Фастівський міськрайонний суд Київської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2010 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі

головуючого судді - Соловей Г.В.,

при секретарі - Манжай С.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Фастові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання,-

встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання договору довічного утримання посилаючись на те, що 23 грудня 1999 року між сторонами було укладено договір довічного утримання, відповідно до умов якого, позивачка передала у власність відповідачу житловий будинок з відповідними надвірними будівлями і спорудами, а відповідач взяв на себе зобовязання здійснювати догляд за позивачкою. Спочатку відповідач належно виконував взяті на себе зобовязання, але з серпня 2009 року перестав виконувати взяті на себе зобовязання.

Позивачка позовні вимоги підтримала і суду пояснила, що не хоче щоб відповідач утримував її, вона самостійно хоче жити. Відповідач обікрав її зі своєю дружиною. Брати від нього їжу, кошти відмовляється. ОСОБА_3 їй не допомогає і вона просить суд позбавити її від нього. На даний час їй надає допомогу її рідня.

Представник позивачки позов підтримав і суду пояснив, що згідно договору довічного утримання дмовлявідповідач зобовязувався повністю утримувати позивачку. З серпня 2009 року відповідач умисно не виконує покладені на нього договором обовязки. Так, жодного разу за вказаний період не відвідав позивачку, не наддав ніякої матеріальної допомоги, не допомагав по господарству. Не дбає про її здоровя. Тому ОСОБА_1 змушена булла звернутися за допомогою до сторонніх осіб. За свої кошти проводить оплату комунальних послуг. В ЗвЯзку з грубим невиконанням відповідачем умов вказаного договору просить суд договір розірвати.

Відповідач позовні вимоги не визнав і суду пояснив, що неодноразово намагався виконувати взяті на себе договором зобовязання, але позивачка перешкоджає виконанню даних умов. Всіляко заперечувала проти надання догляду, не приймала їжу, речі, відмовлялася від переказів коштів та заборонила приходити на її подвірЯ, будинок, а пізніше повторно подала позов до суду. Вважає, що позивачка навмисно перешкоджає виконанню договору. Що стосується вкрадених грошей цей факт був розглянутий при попередньому розгляді справи і встановлено мою невинність, що підтверджується постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 31.01.2009 року.

Представник відповідача в позові просить відмовити так, як вважає що відповідач з вини позивачки немає можливості належним чином виконувати свої обовязки по договору довічного утримання, оскільки, позивачка безпідставно, можливо не усвідомлюючи своїх дій, не відчиняє двері будинку, відмовляється отримувати продукти харчування, одяг, ліки. Позивачка просить суд розірвати договір довічного утримання з підстав грубого порушення відповідачем своїх обовязків по договору, при цьому позивачка нехтує той факт, що для того, щоб притягнути до відповідальності необхідними елементами цивільного правопорушення є наявність заподіяної шкоди, протиправність дій, що виявляється у невиконанні чи неналежному виконанні договору довічного утримання, причинний звЯзок між двома вказаними елементами. Оскільки, жодного із правопорушення відповідач не вчинив, що підтверджується показами свідків та письмовими матеріалами справи, вважає що позов є надуманим, безпідставним, необгрунтованим та таким що не підлягає задоволенню.

Заслухавши учасників судового процесу, свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає що позов не підлягає задоволенню.

Так, судом встановлено, що 23 грудня 1999 року між позивачкою та відповідачем укладено договір довічного утримання.

Відповідно до п.1 Договору позивачка передала у власність відповідачу належний їй на праві власності житловий будинок з відповідними йому надвірними будівлями і спорудами який знаходиться в с.В.Мотовилівка по вул.Леніна, 14 Фастівського району Київської області.

Відповідач зобов'язався згідно п.5 Договору повністю утримувати позивачку надаючи їй необхідне харчування, одяг, забезпечувати за нею догляд, та необхідну допомогу.

Вартість матеріального забезпечення визначена в розмірі 74 грн. на місяць.

Відповідно до ст.755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувана у разі невиконання або неналежного виконання ' своїх обовязків, незалежно від його вини.

Як пояснила відповідачка вона не бажає, щоб ОСОБА_3 здійснював за нею догляд.

В 2009 році позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 з аналогічним е посилаючись на невиконання своїх зобовЯзень по договору відповідачем. Рішенням Фастівського міськрайонного суду від 28 травня 2009 року в позові відмовлено. Ухвалою колегії суддів суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 18.08.2009 року рішення залишено без змін.

У березні 2010 року позивачка звернулася до суду з аналогічним позовом і просить розірвати вищевказаний договір мотивуючи Тим, що відповідач грубо не виконує вимоги передбаченні договором за період з серпня 2009 року по день звернення до суду.

Відповідно до ч.2 ст.749 ЦК України якщо обовязки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності.

Виходячи з умов вказаного договору обовязки набувача яким є відповідач не були конкретизовані. Факт належного виконання умов договору до серпня 2009 року визнано рішенням суду від 28.05.2009 року. Після прийняття рішення судовими інстанціями позивачка всіляко перешкоджала відповідачу у виконанні його обовязків передбачених договором довічного утримання. Так, як зазначив відповідач, свідки - ОСОБА_4, ОСОБА_5JL, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та і не заперечується позивачкою вона не дозволяла ОСОБА_3 перебувати у її будинку, не приймала від нього продуктів харчування мотивуючи тим, що він хоче її отруїти, відмовлялася від отримання поштових переказів.

Як вбачається з листа №43 від 29.03.2010 року відповідач звертався до Червономотовилівської сільської ради про допомогу у налогоджені миролюбивих стосунків між позивачкою, а також за допомогою у вирішенні питання проплати рахунків за комунальні послуги.

Виходячи з вищенаведеного суд вважає, що неналежне виконання умов Договору з серпня 2009 року відбувається по винні самої позивачки і не може бути підставою для його розірвання.

Керуючись ст.ст.3,10,11,60,212,213-215 ЦПК України, ст.ст.744-746,748,749,751,755 ЦК

України, суд,-

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4ст.295 ЦПК України.

СУДДЯ