Справа № 2-5806/2010
РІШЕННЯ

Іменем України

17 листопада 2010 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Холода Р.С.,

при секретарі Родніковій Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 зареєстрованого 08.07.1988 року відділом ЗАГС міськвиконкому м. Запоріжжя та складено актовий запис № 1206, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося по причині різних характерів та відсутності спільних поглядів на життя, сім`я розпалася остаточно, бажання продовжувати шлюбні відносини відсутнє. Від шлюбу вони неповнолітніх дітей не мають.

Позивач у судовому засіданні свої вимоги, викладені у позові підтримав, та додатково пояснив суду, що шлюб у нього перший, майновий спір у них з відповідачем відсутній.

Відповідач у судове засідання не зявилась, надала заяву в якій просить розглянути справу у її відсутність. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Селюкова», яке було змінене під час державної реєстрації шлюбу між сторонами

На пропозицію суду про надання строку для примирення позивач категорично відмовився, так як вважає, що відновити шлюб неможливо.

Вислухавши пояснення позивача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони 08.07.1988 року зареєстрували шлюб, про що відділом ЗАГС міськвиконкому м. Запоріжжя складено актовий запис № 1206. Від спільного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між ОСОБА_1 Ю. та ОСОБА_2 припинені, взаємини подружжя не підтримують, спільного господарства не ведуть. Бажання до примирення у сторін відсутнє. Подальше спільне подружжя і збереження шлюбу неможливо.

Згідно ст. 111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, сторони вважають неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобовязати їх прийняти заходи до примирення.

Відповідно до статті 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

За таких обставин, суд приходить висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, встановлені у справі, свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує його особисті інтереси, що мають істотне значення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 59, 60, 88, 130, 174, 208, 209, 212, 214-215, 292, 294 ЦПК України, ст. ст. 104, 105, 111-115 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, зареєстрований 08.07.1988 року відділом ЗАГС міськвиконкому м. Запоріжжя, актовий запис №1206 - розірвати.

ОСОБА_2 залишити прізвище «Селюкова», яке було змінене під час державної реєстрації шлюбу між сторонами.

Рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, є документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Р.С. Холод