Справа № 1002/10
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

12 серпня 2010 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

при секретарі Залєвській Я.В.,

за участю:

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача, адвоката Акжитової С.М.,

представника третьої особи Тендітник О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 09 жовтня 2009 року звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав.

В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що в 2005 році зареєструвала з відповідачем шлюб, мають сина ОСОБА_5, 2006 року народження. В квітні 2008 року шлюб з відповідачем було розірвано, причиною стало те, що відповідач самоусунувся від виконання подружніх та батьківських обов'язків. Також вказувала, що сину три роки, але відповідача своїм батьком не вважає. ОСОБА_4 має заборгованість по аліментам в сумі 4502,20 грн. станом на 01 березня 2009 року.

Просила суд позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В судовому засіданні позивач та її представник повністю підтримали подану до суду заяву, посилаючись на викладені в ній обставини.

Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи повідомлений судом про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки в судове засідання 12 серпня 2008 року не повідомив.

Представник органу опіки та піклування в судовому засідання враховуючи інтереси малолітньої дитини просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, представника третьої особи, дослідивши зібрані в справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено актовий запис № 134 від 02 квітня 2008 року.

Також встановлено, що неповнолітній ОСОБА_5, 2006 року народження, проживає з позивачем ОСОБА_1, яка є його матір'ю.

Згідно ст. 150 СК України батьки мають обов'язки щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину.

Відповідно ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Дослідженими в справі доказами встановлено, що вихованням неповнолітнього ОСОБА_5, 2006 року народження, займається позивач ОСОБА_1 відповідач ОСОБА_4 з дитиною не проживає, не відвідує її як за місцем проживання, так і в дитячому садочку.

Також судом встановлено, що станом на час розгляду справи, відповідач ОСОБА_4 здійснив оплату коштів в рахунок погашення заборгованості по аліментам, звертався в грудні 2009 року до органу опіки та піклування з питань встановлення зустрічей з малолітнім сином ОСОБА_5, 2006 року народження.

ОСОБА_4 має вищу освіту, за місцем роботи характеризується позитивно.

Як позивач ОСОБА_1, так і допитані в судовому засіданні свідки характеризували відповідача з позитивної сторони, як людину без негативних звичок.

Пленум Верховного Суду України в постанові "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30.03.2007р. зазначив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд приходить до висновку, що відсутність безпосередньої участі ОСОБА_4 у вихованні дитини само по собі не є достатньою підставою для позбавлення його батьківських прав.

Посилання позивача на те, що ОСОБА_5, 2006 року народження, називає батьком іншу особу, враховуючи малолітній вік дитини, судом не оцінюється як підстава для позбавлення відповідача батьківських прав. При цьому сама позивач пояснила, що не розповідала синові про батька.

Також судом враховується, що позивач ОСОБА_1 безпосередньо не зверталася до ОСОБА_4 з питань його участі у вихованні дитини.

Встановивши дані обставини, суд, враховуючи недоведеність в судовому засіданні винної поведінки ОСОБА_4, його свідомого нехтування своїми обов'язками по вихованню неповнолітнього сина ОСОБА_5, малолітній вік неповнолітнього, а також право ОСОБА_5, 2006 року народження на спілкування як з матір'ю, так і з батьком, приходить до висновку, що позбавлення відповідача ОСОБА_4 батьківських прав щодо сина буде суперечити правам неповнолітнього, та приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

У зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог понесені позивачем ОСОБА_1 судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст.209, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий Н.Л.Яковенко

12.08.2010