Справа ,№22ц- 5398/10 Головуючий у І інстанції: Гудима Л.Я
Категорія: 37 Доповідач: Шандра М.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Шандри М.М., Гончарук Л.Я.

з участю секретаря Гуняк О.Я.

та з участю ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_2. представника третіх осіб ОСОБА_3, адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Борислаівського міського суду Львівської області від 09 квітня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи ОСОБА_7, ОСОБА_8, Бориславська державна нотаріальна контора про усунення від права на спадкування за законом,-

встановила:

Оскаржуваним рішенням у позові ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи ОСОБА_7, ОСОБА_8, Бориславська державна нотаріальна контора про усунення від права на спадкування за законом відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_5 в дохід держави 42 грн. 50 коп. судового збору. Стягнуто з ОСОБА_5 90 грн. витрат з інформаційно-технічно забезпечення розгляду цивільних справ в користь ДП «Судовий інформаційний центр».

Рішення суду оскаржив ОСОБА_5

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду є необгрунтованим та незаконним. Ухвалюючи рішення, суд взяв до уваги лише пояснення тих свідків, які були допитані зі сторони відповідача. Також суд взяв до уваги пояснення відповідача про те, що він доглядав за матір»ю, однак такі висновки суду не підтверджено доказами, а відтак рішення суду не грунтується на доказах, які були надані апелянтом та не вказано чому суд не прийняв їх до уваги.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, законність та обгрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів приходить до висновку, що скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

У відповідності до ч.І ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.5 ст. 1224 ІДК України за рішенням суду особа може усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, то ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік та хворобу або каліцтво перебуває у безпорадному стані.

Частиною 5 ст. 1224 ЦК України суду надано право усунути особу від прав, спадкування за законом лише за зазначених у цій нормі умов.

Відмовляючи в позові ОСОБА_5. міський суд правильно виходив з того, що позивачем не доведено наявність умов, які передбачені ч.5 ст. 1224 ЦК України, на підставі яких суд може усунути спадкоємця від права на спадкування за законом, а саме, що відповідач ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві.

Згідно роз'яснень, викладених у п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування" факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи. При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обовязку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такого особою встановленого законом обовязку.

Таким чином, ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обовязку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, повязане з винною поведінкою особою яка усвідомлювала свій обов"язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Тобто ухилення характеризується умисною формою вини.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції вірно взяв де уваги показання свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10. ОСОБА_11. ОСОБА_12. як ствердили факт надання допомоги відповідачем своїй матері, а також характер роботи ОСОБА_6, який працює геодезистом в Росії м.Сургут, що стверджуєтьст довідкою з місця праці (а.с.59,60) та протягом тривалого часу змушений перебувати з межами України.

Суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що показання свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15. ОСОБА_16. не мають значення для правильного вирішення справи, оскільки не стверджують факт ухиленні відповідача від виконання обовязку щодо утримання матері ОСОБА_17

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам закону, зокрема ст. 1224 ЦК України, обставинам справи, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасуванні рішення.

Керуючись ст.ст.307 ч.1 п.1, 308. 313. 314 ч.1 п.1. 315 ЦГІК України, колега

суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 09 квітня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошена може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Г оловуючий:

Судді: