РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного _^суду Київської області у складі:

головуючого Лагценка В.Д.,

суддів Корзаченко І.Ф., Сліпченка О.І.,

при секретарі Калиновському Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 29 липня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Перша Українська Індустріально-інвестиційна компанія», закритого акціонерного товариства «Спільне Українсько-болгарське підприємство ^ «Богдан» про визнання майнових прав на квартиру, -

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2010 року ОСОБА_1, звернулась до суду з даною позовною заявою, яку обгрунтовувала тим, що 09.01.2006 року між нею та ТОВ «Перша Українська Індустріально- інвестиційна Компанія» було укладено договір пайової участі у фінансуванні будівництва житлового будинку, відповідно до якого останній зобов'язувався збудувати житловий будинок №174 а по вул. Киїській в м. Обухові Київської області і по закінченню будівництва передати позивачці у власність, як інвестору об'єкт, обумовлений в цьому ж договорі. Позивачка виконала умови договору та сплатила кошти в повному розмірі. Однак відповідач - неодноразово переносячи терміни закінчення будівництва та введення будинку в експлуатацію, так їх і не виконав. Оскільки зобов'язання ТОВ забезпечені договором застави майнових прав, позивачка просить перевести на неї майнові права на трикімнатну квартиру №342. загальною площею 89,4 кв.м., що знаходиться в будинку, що будується.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 29 липня 2010 року в задоволені позову відмовлено.

У апеляційній скарзі апелянт просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задоволити позов, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права."

Апеляційні скарги підлягає до задоволення з таких підстав.

За змістом ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення сУду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і Ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до вимог п. 4 4.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення

суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального і процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що правовою природою виникнення майнових прав у їх носія вважається загально прийнятий момент набуття права власності, визначений ст.328 ЦК України тобто право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

3 таким висновком суду першої інстанції повністю погодитись не можна з наступних

підстав.

Так в суді першої інстанції встановлено, що 09 січня 2006 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Перша Українська Індустріально-Інвестиційна Компанія» був укладений договір №125-Обін пайової участі у фінансуванні будівництва житлового будинку, відповідно до якого Інвестор в порядку своєї пайової участі у будівництві багатоквартирного житлового будинку надає підприємству кошти, а Підприємство використовує ці кошти для будівництва і передає Інвестору по завершенню будівництва частину об'єкту - квартиру АДРЕСА_1 а в м.Обухові. Плановий термін закінчення будівництва є П квартал 2010 року.

З метою забезпечення вимог позивачки по договору пайової участі у фінансуванні удівництва житлового будинку, а також усіх додатково укладених до них угод, ТОВ та ОСОБА_1 02.04.2009 року уклали договір іпотеки, предметом якого є майнові права на квартиру АДРЕСА_2.

100% інвестування зазначеної квартири позивачкою підтверджується матеріалами справи, зокрема копіями платіжних документів.

В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що будинок, будівництво квартир в якому інвестувались кошти позивачами є недобудованим та не введений в експлуатацію.

Також, під час розгляду справи судом першої інстанції отримано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, згідно якого власником об'єкту незавершеного будівництва за адресою: м. Обухів, вул. Київська, 174-а є ЗАТ «Спільне українсько- >*олгарське підприємство «Богдан», яке являється по справі Відповідачем 2.

Відповідно до п. 1.4. договору застави майнових прав, договірна вартість предмету застави визначена в розмірі 562 042,80 грн.

Відповідно до умов п.1.1. зазначеного договору застави майнових прав. Відповідач зобов'язався перед Позивачем не пізніше 01.04.2020 року, збудувати та ввести в експлуатацію житловий будинок та передати у власність позивача квартиру № 342. Предметом застави є майнові права на цю ж квартиру.

Відповідно до постанови Господарського суду Донецької області від 05.01.2010р. у справі 42/1856 відповідача було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Відповідно до п. 5.2 договору застави майнових прав, способи задоволення своїх вимог визначає Іпотекодержатель (Позивач).

Відповідно до п. 3.1.7. договору застави майнових прав, Іпотекодержатель (Позивач) має право у разі банкрутства або ліквідації Іпотекодавця (Відповідача), звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання Основного договору.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. У разі ліквідації юридичної особи заставодавця заставодержатель набуває право звернення стягнення на заставлене майно незалежно від настання строку

виконання зобов'язання, забезпеченого заставою.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про заставу», при заставі майнових прав реалізація предмета застави провадиться шляхом уступки заставодавцем заставодержателю вимоги, що випливає із заставленого права. Заставодержатель набуває право вимагати в судовому порядку переводу на нього заставленого права в момент виникнення права звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про заставу», при заставі прав, якщо інше не передбачено договором, заставодавець зобов'язаний: виконувати дії, необхідні для

забезпечення дійсності заставленого права; не здійснювати уступки заставленого права; не виконувати дій, що тягнуть за собою припинення заставленого права чи зменшення його вартості; вживати заходів, необхідних для захисту заставленого права від посягань з боку третіх осіб; надавати заставодержателю відомості про зміни, що сталися в заставленому >шаві, про його порушення з боку третіх осіб та про домагання третіх осіб на це право.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про заставу», при заставі прав, якщо інше не Передбачено договором, заставодержатель має право: незалежно від настання терміну виконання забезпеченого заставою зобов'язання вимагати в судовому порядку переводу на себе заставленого права, якщо заставодавець порушив обов'язки, передбачені статтею 50 цього Закону, самостійно вживати всіх заходів, необхідних для захисту заставленого права проти порушень з боку третіх осіб.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, станом на 16.01.2010р. ТОВ «Перша Українська Індустріально- інвестиційна Компанія» має переді мною невиконані зобов'язання, що полягають в обов'язку останнього передати позивачу майнові права на квартиру № 342, яка розташована за адресою: Київська обл. м. Обухів, вул. Київська, буд. 174-а або повернути фактично сплачені мною кошти в розмірі 416 042 (чотириста шістнадцять тисяч, сорок дві гривні) грн.

Відповідно до п. 5.2 договору застави майнових прав, способи задоволення своїх вимог визначає іпотекодержатель (Позивач).

Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За ^рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою имогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, 'неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із предявленням вимоги, якщо Інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється рішенням, суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано установлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У разі ліквідації юридичної особи - заставодавця заставодержатель набуває право звернення стягнення на заставлене майно незалежно від настання строку ^.виконання зобов'язання, забезпеченого заставою.

Згідно п. 1. ст. 7 ЗУ «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до ч. 1. ст. 16 ЗУ «Про іпотеку» Передача в іпотеку об'єктів незавершеного будівництва здійснюється шляхом передачі в іпотеку прав на земельну ділянку, на якій Розташований об'єкт незавершеного будівництва, об'єктів незавершеного будівництва та майнових прав на них.

Таким чином, судом першої інстанції невірно встановлено предмет вимог позивача та як предметом позовних вимог є визнання майнових прав на квартиру, яка являється об'єктом незавершеного будівництва, а не визнання права власності на квартиру. Правильно встановивши обставини, дав їм невірну юридичну оцінку та відповідно неправильно застосував норми матеріального права.

З урахуванням наведеного рішення суду необхідно скасувати і ухвалити нове рішення.

Керуючись ст.ст. 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 29 липня 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення.

ОСОБА_2 Павлівни до товариства з обмеженою відповідальністю «Перша Українська Індустріально-інвестиційна компанія», закритого акціонерного товариства «Спільне Українсько-болгарське підприємство «Богдан» про визнання майнових прав на квартиру, -задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 майнові права на об'єкт незавершеного будівництва, а саме на трикімнатну квартиру № 342, що складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 89,4 кв.м., та знаходиться в будинку, що будується за адресою: Київська область, м. Обухів, вул. Київська, буд. 174-а.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: