АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2010 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: судді Зубарєвої К.П.,

суддів: Бакуса В.Я., Мікуш Ю.Р.,

при секретарі: Балюк О.С.,

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 та обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 30 грудня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_5, обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» (далі БТІ) до ОСОБА_1, ОСОБА_6 «Львівська газета», третя особа ОСОБА_7, про визнання інформації недостовірною та такою, що порочить ділову репутацію, -

встановила:

рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 30 грудня 2009 року вказаний вище позов задоволено частково. Визнано недостовірною та такою, що принижує ділову репутацію ОСОБА_3, ОСОБА_5 та БТІ інформацію подану ОСОБА_1 журналісту ОСОБА_8 у статті «Роботу міського БТІ не зупинять забаганки декількох осіб» у газеті «Львівська газета» у № 167 (974) від 14 вересня 2006 року:

«Під час кожного засідання вони подають нові й нові клопотання, щоб затягнути справу. На засідання яке мало відбутися 5 вересня, привели трудовий колектив, була спроба здійснити тиск на суд»;

«Причина великий обіг коштів і за кошти обласного бюро існують ще дві структури. Утримують базу «Трембіта» в Карпатах, яка поглинає багато грошей, триває співпраця з агрофірмою в Перемишлянському районі. До речі, незаконна, тому, що статутна діяльність не передбачає такого надання комунальним підприємством безвідсоткової позики. Була порушена кримінальна справа, якої ще не закрили»;

«А тим часом обласне БТІ не виконує жодних функцій, в яких зацікавлене місто.»… мета судової тяганини одна якомога на довше затягнути процес.»

Зобовязано відповідачів ОСОБА_6 Львівська газета», ОСОБА_1 спростувати недостовірну інформацію, шляхом покладання обовязку на ОСОБА_6 Львівська газета» опублікувати повідомлення про ухвалене в даній справі судове рішення, з публікацією резолютивної частини тексту рішення у газеті «Львівська газета» - протягом одного місяця з дня набрання рішення законної сили за рахунок коштів відповідача ОСОБА_1

В решті позовних вимог відмовлено за безпідставністю. Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржила представник ОСОБА_1 ОСОБА_2, просить його скасувати й ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позову, посилаючись на те, що районним судом неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, суд дійшов до неправильного висновку про визнання недостовірною і такою, що принижує ділову репутацію позивачів, інформацію, що подана, оскільки вона підтверджується відповідними доказами.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу - представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги та ОСОБА_4, ОСОБА_9 в заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Статтями 28, 32 Конституції України гарантується кожному право на повагу до його гідності, на судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе.

Згідно зі ст. 94 ЦК юридична особа має право на недоторканість її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Частиною 4 ст.32 Конституції України гарантується право вимагати в судовому порядку спростування недостовірної інформації.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання недостовірною та такою, що принижує ділову репутацію ОСОБА_3, ОСОБА_5 та БТІ інформацію подану відповідачем ОСОБА_1 журналісту ОСОБА_8 у статті «Роботу міського БТІ не зупинять забаганки декількох осіб» у газеті «Львівська газета» у № 167 (974) від 14 вересня 2006 року, а саме:

«Під час кожного засідання вони подають нові й нові клопотання, щоб затягнути справу. На засідання яке мало відбутися 5 вересня, привели трудовий колектив, була спроба здійснити тиск на суд», «Причина великий обіг коштів і за кошти обласного бюро існують ще дві структури. Утримують базу «Трембіта» в Карпатах, яка поглинає багато грошей, триває співпраця з агрофірмою в Перемишлянському районі. До речі, незаконна, тому, що статутна діяльність не передбачає такого надання комунальним підприємством безвідсоткової позики. Була порушена кримінальна справа, якої ще не закрили»;

«А тим часом обласне БТІ не виконує жодних функцій, в яких зацікавлене місто.»… мета судової тяганини одна якомога на довше затягнути процес.», суд виходив з того, що вся така інформація містить повідомлення про факти, події та осіб. Така інформація, повідомлення, з урахуванням змісту статі, є категоричними, не відповідають дійсності, негативно характеризують позивачів, принижують їх честь, гідність і ділову репутацію в громадській думці та в думці окремих громадян з точки зору додержання законів, загальновизнаних правил співжиття та принципів людської моралі.

Але повністю з таким висновком колегія судів погодитись не може з наступних підстав.

Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та зясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України Про інформацію оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням субєктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277 ЦК та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи (стаття 37 Закону про пресу, стаття 65 Закону України Про телебачення і радіомовлення) у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Таким чином, з урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що подана відповідачем інформація, з урахуванням висловлювання та характеру статті, є оціночними судженнями та припущеннями відповідача, а не категоричними судженнями та не містить фактичних даних у висловлюваннях: «Під час кожного засідання вони подають нові й нові клопотання, щоб затягнути справу.», «Причина великий обіг коштів і за кошти обласного бюро існують ще дві структури. Утримують базу «Трембіта» в Карпатах, яка поглинає багато грошей», «…мета судової тяганини одна якомога на довше затягнути процес.»

Щодо в решті висловлюваннях, на думку колегії, суд вірно прийшов до висновку, що мається негативна інформація, яка поширена про позивачів, та є недостовірною, а відповідач, який її поширив, не довів протилежного, а тому суд вірно зобовязав відповідача спростувати таку недостовірну інформацію.

Посилання апелянта на те, що ця інформація, яку він надав журналісту, підтверджується відповідними доказами, є помилковою, оскільки ним не доведено, що «…, триває незаконна співпраця з агрофірмою в Перемишлянському районі, що була порушена кримінальна справа, яку ще не закрили, що обласне БТІ не виконує жодних функцій, в яких зацікавлене місто та що мета судової тяганини одна якомога на довше затягнути процес».

В цій частині суд повно і всебічно з`ясував обставини, що мають значення для справи, дав належну оцінку зібраним доказам. Висновок суду відповідає вимогам закону та обставинам справи. Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, цього не спростовують, а відтак не є підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до ч.2 ст.314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Керуючись ст.ст.303,305 п.3 ч.1 ст.307, п.1 ч.1 ст.309, ч.2 ст.314, ст.ст.313, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 30 грудня 2009 року змінити, виключивши з резолютивної частини рішення суду інформацію подану ОСОБА_1 журналісту ОСОБА_8 у статті «Роботу міського БТІ не зупинять забаганки декількох осіб» у газеті «Львівська газета» у № 167 (974) від 14 вересня 2006 року у висловлюваннях: «Під час кожного засідання вони подають нові й нові клопотання, щоб затягнути справу.», «Причина великий обіг коштів і за кошти обласного бюро існують ще дві структури. Утримують базу «Трембіта» в Карпатах, яка поглинає багато грошей», «…мета судової тяганини одна якомога на довше затягнути процес.»

В решті рішення залишити без зміни.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Зубарєва К.П.

Судді: Бакус В.Я.

ОСОБА_10