Дзержинський районний суд м.Харкова
Справа №2-248/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2010 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Григор*євої А.О.

при секретарі Шинкаренко К.В. Квітчастій О.Є.

за участю адвоката ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та визначення часток у спільній сумісній власності та визначення порядку користування квартирою, по зустрічному позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про поділ майна, поділ часток у спільній сумісній власності на житло та встановлення порядку користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбних відносин мають дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. В 2005 році сторони розірвали шлюб. Поділити сумісне майно вони не змогли, а тому звернулись до суду з позовом про поділ майна.

Позивачка ОСОБА_3 просила визнати за нею право користування металевим гаражем біля будинку №14-6 по вул.. Олексіївській в м. Харкові, право власності на Уг частину земельної ділянки загальною площею 2500 кв.м. в селі Михайлівка Харківського району Харківської області по пер. Дачному, 12, а автомобіль «Опель- кадет» залишити у власності ОСОБА_4

ОСОБА_3 просила суд визначити частки у спільній сумісній власності у трикімнатній квартирі АДРЕСА_1 та поділити житло по фактичному користування, надавши ОСОБА_3 та її доньки ОСОБА_6кімнати площею 22,6 кв.м та 11 кв.м., а ОСОБА_4 залишити у користування кімнату площею 10 кв.м.

ОСОБА_4 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою, де зазначив, що під час шлюбу з ОСОБА_3 було придбане наступне майно: автомобіль «Опель-кадет», 1988 року випуску, державний номер НОМЕР_1, вартістю21329,0 грн.

При цьому ОСОБА_4 в зустрічній позовній заяві просив залишити у його власності автомобіль «Опель- кадет», а у власності ОСОБА_3 залишити наступне майно (вартість якого вказав сам ОСОБА_4 Він відмовився від оцінки цього майна експертами- спеціалістами):

спальний гарнітур іспанського виробництва- 10 000 грн.; персональний комп*ютер в комплекті вартістю 3000 грн; холодильник «Мінськ ( ціна не визначена);

меблевий гарнітур «Стінка» вітчизняного виробництва - 2500 грн. комплект посуду виробництва фірми «Цептер»- 3500 грн.; пилосос виробництва фірми»Цептор» - 3250 грн.; телевізор «Самсунг»( діагональ 51 см)- 1250 грн.; предмети побутової техніки: пральну машину «Індезіт»-2000 грн. швейну машину «Бразер» -750 грн.

ОСОБА_4 просить також визначити порядок користування житловими приміщеннями в квартирі АДРЕСА_2 та надати йому у користування кімнату, площею 22,6 кв.м., а ОСОБА_3 та ОСОБА_6 кімнати площею 11 кв.м. та 10 кв.м.

В судовому засіданні ОСОБА_4 змінив позовні вимоги та просив залишити без розгляду позовні вимоги щодо поділу домашнього майна, яке він просив надати у користування ОСОБА_3, а автомобіль «Опель- кадет» залишити у власності відповідачки.

Позовні вимоги ОСОБА_3 щодо виділення їй у користування земельної ділянки,та металевого гаражу, то Таіров вважає, що земельна ділянка була йому надана у користування як ліквідатору аварії на ЧАЕС, а потім була ним приватизована. Металевий гараж, під який земельна ділянка була виділена у тимчасове користування, знов як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС- являються неподільним між подружжям майном.

Позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_6 щодо надання їм у користування 2- х кімнат, площею 22,6 кв.м. та 11,0 кв.м ОСОБА_4 не визнав, посилаючись нате, що він є інвалідом 3-ї групи і потребує додаткової площі. Він вважає, що лише наявності його пільг, як учасника ліквідаціі наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, вказана квартира була придбана для його сім*ї та за рахунок Управління праці та соціального захисту населення виконкому Харківської обласної ради.

ОСОБА_4 в зустрічній позовній заяві просить виділити йому у користування кімнату площею 22,6 кв.м.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

Згідно ст.. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку( доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст.. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Суд, вирішуючи питання щодо визнання права користування металевим гаражем за ОСОБА_3 виходить з того, що рішенням виконавчого комітету Дзержинської районної ради народних депутатів м. Харкова від 02.07.1996 року №125/4 ОСОБА_4, як учаснику ліквідації наслідків катастрофи на ЧАЕС 1 категорії інваліду 3-ї групи було надано дозвіл на установку в тимчасове користування типового металевого гаражу за місцем проживання біля будинку №14-6 по вул.. Олексіївській вм. Харкові(а.с.7).

При цьому за весь час ОСОБА_4 не приймав зусиль по приватизації цього гаражу, право власності за ним не зареєстровано, а предмет, наданий в тимчасове користування не може бути об*єктом поділу, а тому суд відмовляє ОСОБА_3 в задоволенні позову в цій частині.

Вважаючи на те, що за ОСОБА_4 зареєстрований як за власником автомобіль «Опель-кадет», 1988 року випуску, яким він керував та у зв*язку з тим. що у його користуванні залишається металевий гараж, суд вважає за доцільне задовольнити позов ОСОБА_3 в цій частині та залишити у власності ОСОБА_4 автомобіль «Опель- кадет», вартістю 21 329,0 грн.

Позовні вимоги сторін стосовно визначення часток у спільній сумісній власності та визначення порядку користування квартирою № 29 по вул.. Олексіївській № 14-6 суд вирішує наступним чином.

Квартира за вказаною адресою належить сторонам по справі на праві спільної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 27.07.1999року реєстраційний номер 1-99-200617.

Частки співвласників є рівними, оскільки інше не обумовлювалось при приватизації. Тобто частка кожного становить 1/3.

Спірна квартира складається з трьох кімнат площею 10, 11 та 22,6 кв.м. Загальна житлова площа становить 43,6 кв.м., тобто на кожного члена родини приходиться 14,5 кв.м.

З технічного паспорту на зазначену квартиру встановлено, що неможливо надати в користування кожному житлову площу розміром, який би відповідав 1/3 частини квартири.

При вирішенні питання які саме кімнати виділити в користування сторін, суд приймає до уваги те, що ОСОБА_4- учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; ОСОБА_7- інвалід з дитинства, яка мешкає з матір*ю ОСОБА_3 однією сім*єю, а також порядок користування кімнатами, який уже склався.

При цьому судом встановлено, що приблизно з 2005 року, тобто з часу, коли сім*я розпалась, ОСОБА_3 і її дочка ОСОБА_6 займають кімнати площею 11 кв.м. і 22,6 кв.м., а ОСОБА_4 займає кімнату площею 10 кв.м.

Судом встановлено, що відповідно плану квартири кімнати площею 11 кв.м та 22,6 кв.м. розташовані поруч. З кімнати площею 22,6 кв.м. є вихід на балкон, який повністю закриває вікно кімнати площею 11 кв.м. З огляду на викладене, суд вважає, що ці кімнати можуть бути виділені одностатевим особам, а в даному випадку - особам, що продовжують проживати однією сім*єю (а.с. 61).

Разом з тим, судом безспірно встановлено, що між сторонами склалися дуже ворожнечі стосунки. Однією з причин, як пояснили самі сторони, є наявність заборгованості ОСОБА_4 по сплаті аліментів на утримання дочки. Між сторонами по справі постійно відбуваються сварки. Ця обставина підтверджується наявною у справі постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.06.2009 року, відповідно якої ОСОБА_4 був притягнутий до адміністративної відповідальності за насильницькі дії у сім*ї.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе відступити від засади рівності часток подружжя та надати у користування ОСОБА_3 та ОСОБА_6 дві кімнати площею 11 кв.м. та 22,6 кв.м., а ОСОБА_4 кімнату площею 10 кв.м.

Суд не може погодитись з посиланням ОСОБА_4 на те, що спірна квартира була отримана тільки завдяки його пільгам. Судом безспірно встановлено, що на квартирному обліку перебувала ОСОБА_3, а при наданні житлової площі зараховувались пільги усіх членів сім*ї. При цьому додаткова житлова площа нікому не надавалась. Суд не приймає до уваги посилання ОСОБА_4 на те, що його сім*я проживала в однокімнатній квартирі, яку надали для проживання його сім*ї батьки ОСОБА_4, яку вони потім і звільнили при одержанні трикімнатної квартири, а тому йому належить надати у користування кімнату площею 22,6 кв.м., з наступних підстав (а.с. 12-20).

В однокімнатній квартирі були зареєстровані та проживали постійно всі троє членів сім*ї ОСОБА_4Л: він сам, його дружина та дочка.

Відповідно ордеру № 123652, виданого виконкомом Дзержинської районної ради народних депутатів від 12.07.1995 року, спірна квартира надавалась трьом особам без усяких переваг і таким же чином вона приватизовувалася( а.с. 21).

Суд, вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_3 щодо визнання за нею права власності на 14 частину земельної ділянки, розташованої у селі Михайлівка Харківського району Харківської області виходить з наступного.

Відповідно рішення виконкому Харківського району Харківської області від 05.10.1995 року №932 ОСОБА_4, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, та як особі, що має пільги, було передано безкоштовно в приватну власність земельну ділянку в с. Михайлівка по пров. Дачному №12 під будівництво індивідуального житлового будинку з видачею на його ім*я державного акту на право власності на земельну ділянку( а.с.6.40).

З огляду на викладене та керуючись принципом справедливості, суд вважає за можливе відмовити ОСОБА_3 в позові про визнання за нею права власності на 14 частину земельної ділянки.

Оскільки сторони не заявляли позовних вимог щодо компенсації вартості за більшу частку майна, що одержана, суд не вирішує цього питання.

Керуючись ст..ст. 10, 11,209, 212-214,215,218 ЦПК України, ст..ст.60,61,63,65,66,68,69,70,71 СК України, ст.. 116 ЗК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Визначити, що ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 поправу приватизації належить по 1/3 частці кожному у трикімнатній квартирі АДРЕСА_3.

Визначити порядок користування квартирою за вказаною вище адресою, надавши у користування:

ОСОБА_3, ОСОБА_6 кімнати площею 22,6 кв.м. та 11 кв.м.;

ОСОБА_4 кімнату площею 10,0 кв.м.

Всі допоміжні, санітарні та нежитлові приміщення залишити в спільному користуванні.

Залишити у власності ОСОБА_4: автомобіль»Опель- Кадет», 1988 року випуску, державний номер НОМЕР_1, вартість якого складає 21 329,0 грн.;

Відмовити ОСОБА_3 в задоволені позовних вимог про визнання права користування металевим гаражем біля будинку №14-6 по вул.. Олексїївській в м. Харкові та про визнання права власності на 14 частину земельної ділянки загальною площею 2500 кв.м. в селі Михайлівка Харківського району Харківської області по пров. Дачному №12, власником якої є ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі в 10- денний строк з дня проголошення заяви про апеляційне оскарження та поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Суддя: Григор*єва А.О.