Справа № 2-1823/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2010 р. Соломянський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Букіній О.М.

при секретарі Балагурі О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Відкритого акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» в особі Центральної філії до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу, -

ВСТАНОВИВ:

04 березня 2010 року позивач звернувся з позовом до ОСОБА_1 та просив суд стягнути з відповідача 3 844, 86 гривень основного боргу, 3% річних у розмірі 163, 41 гривень та інфляційних нарахувань у розмірі 838, 18 гривень, а всього 4 846,45 гривень.

Свої вимоги мотивує тим, що 12 вересня 2005 року між ОСОБА_2 та Відкритим акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» було укладено Договір УБ № 134659 страхування транспортного засобу, що є предметом застави, відповідно до умов якого було застраховано майнові інтереси ОСОБА_2, повязані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом - автомобілем марки «Шевролет», 2005 року випуску, кузов KL1NF353E5K227259, державний номер АА 6231 AT.

15 липня 2007 року в місті Києві, на проспекті Перемоги 77/1, стгйіася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Шевролет», реєстраційний номер АА 6231 AT, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки «Шевролет», реєстраційний номер 386 86 КЕ, під керуванням ОСОБА_1, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження,

Згідно Постанови № 3-26368 2007 рік від 10 серпня 2007 року Святошинського районного суду м. Києва винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди було визнано ОСОБА_1, який порушив вимоги п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України.

Загальна сума фактичних затрат, понесених Відкритим акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» при виплаті страхового відшкодування ОСОБА_2, становить 3 844, 86 гривень, що складається з 3 462, 81 гривень вартості сплачено страхового відшкодування; 34, 04 гривень вартості довідки ДАІ про дорожньо-транспортну пригоду та 348, 00 гривень вартості проведення автотоварознавчого дослідження.

Окрім стягнення суму основного боргу позивач додатково просив суд стягнути з відповідача три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобовязання у розмірі 163, 41 гривень та суму інфляційних нарахувань у розмірі 838, 18 гривень.

Враховуючи вищенаведене представник позивача просив задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково. Заперечував проти вимог позивача в частині стягнення індексу інфляції та 3% річних вважаючи заявлені вимоги в цій частині безпідставними. Просив постановити рішення про часткове задоволення позову.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що 12 вересня 2005 року між ОСОБА_2 та Відкритим акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» було укладено Договір УБ № 134659 страхування транспортного засобу, що є предметом застави, відповідно до умов якого було застраховано майнові інтереси ОСОБА_2, повязані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом автомобілем марки «Шевролет», 2005 року випуску, кузов KL1NF353E5K227259, державний номер АА 6231 AT (а.с.10).

Судом встановлено, що 15 липня 2007 року в місті Києві, на проспекті Перемоги 77/1, сталася дорожньо- транспортна пригода за участю автомобіля марки «Шевролет», реєстраційний номер АА 6231 AT, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки «Шевролет», реєстраційний номер 386 86 КЕ, під керуванням ОСОБА_1, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, що підтверджується довідкою Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві Управління державної автомобільної інспекції від 20 липня 2007 року (а.с.8) та довідкою про дорожньо-транчпортну пригоду від 15 липня 2007 року (а.с.9).

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до довідки, виданої Управлінням Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві від 15 липня 2007 року, вказано, що автомобіль марки «Шевролет», реєстраційний номер АА 6231 AT, отримав численні механічні пошкодження, а саме : розбитий задній бампер, задній лівий фонарь та кришка багажника (а.с.9).

Згідно Постанови № 3-26368 2007 рік від 10 серпня 2007 року Святошинського районного суду м. Києва винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди було визнано ОСОБА_1, який порушив вимоги п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України (а.с.7).

Судом встановлено, що для встановлення розміру збитку завданого автомобілю марки «Шевролет», реєстраційний номер АА 6231 AT, позивач 12 серпня 2007 року звернуся до Товариства з обмеженою відповідальністю «АвтоПлюс» з заявою про проведення дослідження пошкодженого автомобіля з метою визначення матеріального збитку.

Відповідно до Висновку спеціаліста № 147/1 автотоварознавчого дослідження від 17 серпня 2007 року, складеного судовим експертом ОСОБА_3, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу «Шевролет», реєстраційний номер АА 6231 AT, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 6 215, 01 гривень (а.с.11-18).

Судом встановлено, що фактична вартість ремонту автомобіля «Шевролет», державний номер АА 6231 AT, складає 5 318, 71 гривень, що підтверджується ремонтною калькуляцією № 8720 від 20 липня 2007 року (а.с.20-21).

Відповідно до п. 7.1.4 Правил страхування страховик зобовязаний при настанні страхового випадку виплатити страхове відшкодування страхувальнику у порядку та на умовах, що передбачені цими Правилами та договором страхування.

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до умов Договору УБ № 134659 страхування транспортного засобу, що є предметом застави від 12 вересня 2005 року та на підставі страхового акту, ОСОБА_2 було здійснено страхову виплату у розмірі 3 462, 81 гривень, за виключенням франшизи у розмірі 1 855, 90 гривень, шо підтверджується платіжним дорученням № 7070 від 11 вересня 2007 року (а.с.19, 24).

Судом встановлено та сторонами не заперечувалося, що автомобіль відповідача на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 1961-IV від 1 липня 2004 року, застраховано не було, у звязку з чим позивач не мав можливості задовольнити свої вимоги за рахунок страхової виплати зі страхової компанії відповідача.

Відповідно з ст. 4 Закону України «Про страхування» страхування транспортного засобу належить до майнового страхування.

Відповідно ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування має до особи, відповідальної за заподіяний збиток".

Згідно положень ст.ст. 1187, 1188 Цивільного кодексу України шкода спричинена джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або ^тримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст.ст. 993, 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі сплаченого відшкодування.

Враховуючи вищенаведене та ту обставину, що у позивача виникло право зворотної вимоги до відповідача, як до особи винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_4 3 462, 81 гривень у розмірі сплаченого ОСОБА_2 страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Судом встановлено, що позивачем було додатково сплачено 348, 00 гривень за складання висновку експертного авто-товарознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику ^транспортного засобу, що підтверджується платіжним дорученням № 7063 від 11 вересня 2007 року (а.с.24).

^ У судовому засіданні встановлено, що позивач додатково поніс витрати у розмірі 34, 05 гривень за отримання

довідки ДАІ про дорожньо-транспортну пригоду, що підтверджується платіжним дорученням № 7066 від 11 вересня 2007 року (а.с.25).

Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку про задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 348, 00 гривень за проведення експертного автотоварознавчого дослідження та 34, 05 гривень за отримання довідки ДАІ, оскільки дані витрати позивач мусив зробити для відновлення свого Порушеного права.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних за період з 28 серпня 2008 року по 28 січня 2010 року у розмірі 163, 41 гривень та індексу інфляції за період з 01 вересня 2008 року по 01 грудня 2009 року у розмірі - 838, 18 гривень, суд вважає, що дані вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди.

Враховуючи те, що договором між сторонами та законодавством, що регулює дані правовідносини не передбачено відповідальності по сплаті індексу інфляції та 3-х відсотків річних, суд не знаходить підстав для їх відшкодування позивачу.

З огляду на викладене вище вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення , суд присуджує з другої $ сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума державного мита в розмірі 51, 00 гривень та витрати на оплату послуг з інформаційно-технічного забезпечення в розмірі 120, 00 гривень, а всього 171, 00 гривень.

Керуючись ст.ст. 611, 625, 993, 1191 ЦК України, та ст.ст. 10,11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України,

суд,-

ВИРІШИВ :

Позов Відкритого акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» в особі Центральної філії до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» в особі Центральної філії страхове відшкодування в розмірі 3 462, 81 гривень, витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 348, 00 гривень, витрати на отримання довідки про обставини ДТП в розмірі 34, 05 гривень, державне мито в розмірі 51,00 гривень та витрати на оплату послуг з інформаційно-технічного забезпечення в розмірі 120, 00 гривень, а всього 4 015, 86 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: