Ленінський районний суд м.Дніпропетровська
РІШЕННЯ
ІМ`ЯМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2010 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Залімської Н.В.

при секретарі Карпенко А.Л.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом Відкритого акціонерного товариства «Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. І.В. Бабушкіна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виселення без надання іншого житлового приміщення, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідачів про виселення. В обґрунтування позову вказав, що гуртожиток АДРЕСА_1 є власністю позивача та включений у його статутний капітал, право власності позивача зареєстровано у встановленому порядку. Командування в/ч НОМЕР_1 звернулось до позивача, з проханням надати житлову площу ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що військова частина не в змозі надати військовослужбовцю державне майно, що і було зроблено позивачем, оскільки на той момент мались вільні житлові приміщення.

Представник позивача посилається на те, що з 2006 року завод став збільшувати темпи виробництва, що привело до притягнення додаткових трудових резервів, у тому числі громадян, які проживають за територією м. Дніпропетровська, у результаті чого виникла черга на отримання житлової площі у гуртожитку. У зв`язку з нехваткою місць у гуртожитку для поселення своїх робітників, позивачем прийнято рішення про виселення з гуртожитку осіб, які не є робітниками заводу та проживають у ньому без правових підстав. Відповідачі у трудових відносинах з позивачем ніколи не перебували, за родом своїх занять відповідачі не обслуговують завод і не відносяться до членів їх сімей, договір найму житлового приміщення не укладали, ордер на їх вселення не видавався, добровільно виселитись з займаного житлового приміщення не бажають.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Просив суд виселити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 без надання іншого житлового приміщення з кімнати АДРЕСА_2 .

Відповідачі позовні вимоги визнали.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що гуртожиток АДРЕСА_1 є власністю позивача та включений у його статутний капітал, право власності позивача зареєстровано у встановленому порядку. Командування в/ч НОМЕР_1 звернулось до позивача, з проханням надати житлову площу ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що військова частина не в змозі надати військовослужбовцю державне майно, що і було зроблено позивачем, оскільки на той момент мались вільні житлові приміщення.

З 2006 року завод став збільшувати темпи виробництва, що привело до притягнення додаткових трудових резервів, у тому числі громадян, які проживають за територією м. Дніпропетровська, у результаті чого виникла черга на отримання житлової площі у гуртожитку. У зв`язку з нехваткою місць у гуртожитку для поселення своїх робітників, позивачем прийнято рішення про виселення з гуртожитку осіб, які не є робітниками заводу та проживають у ньому без правових підстав. Відповідачі у трудових відносинах з позивачем ніколи не перебували, за родом своїх занять відповідачі не обслуговують завод і не відносяться до членів їх сімей, договір найму житлового приміщення не укладали, ордер на їх вселення не видавався, добровільно виселитись з займаного житлового приміщення не бажають.

Згідно ст. 391 Цивільного Кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. З ст. 116 Житлового Кодексу України, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Згідно ч. З ст. 132 Житлового Кодексу України, сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв`язку з роботою чи навчанням.

Керуючись ч. З ст. 116, ч. З ст. 132 Житлового Кодексу України, 391 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 10, 60, 88, 212, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Виселити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 без надання іншого житлового приміщення з кімнати АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя: Н.В. Залімська