АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Категорія: житлові ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2010 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого-судді: Малінської С.М.

суддів: Гальянової І.Г.

ОСОБА_3

при секретарі: Григоренко К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Московського районного суду м.Харкова від 23 червня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_5 районної у м. Харкові ради до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_4, Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації » про поновлення порушеного майнового права та визнання права власності та за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, треті особи у справі : ОСОБА_4, Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації » про поновлення порушеного майнового права та визнання права власності,-

ВСТАНОВИЛА :

У січні 2009 року позивач ОСОБА_5 районна у м. Харкові рада звернулась у суд з позовом, в якому просила поновити порушене майнове право малолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та відшкодувати шкоду,завдану його майну,шляхом визнання за ним права власності на 4/25 частини квартири АДРЕСА_1, яка належить відповідачу ОСОБА_6 та зобов»язати КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» зареєструвати власність на 4/25 частини вказаної квартир за ним.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те,що 12.10.2001 року до виконавчого комітету ОСОБА_5 районної у м.Харкові ради звернулась відповідачка з проханням дозволити від імені малолітнього сина ОСОБА_8 оформити договір купівлі-продажу частини квартири АДРЕСА_2, загальною площею 32,5 кв.м., яка належить сім»ї на праві власності у зв»язку з купівлею на ім.»я дитини іншого рівноцінного житла. Рішенням виконавчого комітету від 16.10.2001 року за 3 289/1 виконком надав дозвіл відповідачу продати від імені сина зазначену квартиру та оформити договір купівлі-продажу на його ім »я частини АДРЕСА_3. Однак рівноцінне житло на ім.»я дитини придбане не було.

Зазначаючи на вказані обставини, та на той факт,що у відповідача на праві власності є АДРЕСА_4, загальною площею 69.9 кв.м. позивач вважає, що син відповідача має право на визнання за ним права власності на 4/25 вказаної квартири.

Крім того позивач зазначає на те, що про наявність порушень прав малолітнього позивач дізнався 16.05.2009 року під час проведення засідання опікунської ради з питання участі ОСОБА_4 у вихованні сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2.

23.02.2009 року з аналогічним позовом до суду звернувся ОСОБА_10, в якому посилаючись, що при продажі матір»ю квартири АДРЕСА_2 , власником 1/3 частини якої він був, інше житло його придбано не було та їй належить на праві власності кв.64 по вул. Командарма Уборевича в буд. 22, просив визнати за ним право власності на 4/25 частини вказаної квартири.

ОСОБА_4, залучений до участі у справі в якості третьої особи, проти позовів заперечував, посилаючись на те. що спірна квартира придбана в первод шлюбу та у відношенні неї судом розглядається виниклий між ним та ОСОБА_6 спір щодо часток зазначеної квартирі . а тому вважав, що визначення часток дітей у спірній квартирі повинно вирішуватись після поділу майна подружжя.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23.06.2010 року позови, задоволені, поновлено порушене право та за малолітнім ОСОБА_8 та ОСОБА_7 визнано право власності за кожним по 4/25 частини квартири АДРЕСА_5 м .Харкова та КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» зобов»язано зареєструвати право власності по 4/25 частини вказаної квартири за кожним.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати вказане рішення суду в частині поновлення порушеного права та визнання права власності за ОСОБА_10 на 4/25 частини вказаної квартири та в цій частині справу направити до суду першої інстанції для об»єднання зі справою про розподіл спірного майна.

Не оскаржуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_5 районної у м. Харкові ради та поновлення порушеного права у відношенні його сина ОСОБА_8 і визнання за ним права власності на 4/25 спірної квартири, апелянт зазначає, що позивач ОСОБА_7 не є його сином, спірна квартира придбана 19.08.1999 року в період шлюбу з відповідачем та 1/3 частину коштів на придбання квартири отримано ним особисто від продажу його приватизованою до шлюбу квартири АДРЕСА_6 та відповідно йому належить її 1/3 частина.

При цьому апелянт зазначає, що виділенням ОСОБА_10 у власність 4/25 частини спірної квартири порушується його право власності на частку в цій квартирі , а рішення у справі ухвалене судом з порушенням норм матеріального права.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач, посилаючись на законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції ,просить апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з»явились, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги та заперечень на апеляційну скаргу, судова колегія приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_4 з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_11 та визнаючи за ним право власності на 4/25 частини вказаної квартири, суд першої інстанції на підставі пунктів 4 та 5 ст. 177 СК України, виходив з того, що відповідач у справі ОСОБА_6 розпорядилась майном на той час неповнолітнього ОСОБА_7, а саме: частиною квартири АДРЕСА_7, продавши її 22.11.2001 року та не виконала умов , за якими опікунська рада надавала її дозвіл щодо такого продажу, а саме: не придбала йому рівноцінне житло, а також з того, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 19.08.1999 року належить право власності на спірну квартиру, у зв»язку з чим поклав на неї обов»язок відшкодувати завдану йому матеріальну шкоду в натурі, при цьому не взяв до уваги твердження третьої особи у справі: ОСОБА_4 про те, що вказаний спір повинен розглядатись після поділу майна подружжя.

Судова колегія не може погодитись з вказаним висновком суду, оскільки він не відповідає обставинам справи та зроблений судом з порушенням норм матеріального права .

Так, як свідчать матеріали справи позивач ОСОБА_7 досяг повноліття 14 жовтня 2002 року, тобто набув повної цивільної дієздатності, а продаж належної йому частки квартири АДРЕСА_8 був здійснений його матір»ю, відповідачем ОСОБА_6 02.11.2001 року, тобто виниклі між ним та відповідачем правовідносини повинні регулюватись нормами КЗпШ України в його редакції 1969 року, а не нормами пунктів 4 та 5 ст. 177 СК України , які набрали законної сили з 01.01.2004 року як це визначив суд .

Згідно ж до вимог ст. 79 КЗпП України в редакції 1969 року , в разі виникнення спільної власності батьків та дітей правовідносини з приводу цієї власності регулюються на загальних підставах Цивільним кодексом України.

Крім того, матеріали справи свідчать про те, що третя особа у справі : ОСОБА_4 не є батьком позивача ОСОБА_7, а спірна квартира придбана ОСОБА_6 19.01.1999 року в період перебування відповідача та третьої особи в шлюбі та у відповідності до вимог ст. 22 КЗпШ України ( в редакції 1969 року), діючої на час купівлі вказаної спірної квартири, є їх спільною сумісною власністю.

За таких обставин, визнання за позивачем ОСОБА_7 права власності на 4/25 частини квартири АДРЕСА_5 м .Харкова в спільному майні подружжя , порушує право ОСОБА_4 володіти, користуватись та розпоряджатись вказаною квартирою як об»єктом спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Із матеріалів справи вбачається, що підставою для звернення позивача ОСОБА_7 в суд з позовом про визнання за ним права власності на 4/25 частини спірної квартири , є порушення його прав відповідачем ОСОБА_6 , пов»язаних з продажем його частини квартири АДРЕСА_8 та не забезпеченням його відповідачем рівноцінним житлом та відшкодування йому завданої нею шкоди в натурі відповідно до вимог п.5 ст. 177 СК України.

Між тим, зазначені позивачем обставини та норми матеріального права, не є підставою для задоволення його позовних вимог, оскільки виниклі між ним та відповідачем правовідносини регулюються нормами КЗпШ України в редакції 1969 року та ЦК України в редакції 1963 року та не передбачали такої відповідальності батьків перед неповнолітніми дітьми.

З вимогою про визнання права власності на 4/25 частини спірної квартири з інших підстав , ОСОБА_7 до суду не звертався.

При вирішенні спору суд першої інстанції на вказані норми матеріального права та обставини справи уваги не звернув та задовольнив позовні вимоги ОСОБА_7 при відсутності на те правових підстав.

З огляду на наведене рішення суду в цій частині підлягає скасуванню та ухваленню нового рішення про відмову ОСОБА_7М .в задоволенні позовних вимог з зазначених вище підстав.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_5 районної у м. Харкові ради щодо поновлення порушеного права та визнання за малолітнім ОСОБА_8 права власності на 4/25 частини квартири АДРЕСА_5 м .Харкова і зобов»язання КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» зареєструвати таке право власності за ОСОБА_8, апелянтом в апеляційному порядку не оскаржується , а тому у відповідності до ч.1 ст. 303 ЦПК України , його законність та обґрунтованість в цій частині судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Керуючись ст. ст.303, 309, 313, 316, 317, 319,218 ЦПК України, судова колегія ,-

ВИРІШИЛА :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 , задовольнити частково.

Змінити рішення Московського районного суду м. Харкова від 23.06.2010 року, скасувавши його в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_7.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_7, відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий, суддя:

Судді :