Апеляційний суд Харківської області
Справа № 22-ц-1454/2010 Головуючий 1-ї інст. Ольховський Є.Б.
Категорія відшкодування Доповідач Зазулинська Т.П.
матеріальної і моральної шкоди
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2010 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.

суддів ТАБАЧНОЇ Н.Г., КАРІМОВОЇ Л.В.

при секретарі Шпарага О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 27 жовтня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди ,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду міста Харкова з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про відшкодування збитків і моральної шкоди.

Зазначав, що 17 березня 2009 року скористався послугами автомийки « Метеор», що знаходиться за адресою: місто Харків, вул.Новий побут, 4 і належить відповідачці.

Дочекавшись черги він передав ОСОБА_3, який представився мийником,ключі від автомобілю НОМЕР_1 для того, щоб він заїхав у гараж мийки, помив авто і виїхав з гаражу, а сам пішов у кафе « Метеор», що знаходиться біля мийки. Через 20-25 хвилин ОСОБА_3 повідомив його про те, що автомобіль пошкоджено. Як з»ясувалося, виїхавши з гаражу він наїхав на електроопору, яка впала на автомобіль і пошкодила його.

Згідно комісійного висновку спеціалістів-автотоварознавців матеріальна шкода завдана йому внаслідок пошкодження автомобілю складає 59459,40 грн. За проведення авто товарознавчого дослідження він сплатив 417,33 грн.

Вважаючи, що винною у спричиненні йому матеріальної шкоди є відповідачка ОСОБА_2, яка як власниця автомийки не забезпечила якісного та безпечного для його автомобілю виконання послуг з мийки, тому надіслав їй претензію, в якій просив відшкодувати спричинені збитки. Однак ОСОБА_2 письмової відповіді на претензію не надала, а по телефону повідомила, що відшкодовувати збитки не буде, оскільки ОСОБА_3 у трудових відносинах з нею не перебуває.

Посилаючись на те, що така відповідь ОСОБА_2 суперечить фактичним обставинам і вважаючи, що саме вона є винною у спричиненні матеріальних збитків і зазначаючи, що діями відповідачки йому спричинена і моральна шкода, позивач просив суд стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на його користь матеріальні збитки в сумі 59876,73 грн.; 2000 грн. у відшкодування моральної шкоди; 619 грн. витрат зі сплати судового збору та 252 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Представник відповідачки ФОП ОСОБА_2 на позовну заяву подав заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні позову за безпідставністю.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Харкова від 27 жовтня 2009 року ОСОБА_3 залучено до участі в справі в якості співвідповідача.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник позов визнали частково. ОСОБА_3 пояснив суду, що на авто мийку зайшов до своїх друзів. Після закінчення миття автомобілю позивача попросив його дозволу вигнати автомобіль з мийки та прокататися на ньому, на що отримав згоду останнього. Виїхавши за межі мийки не впорався з керуванням, здійснив наїзд на електроопору. Вважав себе винним у спричиненні матеріальної шкоди, але заперечував проти відшкодування моральної шкоди, як не підтвердженої належними доказами.

Рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 27 жовтня 2009 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 В»ячеслава Ігоровича на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 59876,73 грн.; 500 грн. у відшкодування моральної шкоди і 871 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права і прийняти нове рішення про стягнення на його користь матеріальних збитків, моральної шкоди і судових витрат з ФОП ОСОБА_2

При цьому посилається на те, що рішення суду не відповідає вимогам ст. 215 ЦПК України через відсутність в ньому описової частини. Вказує, що всупереч вимогам ст.213 ЦПК України оскаржуване рішення прийнято судом без повного і всебічного з»ясування обставин по справі, тому є необґрунтованим; висновки суду не відповідають обставинам справи; обставини, що мають значення для справи не доведені.

Заслухавши доповідь судді; пояснення учасників процесу; перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги судова колегія вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що автомобіль НОМЕР_2 на праві власності належить ОСОБА_4, який нотаріально посвідченою довіреністю надав ОСОБА_1 право на розпорядження цим автомобілем.

Постановою Ленінського районного суду міста Харкова від 20.05.2009 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу . Згідно вказаної постанови правопорушення, в якому визнано винним ОСОБА_3, полягає в тому, що 17 березня 2009 року біля 11-30, керуючи автомобілем НОМЕР_3 він порушив п.п.12.1 ПДР України : рухаючись по вул. Новий побут біля будинку № 33 по вул. Краснопоселковій невірно обрав швидкість руху, не впорався з керуванням і здійснив наїзд на перешкоду ( залізний стовп лінії електромережі) і спричинив матеріальну шкоду автомобілю.

Вказаних обставин відповідач ОСОБА_3 не заперечує і вони, як встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, відповідно до вимог ст.61 ЦПК України не підлягали доказуванню у справі про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду.

У трудових правовідносинах з ФОП ОСОБА_2 ОСОБА_3 не перебуває, його пояснення, пояснення свідка ОСОБА_5, дані протоколу про адміністративне правопорушення свідчать про те, що пошкодження автомобілю сталося на значній відстані від мийки « Метеор» і не пов»язано з наданням послуги з мийки автомобілю.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що у відповідності до вимог ст.1166, 1167 ЦК України відшкодувати матеріальну і моральну шкоду повинен відповідач ОСОБА_3, як особа, винна у її завданні.

Розмір матеріальної шкоди визначений спеціалістами автотоварознавцями . Сума, визначена судом у відшкодування моральної шкоди, апелянтом не оспорюється.

Висновки суду про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин вимог ст.1172 ЦК України і стягнення матеріальної і моральної шкоди з ФОП ОСОБА_2 відповідають встановленим обставинам справи і доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судова колегія визнає, що рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України є підставою для залишення його без змін і відхилення апеляційної скарги, доводи якої висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.303,304, п.1ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 27 жовтня 2009 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двох місяців безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий

Судді -