Бершадський районний суд Вінницької області
№2-552 2010р.
РІШЕННЯ

Іменем України

7 липня 2010 року Бершадський районний суд

Вінницької області

В складі головуючого Полотнянка Ю.П.

при секретарі Дончик О.А.

розглянувши судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист честі та гідності і відшкодування моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист честі та гідності і відшкодування моральної шкоди. Свої позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що ОСОБА_3 в роздягальні ДДЗ «Ромашка» встановив плакат зміст якого ганьбить її та її матір, а також судову систему. 13 березня 2009 року вона зайшла до роздягальні ДДЗ, де побачила на шкафчиках влаштований плакат з її прізвищем та її матері, який вона сфотографувала та забрала собі, внаслідок дій відповідачів стан її кволого здоровя значно погіршився, відносини з оточуючими стали недовірливими, недоброзичливими, поширення відповідачами наклепницьких, неправдивих відомостей є недопустимим, антипедагогічним, не відповідає дійсності та ганьбить її честь та гідність в очах всього села впродовж кількох років, завдану їй шкоду оцінює в 20000 грн. з кожного з відповідачів.

В звязку з чим позивачка просить зобовязати відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно через районні засоби масової інформації та адекватно в ДДЗ «Ромашка» протягом кількох років на плакаті на тому самому місці спростувати поширені недостовірні відомості щодо неї та стягнути солідарно з відповідачів завдану їй моральну шкоду з ОСОБА_2 - 20000 грн.,

ОСОБА_3 - 20000 грн.

В подальшому ОСОБА_1 подала додаткову позовну заяву, в якій вказує, що напис встановленого в роздягальні ДДЗ «Ромашка» с. Капустяни відповідачами плакату є неправдивим та таким, що принижує її честь та гідність : «Геть від дитячого садка підлим і коварним брехунам ОСОБА_4 та її дочці ОСОБА_1 Ось їх сімейний девіз «За рибу, сир і сметану - правосуддя введемо в оману». Батьки та колектив д/с. вимагають: Дати спокій дітям та колективу д/садка».

Просить суд доповнити п. 1 позовної заяви: «в районній газеті «Тростянецькі вісті» опублікуванням спростування недостовірної інформації плакату та принесенням свого вибачення», також за виявленими численними порушеннями та

антипедагогічними вчинками відповідачів постановити окрему ухвалу на Тростянецький РВНО для вжиття належних заходів до відповідачів.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримала, просить його задовольнити, пояснила, що ОСОБА_3 виготовив плакат з неправдивою інформацією, а ОСОБА_2 склала текст, чим заподіяла моральну шкоду, із січня 2005 року плакат експлуатується.

Представник позивача ОСОБА_5 позов підтримав, наполягає на його задоволенні, пояснивши, що згідно ст. 277 ЦК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного, оскільки відповідачі не довели, що поширена інформація є правдивою, то просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала, пояснила, що, коли виготовлявся плакат в 2005 році, її на роботі не було, вона знаходилась у черговій відпустці, коли вийшла на роботу дізналась за вказаний плакат, який заборонила показувати будь-кому та сховала в кабінеті за шафу., у 2009 році оскільки необхідно було виготовити плакат до чергового заходу, то вона даний плакат надала для того, щоб було виготовлено плакат іншого змісту, так як в дитячого закладу мало коштів і вони наочність використовують по кілька раз, плакат ніколи не виставлявся у роздягальні дитячого садка, а його викрала сама позивач і там поставила. У 2005 році її чоловік ОСОБА_3 на її запитання повідомив, що плакат виготовив він. Просить в позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, пояснив, що плакат він не виготовляв, його виготовили батьки дітей, які ходять до дитячого садка, плакат не виставлявся у роздягальні, його туди поставила сама позивач, коли забрала.

Оскільки він плакат не виготовляв, ніякої інформації не поширював, то в позові просить відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_6 позов не визнали, пояснила, що позов є безпідставним, необгрунтованим, тому просить в позові відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до статей 94, 277 ЦК України фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно п. 15 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 29.02.2009 року при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що

порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі ..., а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів ....

Суд у відповідності зі ст. 59 ч.І, 64 ч. 2 ЦПК України критично оцінює і не приймає до уваги копії письмових пояснень ОСОБА_2, ОСОБА_3 надані ними начальнику відділу освіти ОСОБА_7 18.03.2009 року, оскільки в якості доказів можуть бути використані лише оригінали документів. Клопотань про витребування оригіналів суду не заявлялось.

Суд критично оцінює і не приймає до уваги пояснення ОСОБА_2 в частині того, що ОСОБА_3 у 2005 році їй повідомив, що сам виготовив плакат, оскільки це спростовується поясненнями самого ОСОБА_3 як письмовими так і усними, інших доказів, які б підтвердили чи спростували даний факт суду не надано.

Щодо фото плакату, який знаходиться в матеріалах справи, то суд оцінює його критично, оскільки з нього невідомо хто його встановив та де.

Натомість, позивач та його представник пояснили суду, що зміст плакату, вони самі поширили, коли показували його в різних установах та організаціях.

З наведеного суд приходить до висновку, що ні позивачем ні представником позивача не надано суду доказів виготовлення відповідачами вказаного плакату, доказів поширення змісту плакату відповідачами, тобто доведення до відьма хоча б одній особі у будь-який спосіб.

Оскільки позивачкою не доведено своїх позовних вимог в частині порушення її честі та гідності, відсутні будь-які докази заподіяння моральної шкоди, тому суд рахує, що в позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 10, 60, 88, 213, 215, 223 ЦПК України , ст. 16,23, 277, 280, 297 ЦК України, суд,

рішив:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2,

' ОСОБА_3 про захист честі та гідності і відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 2017 гривень судового збору та 120 грн. на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, на користь держбюджету Бершадського району банк одержувач - ГУДКУ у Вінницькій області м. Вінниця МФО 802015, , р/р 0041.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги,, або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України

Суддя: