Апеляційний суд Івано-Франківської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2010 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано- Франківської області в складі:

головуючого Мелінишин Г.П.

суддів Меленко О.Є, ОСОБА_1

секретаря: Довжинської Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Долинського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Головного управління праці та соціального захисту населення Івано-Франківської облдержадміністрації до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння за апеляційною скаргою Долинського міжрайонного прокурора на рішення Долинського районного суду від 19 листопада 2010 року,-

в с т а н о в и л а :

В червні 2009 року Долинський міжрайонний прокурора в інтересах держави в особі головного управління праці та соціального захисту населення Івано-Франківської обласної державної адміністрації звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Рішенням Долинського районного суду від 19 листопада 2010 року в задоволенні позову відмовлено.

На дане рішення прокурор подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт зазначає, що судом неповно зясовано обставини справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Так, при вирішенні спору судом не враховано положень пункту 41 Постанови Кабінету Міністрів України від 19.07. 2006 року № 999 «Про затвердження

порядку забезпечення інвалідів автомобілями», згідно якого отриманий як гуманітарна

___________________________________________________________________________

Справа № 22-ц- 6470/10р. Головуючий у І інстанції Тураш В.А.

Категорія 57 Суддя-доповідач ОСОБА_3

допомога автомобіль після смерті інваліда повертається головному управлінню праці. Оскільки ОСОБА_4, якому транспортний засіб надано як гуманітарна допомога, 20.02.2008 року помер, а відповідач не вправі утримувати цей автомобіль, тому він підлягає витребуванню. З цих підстав просив рішення суду скасувати, ухвалити нове , яким позов задовольнити.

В засіданні апеляційного суду представник Головного управління праці та соціального захисту населення Івано-Франківської облдержадміністрації доводи скарги підтримав з наведених у ній мотивів.

ОСОБА_2 доводів скарги не визнала посилаючись на обґрунтованість висновків суду.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Постановляючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що до даних правовідносин положення Постанови Кабінету Міністрів України від 19.07. 2006 року № 999 не можуть бути застосовані, оскільки автомобіль передано ОСОБА_4 в час дії іншого Порядку забезпечення інвалідів автомобілями .

Такий висновок суду ґрунтується на матеріалах справи, відповідає вимогам матеріального та процесуального закону.

Так, судом правильно встановлено, що ОСОБА_4 як інвалід 11 групи трудового каліцтва мав право на забезпечення на пільгових умовах автомобілем, в звязку з чим та на підставі наказу Головного управління праці та соціального захисту населення Івано-Франківської облдержадміністрації від 25. 10.2005 року йому виділено відповідний автомобіль.

Зі змісту вказаного наказу вбачається,що цей транспортний засіб ввезений як гуманітарна допомога та переданий ОСОБА_4 на виконання п. 42 Порядку надання автомобілів, затв. ПКМ України від 07.02.2001 року № 128.

Відмовляючи в задоволенні позову прокурора в інтересах головного управління праці та соціального захисту населення суд прийшов до правильного висновку про те, що діючі на час передачі ОСОБА_4 автомобіля норми Порядку… не передбачали вилучення автомобіля після смерті інваліда, а підстав для застосування ПКМ України № 999 від 19.07. 2006 року немає, оскільки автомобіль йому передано до прийняття цієї постанови та затвердженого нею відповідного Порядку.

Судова колегія вважає, що, розглядаючи спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, ухвалив рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції були досліджені у встановленому законом порядку. Апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, які б давали підставу для зміни чи скасування судового рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для її задоволення не вбачається.

Керуючись ст.ст.307,308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Долинського міжрайонного прокурора відхилити, а рішення Долинського районного суду від 19 листопада 2010 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Г.П. Мелінишин

Судді: О. Є. Меленко

ОСОБА_1