Апеляційний суд Рівненської області
Справа № 22-646/2010 Головуючий в 1 інстанції: Музичук Н.Ю.
Категорія: 19,27 Доповідач: Демянчук С.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2010 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Рівненської області у складі:

Головуючого судді: Демянчук С.В.

суддів: Василевича В.С., Шимківа С.С.

при секретарі: Чалій Н.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 лютого 2010 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які зявилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів ,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 лютого 2010 року в задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" / далі ПАТ "ОТП Банк" / до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду ПАТ "ОТП Банк" подало апеляційну скаргу. Вважають, що судом першої інстанції неповно зясовано обставини, які мають значення для правильного вирішення спору, а висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення є незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що вони не погоджуються з висновком суду першої інстанції про належне виконання відповідачем зобов"язань за договором кредиту, оскільки відповідно до ч. 1 ст.526 України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства. Це ж передбачено ст.1049 ЦК України, відповідно до якої позичальник зобов'язує повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Крім того, згідно 1.5.1 частини №2 Кредитного договору погашення відповідної частини кредиту здійснюється відповідачем щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку Платежів, шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок. Таким чином, відповідачем порушено саме порядок погашення заборгованості за кредитним договором, тобто погашення кредитної заборгованості відбулося не в строки зазначені графіком платежів, що є додатком кредитною договору та його невід"ємною частиною.

Вважають хибними твердження суду першої інстанції про те, що позивачем не подано належних допустимих доказів відправлення на адресу відповідача вимоги про погашення заборгованості по кредитному договору, так як відповідно до додатків до позовної заяви надано копію вимоги про погашення заборгованості, крім того в судовому засіданні для ознайомлення суду було пред'явлено конверт поштового відправлення 02.06.2009р., який було повернуто поштою позивачу у зв'язку з закінченням терміну зберігання, тобто відповідач умисно не з'являвся на поштове відділення за його отриманням, ухилявся від його отримання.

Таким чином, що судом було прийнято до уваги лише суму погашення заборгованості за кредитним договором на конкретну дату, проте не враховано порядок погашення.

Необґрунтованим є твердження суду щодо безпідставного посилання позивача на умови п. 14.13 договору страхування, відповідно до якого страхове відшкодування має бути сплачене відповідно умов Договору страхування сплачується вигодонабувачу в рахунок погашення існуючої заборгованої страхувальника (тобто відповідача) за кредитним договором, якщо інше не було письмово погоджено між страховиком, страхувальником та вигодонабувачем. При цьому страхувальник (відповідач) звільняється від виконання зобовязань в строки, передбачені зазначеним кредитним договором.

Крім того, відповідачем під час судового розгляду було визнано факт дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором у зв'язку з страховим відшкодуванням. А оскільки такий факт заперечується відповідачем, то відповідно до умов п.18.4 частини № 2 кредитного договору дострокове виконання боргових зобов"язань не звільняє позичальника від обов"язку здійснювати щомісячні платежі в строки, в порядку та розмірі, що передбачені кредитним договором, тобто в подальшому відповідач мав сплачувати чергові платежі відповідно до графіку платежів.

Просили рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 лютого 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги.

В поданих на апеляційну скаргу запереченнях ОСОБА_1 вказує на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та безпідставність доводів апеляційної скарги, яку просить відхилити.

Позивач до апеляційного суду не з"явився. Про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання судової повістки.

Відповідач апеляційну скаргу не визнав, просив її відхилити.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, а також вимог, заявлених в суді першої інстанції, правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Постановляючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що вимоги позивача у справі щодо дострокового стягнення з відповідача суми кредиту, процентів за користування кредитними коштами та пені за прострочення боргових зобов'язань є такими, що суперечать як вимогам чинного законодавства, так і умовам кредитного договору, укладеного між сторонами у справі. При цьому суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права, та, обґрунтовуючи рішення, вірно керувався положеннями ст.ст. 526, 527, 530,610, 611, 1048, 1049 ч.1, 1054 ЦК України.

Відповідно до пунктів 1.8.1 та 1.8.2 Кредитного договору позичальник має право в будь-який час здійснити (повне чи часткове) дострокове виконання боргових зобов'язань за умови, що в будь-якому випадку нараховані банком проценти за користування кредитними коштами і всі інші платежі, які повинні бути сплачені на відповідну дату дострокового виконання, будуть сплачені позичальником в той же час. У разі дострокового виконання позичальником частини боргових зобов'язань сторони, виключно за вимогою позичальника та за умови сплати позичальником на користь банку комісії, розмір якої визначається тарифами, підписують графік платежів у новій редакції. Не підписання графіку платежів у новій редакції не звільняє позичальника від обов'язку належно виконувати боргові зобов'язання за цим Договором.

Оскільки, під час розгляду справи було встановлено, що відповідач не звертався до позивача з вимогою про внесення змін до графіка платежів, а тому твердження представника позивача про зарахування коштів в сумі 41189.71 грн., що надійшли на рахунок ЗАТ «ОТП Банк» для погашення поточної заборгованості по спірному кредитному договору від 10.09.2008 р. від ЗАТ «Страхова група «ТАС» згідно платіжного доручення №15413 від 30.12.2008 р. не у відповідності до Графіку платежів, судом першої інстанції обґрунтовано оцінено критично.

У відповідності до положень ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти ) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такою самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

Ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавцю надано право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

На підтвердження зазначених висновків в рішенні наведені відповідні мотиви та докази з якими погоджується апеляційний суд, оскільки такі висновки суду ґрунтується на вимогах закону.

Встановлено, що відповідач регулярно вносив щомісячні платежі, заборгованості по платежам не мав . Позивачем визначена заборгованість лише тільки через порядок зарахування суми страхового відшкодування. За таких обставин , колегія суддів вважає, що зазначене позивачем порушення умов договору не може вважатися істотним, оскільки позивач не був значною мірою позбавлений того, на що він розраховував при укладенні договору.

Відповідно до норм процесуального права передбачається, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності; в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких належних та, заслуговуючих на увагу доказів, які б спростовували висновки суду, позивач суду не надав.

Доводи апеляційної скарги не можуть вплинути на законність прийнятого судового рішення, оскільки вони не спростовують зазначених висновків суду.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи спір, правильно встановив дійсні обставини справи, з'ясував характер взаємовідносин сторін, постановив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, яке є справедливим, тому підстав для його скасування не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, ЦПК України колегія суддів , -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 лютого 2010 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею чинності.

Головуючий суддя: Демянчук С.В.

Судді : Василевич В.С.

ОСОБА_2