Справа № 22ц-8574 /2010р. Головуючий у 1 інст. Леньо С.І.
Категорія 34 Доповідач: Мусіна Т.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2010 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Павлишина О.Ф.

Суддів: МусіноїТ.Г., ОСОБА_1

При секретарі: Луньо К.А.

З участю ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 27 жовтня 2010 року

встановила:

У квітні 2010 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної безпеки, в розмірі 2664 гривень, судових витрат в розмірі 313 гривень та на правову допомогу - 200 гривень, а разом 3177 гривень.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 27 жовтня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 2664 ( дві тисячі шістсот шістдесят чотири) гривні завданої майнової шкоди, 200 грн. витрат на правову допомогу, 250 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи, 51 грн. судового збору та 12 грн. за банківські послуги.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_3, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні вимог посилаючись на неправильне встановлення обставин, які мають значення для справи, зокрема в частині розміру заподіяної шкоди, яка визначена не висновком авто - технічної експертизи, а квитанціями про вартість ремонту, а також порушення норм матеріального права в частині визначення розміру судового збору та витрат на ІТЗ, які не повинні були перевищувати відповідно 51 грн. та 30грн., витрати на правову допомогу не підтверджені доказами.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 23 квітня 2009 р., яка набрала законної сили, ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу на підставі ст. 124 КУпАП за те, що він 30 березня 2009 р., керуючи автомобілем „Шкода, не виконав вимоги дорожнього знаку „Датидорогу, що спричинило зіткнення з автомобілем „ДЕУ під керуванням ОСОБА_2 та пошкодження автомобіля останнього, а також ОСОБА_3 визнано винним та притягнуто до відповідальності за ст. 122- 4 КУпАП за залишення місця ДТП.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦГЖ України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.

З врахуванням наведеного суд обґрунтовано поклав цивільну відповідальність по відшкодуванню майнової шкоди на відповідача ОСОБА_3

Розмір завданої позивачу майнової шкоди підтверджується заказ - нарядом виконаних робіт 7 - ми найменувань у автомайстерні „ПП „Голеневська на суму 1840 грн. та квитанцією до прибуткового касового ордера №108 від 06 квітня 2009 р. про сплату позивачем 1840 грн. (а.с. 9), товарним чеком №308 від 8 квітня 2009 р. про придбання та оплату позивачем необхідних матеріалів для ремонту автомобіля на суму 824 грн. (а.с. 10 зв.)

Доводи апеляційної скарги про те, що подані позивачем докази на підтвердження розміру майнової шкоди є неналежними у звязку з відсутністю висновку авто - технічної експертизи, не заслуговують на увагу, оскільки види виконаних робіт відповідають характеру пошкоджень автомобіля позивача від ДТП 30.03.2009 р. зафіксованих у довідці інспектора ДАІ від 6.04.2009 року (а.с. 7), заміна старих деталей на нові не проводилась, відповідач на проведенні експертизи не наполягав, а ремонт автомобіля та огляд спеціалістами позивач провів у майстерні, яку рекомендував йому саме відповідач, що останній визнає.

Доказів, які б спростовували розмір завданої позивачу шкоди, відповідач всупереч вимогам ст. 60 ЦПК суду не подав.

Розмір витрат позивача на правову допомогу в сумі 200 грн. підтверджується квитанцією №256 від 12 травня 2009р. (а.с. 6), сплата судового збору в сумі 51 грн. - квитанцією від 12 травня 2009р. (а.с. 4) та його розмір відповідає п. 1 ч. 1 ст. 80 ЦПК та п. 1 ст. 3 Декрету КМ „Про державне мито.

Розмір сплачених позивачем витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в сумі 250 грн. підтверджується квитанціями від 12.05.09р. (а.с. 5) та від 18.05.2009 р. (а.с. 2) та відповідає розміру витрат на ІТЗ встановлених діючою станом на травень 2009р. постановою Кабінету Міністрів України від 14 квітня 2009р. № 361.

З огляду на вказане доводи апеляційної скарги про незаконність рішення суду в частині стягнутого розміру судових витрат та витрат на правову допомогу, не заслуговують на увагу.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду справи, передбачена ЦПК України, тому підстав для зміни або скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, п.1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 27 жовтня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 - ти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий Павлишин О.Ф.

Судді Мусіна Т.Г.

ОСОБА_1