Справа № 2-1626/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2010 року Соломянський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Букіної О.М.

при секретарі Балагура О.С., Волошиної О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, Соломянська районна в м. Києві державна адміністрація про виселення, -

В С Т А Н О В И В :

19 лютого 2010 року позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 та просили суд виселити відповідача з незаконно займаного ним житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1.

Свої вимоги обґрунтовують тим, що відповідач без законних підстав проживає у спірній квартирі та відмовляється добровільно виселитися з неї.

Посилаються, що ОСОБА_5»янського районного суду м.Києва від 17.10.2007 року ОСОБА_3 визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2.

ОСОБА_5 Соломянського районного суд м. Києва від 23.01.2009 року позивачів було вселено у спірне житлове приміщення.

Однак , в супереч рішенню суду від 23.01.2009 року та скориставшись тією обставиною, що позивачі не були зареєстровані за спірною адресою, ОСОБА_4 , як одноосібний наймач квартири АДРЕСА_2 надала згоду на реєстрацію відповідача на даній житловій площі. На момент звернення до суду в спірній квартирі зареєстровані позивачі, відповідач та третя особа по справі, ОСОБА_4

Посилається, що ОСОБА_4 відмовляється виконувати рішення Соломянського районного суду м. Києва від 23 січня 2009 року, оскільки спірна квартира складається з двох кімнат, в одній з яких проживає відповідач ОСОБА_3

В судовому засіданні позивачі зазначили, що на момент розгляду справи, відповідач знятий з реєстраційного обліку на підтвердження чого надали довідку Форми №3 від 31.03.2010 року.

З огляду на викладене вище, позивачі просили виселити відповідача зі спірної квартири в судовому порядку.

В судовому засіданні позивачі та їх представник позов підтримали та просили його задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував мотивуючи тим, що він проживає у спірній квартирі, оскільки доглядає свою хвору матір. Стверджував, що жодних перешкод для вселення позивачок до спірної квартири не чинить. Також пояснив, що в квартирі АДРЕСА_3 постійно не проживає та приходить до квартири лише з метою догляду за хворою матірю.

Враховуючи вищенаведене відповідач та його представник просили в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Третя особа -ОСОБА_4 у судовому засіданні проти позову заперечувала, в обґрунтування своїх заперечень посилалася на ту обставину, що відповідач постійно в квартирі АДРЕСА_4 не проживає, а перебуває у квартирі у звязку з необхідністю догляду за нею та жодних перешкод для вселення позивачок не чинить.

Враховуючи вищенаведене просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Представник третьої особи- Соломянської районної в м. Києві державної адміністрації у судове засідання не зявився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду ( а.с.56).

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в квартирі АДРЕСА_5 зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4, що підтверджується довідкою за формою № 3 від 31 березня 2010 року № 1862 (а.с.45).

Спірна квартира складається з двох суміжних житлових кімнат площею 29,10 кв.м. Власником особового рахунку спірної квартири є третя особа-Коротун М.І.

Встановлено, що рішенням Соломянського районного суду м. Києві ОСОБА_3 визнано таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_6 (а.с.9-13). Вказане рішення набрало чинності.

Відповідно до рішення Соломянського районного суду м. Києва від 23 січня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, третя особа Соломянська районна в м. Києві державна адміністрація про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та вселення, позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було вселено в квартиру АДРЕСА_6 (а.с.17-20). Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 08 грудня 2009 року рішення Соломянського суду м. Києва від 23.01.2009 року залишено без змін (а.с.21-23).

На виконання рішення Соломянського районного суду м. Києва від 23 січня 2009 року, відповідач 31 березня 2010 року був знятий з реєстраційного обліку за адресою: Київ, АДРЕСА_7, проте продовжує проживати у спірному приміщенні, що підтверджується поясненнями позивачів, допитаних в якості свідків та не заперечувалося відповідачем по справі (а.с.45).

19 квітня 2010 року позивачі були вселенні до спірного житлового приміщення в примусовому порядку, що підтверджується актом державного виконавця від 19.04.2010 року (а.с.76).

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 пояснив, що він проживає у спірній квартирі , т.я. доглядає хвору матір та не може її залишити. Вважає, що підстав для його виселення не має, позивачі в будь-який час можуть вселитися та проживати разом з відповідачем та третьою особою по справі.

Допитані в судовому засіданні у якості свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтвердили, що відповідач проживає у спірній квартирі та чинить перешкоди у їх вселенні. Додатково пояснили, що спільне проживання в квартирі разом з відповідачем неможливе, оскільки квартира має лише дві кімнати, в одній із яких проживає відповідач, а в іншій його мати, третя особа по справі.

ОСОБА_1 пояснила, що шлюбні відносини з відповідачем припинені, а тому спільне проживання в одній кімнаті суперечить її інтересам та є неможливим.

Підтвердили, що 22 травня 2010 року позивачі прийшли до квартири АДРЕСА_6, однак відповідач перебуваючи в стані алкогольного спяніння, не допустив їх до житлового приміщення, вчинив сварку .

Вказані обставини підтверджуються заявою про направлення на судово-медичне обстеження від 22 травня 2010 року (а.с.93-95).

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Оцінюючи покази зазначених свідків, суд вважає їх такими, що узгоджуються з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи та приймає їх до уваги.

Згідно положень ч. 3 ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону.

Відповідно до ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше ніж з підстав і в порядку , визначених законом.

Відповідно до ст. 109 ЖК України виселення із займаного житлового приміщення допускається з підстав, встановлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

З огляду на викладене вище, судом встановлено, що відповідач без законних на те підстав проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки відповідач ОСОБА_3 відповідно до рішення Соломянського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2007 року був визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_6 та знятий з реєстрації за спірною адресою, його вселення було здійснено без згоди позивачів по справі. Також встановлено, що відповідач у добровільному порядку відмовляється виселитися зі спірного житла.

Суд вважає, що права позивачів є порушеними, оскільки вони не мають можливості в повній мірі користуватися спірною квартирою , т.я. в ній проживає відповідач по справі без законних підстав.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачів про виселення відповідача ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_8 без надання іншого житлового приміщення.

Те, що відповідач доглядає свою хвору матір , у звязку з цим проживає у спірній квартирі не може слугувати законною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог позивачів, оскільки дані обставини не ґрунтуються на законі.

Щодо посилань ОСОБА_4 про те, що відповідач постійно не проживає у спірному житловому приміщенні спростовуються поясненнями самого відповідача ОСОБА_3 та матеріалами справи.

Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суму сплаченого держмита у розмірі 17, 00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 37, 00 грн., а всього 54, 00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 47 Конституції України, ст.ст.9, 65, 109 ЖК України, ст.ст.3,4, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, Соломянська районна в м. Києві державна адміністрація про виселення - задовольнити.

Виселити ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_8.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 держмито у розмірі 17, 00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 37, 00 грн., а всього 54, 00 грн.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: