на те, що виселення родини ОСОБА_4 та ОСОБА_2 із гуртожитку призведе до їх безпритульності, що тим самим порушить права малолітньої дитини на житло.

В подальшому представник органу опіки та піклування Ленінської районної у м.Дніпропетровську ради у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про час та день судового розгляду.

Третя особа відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Ленінського РВ ДМУ УМВС України в судове засідання не зявились, у письмовій заяві просили розглянути справу без їх присутності.

За згодою сторін, третіх осіб розгляд справи проводився без участі співвідповідача ОСОБА_4 та представників третіх осіб, що не зявилися.

За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст.30 Конституції України, кожному громадянину гарантується право на недоторканість житла. Згідно ч.2 ст.311 ЦК України, фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом. За ст.9 ЖК України, житлові права громадян охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Відповідно до ст.18 ЖК України, управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником.

Підставою звернення позивача до суду є захист прав та майнових інтересів, повязаних із правом користування та розпорядження приміщенням гуртожитку державного житлового фонду.

Для встановлення правовідносин між сторонами та при вирішенні спору щодо спірних правовідносин суд застосовує положення Конституції України, Житлового кодексу УРСР, Цивільного кодексу України в редакції 2003 року та інших законів України, практику Верховного Суду України.

Суд, з`ясувавши обставини у справі та перевіривши їх письмовими доказами, вислухавши сторони, представників третіх осіб вважає, що позовні вимоги належать до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно картки прописки громадян гуртожитку (а.с.155) та особистих пояснень співвідповідачів у судовому засіданні, ОСОБА_7 (після одруження ОСОБА_4) будучи зареєстрованою із 21.02.2000 року у квартирі АДРЕСА_2, у 2005 році вселилася разом ОСОБА_4, відповідачем по справі у кімнату № 4 гуртожитку, розташованого по пр.Петровського, 43 у м.Дніпропетровську.

На підставі свідоцтва про право власності від 17.08.2007 року, виданого управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 у рівних частках набули право власності на квартиру АДРЕСА_2, якою 11.09.2007 року розпорядилися на власний розсуд, здійснивши її продаж за нотаріально-посвідченим договором купівлі-продажу ВЕХ 846431 реєстр 5591 від 11.09.2007 року (а.с.152-153)

Із 25.09.2007 року місце проживання ОСОБА_4 зареєстровано за адресою гуртожитку, розташованого по вул.Гомельська, 59 у Дніпропетровську, а ОСОБА_7 гуртожиток по пр.Петровського, 43 у м.Дніпропетровську.

Як вбачається із зібраних по справі матеріалів, гуртожиток, розташований по вул.Гомельська, 59 у Дніпропетровську є сімейним гуртожитком, а гуртожиток по пр.Петровського, 43 у м.Дніпропетровську, що призначений для проживання одиноких громадян, є обєктами державного житлового фонду, у відповідності до положень ст.7 Закону України «Про управління обєктами державної власності» та ст.7 Закону України «Про приватизацію державного майна», функції управління якими здійснює Фонд державного майна України в особі Регіонального відділення Фонду держмайна України по Дніпропетровській області. (а.с.5-11, 75-77, 128-137).

Відкрите акціонерне товариство «Дніпровськпромбуд» у відповідності зі ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» утримує на своєму балансі обидва гуртожитки, веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію та збереження в силу п.4 Наказу Фонду державного майна України «Про управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі» від 19.05.1999 року за № 908/68 (а.с. 54-56, 79-84).

01.10.2007 року між Дочірнім підприємством відкритого акціонерного товариства «Дніпровськпромбуд» «Дніпровськпромбудсервіс» та ОСОБА_7 було укладено договір найму, на умовах якого Дочірнє підприємство, діючи як орендодавець, передало, а ОСОБА_7 прийняла у строкове платне користування окрему уособлену кімнату № 4 площею 17 кв.м. гуртожитку по пр.Петровського, 43 у м.Дніпропетровську з метою проживання сімї у складі двох осіб (а.с.25-26).

08.07.2008 року ОСОБА_4 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.23,24).

Співвідповідачі разом із дитиною продовжують проживати у кімнаті № 4 гуртожитку, сплачуючи за договором найму плату за користування.

У відповідності до ст.761 ЦК України право на передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права, а також особа, уповноважена на укладання найму.

У судовому засіданні зясовано, що будь-яких правочинів чи то рішень зі сторони уповноваженого на право управління державним майном органу в особі Регіонального відділення Фонду держмайна України по Дніпропетровській області, спрямованих на передачу Дочірньому підприємству відкритого акціонерного товариства «Дніпровськпромбуд» «Дніпровськпромбудсервіс» речових прав на гуртожиток у передбаченому законодавством порядку не вчинялося, напроти, управлінським актом від 07.08.1995 року, 05.04.2007 року № 12/10-24-УДМ зазначений гуртожиток підлягає передачі до комунальної власності територіальної громади м.Дніпропетровська.

Згідно ст.ст.127, 128, 129 ЖК, гуртожитки використовуються для проживання робітників у період їх роботи. Жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, та відповідного профспілкового комітету, і єдиною підставою для вселення на надану жилу площу є лише ордер, який видається адміністрацією підприємства.

Суд враховуючи, що у відповідності до ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» від 11.12.2003 року, реєстрація місця проживання співвідповідачки ОСОБА_2 не може бути умовою реалізації її права на проживання у гуртожитку, зауважує, що підставою для реєстрації із 25.09.2007 року ОСОБА_9 у гуртожитку стали написана у заяві до відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Ленінського РВ ДМУ УМВС України у Дніпропетровській області нею відмітка про ордер № 81 від 25.09.2007 року, посвідчена печаткою та підписом начальника Дочірнього підприємства відкритого акціонерного товариства «Дніпровськпромбуд» «Дніпровськпромбудсервіс» ОСОБА_10 (а.с.151).

Проте, дослідженням книги видачі ордерів ВАТ «Дніпровськпромбуд» встановлено, що такого ордеру ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на вселення у гуртожиток адміністрацією підприємства не видавалося. Зазначені обставини також знайшли своє підтвердження у судовому засіданні також у особистих поясненнях ОСОБА_2 щодо власноручного написання заяви для реєстрації.

Доводи співвідповідачів щодо укладеного 01.10.2007 року між Дочірнім підприємством відкритого акціонерного товариства «Дніпровськпромбуд» «Дніпровськпромбудсервіс» та ОСОБА_7 договору найму (а.с.25-26), на умовах якого за їхнім твердженням, у них виникло право на користування окремою уособленою кімнатою № 4 площею 17 кв.м., суд вважає неспроможними, оскільки у судовому засіданні достовірно встановлено, що у зазначене приміщення гуртожитку відповідачі вселилися ще до його укладення та без ордеру.

Таким чином, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності звязку у сукупності, суд першої інстанції, розглядаючи даний спір в межах заявлених позовних вимог, дійшов до висновку щодо доведеності обставин самовільного вселення ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у житлове приміщення № 4 гуртожитку по пр.Петровського, 43 у м.Дніпропетровську та користування ним без законних підстав, у звязку із чим співвідповідачі разом із їхнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягають виселенню із займаного приміщення без надання іншого житла.

Щодо позовних вимог ВАТ «Дніпровськпромбуд» в частині зняття із реєстраційного обліку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд виходить із наступного.

Згідно даних реєстраційного обліку відділу громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб Ленінського РВ ДМУ УМВС України у Дніпропетровській області (а.с.151) по пр.Петровського, 43 у м.Дніпропетровську за заявою зареєстрована лише ОСОБА_2, реєстрація місця проживання малолітнього не вчинялася, у звязку із чим із реєстраційного обліку підлягає зняттю лише ОСОБА_2

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд враховує, що позовні вимоги ВАТ «Дніпровськпромбуд» належать до задоволення, від оплати судових витрат співвідповідачі не звільнені, у звязку із чим із ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у рівних частках на користь позивача належать до стягнення судові витрати у сумі 16 грн. (7грн.50коп. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення справи та 8грн.50коп держмито (а.с.14-15).

З урахуванням наведеного, керуючись ст.30 Конституції України, ст.761 ЦК України в редакції 2003 року, ст. ст. 9, 127,128,129 ЖК УРСР, ст. 133 ГК України, ст.7 Закону України «Про управління обєктами державної власності», ст.7 Закону України «Про приватизацію державного майна», ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», Постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.85р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», ст.ст.10,11,59, 60, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги відкритого акціонерного товариства «Дніпровськпромбуд» до ОСОБА_4, ОСОБА_2, в інтересах ОСОБА_5, 01.02.20009 року народження, треті особи: Регіональне відділення Фонду держмайна України по Дніпропетровській області, Дочірнє підприємство відкритого акціонерного товариства «Дніпровськпромбуд» «Дніпровськпромбудсервіс», орган опіки та піклування Ленінської районної у м.Дніпропетровську ради про виселення із гуртожитку, - задовольнити частково.

ОСОБА_4, ОСОБА_2 разом із ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, виселити з жилого приміщення № 4 в гуртожитку по пр.Петровського, 43 у м.Дніпропетровську без надання іншого жилого приміщення.

Зобовязати відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Ленінського РВ ДМУ УМВС України у Дніпропетровській області зняти ОСОБА_2 із реєстраційного обліку за місцем реєстрації в гуртожитку по пр.Петровського, 43 у м.Дніпропетровську.

Стягнути із ОСОБА_4, ОСОБА_2 у рівних частках на користь відкритого акціонерного товариства «Дніпровськпромбуд» судові витрати по справі у сумі 16 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи,що приймали участь у розгляді справи, але не були присутні під час його проголошення, мають право оскаржити рішення суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину. Повний текст рішення складено 02.12.2010 року.

Суддя В. С. Шавула