Справа №: 2-91-10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2010 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі головуючого судді Смілянець А.П.

при секретарі Діхтяренко Л.А.

за участю адвокатів: ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Умані справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/4 частину квартири в порядку набувальної давності

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом про визнання права власності на % частину квартири в порядку набувальної давності до ОСОБА_4.

ОСОБА_3 в судовому засіданні свій позов підтримала, та пояснила, що згідно рішення суду від 25 квітня 1990 року їй на праві приватної власності належить Уг частина паєнакопичення квартири АДРЕСА_1 А м. Умані в ЖБК №15. У відповідності зі свідоцтвом про право на спадщину даної квартири їй належить % частина паєнакопичення після смерті батька, померлого 19.12.1989 року. В даній квартирі вона проживає з дитиною інвалідом з 5.01.1990 року.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане 20.07.2007 року відділом житлового господарства виконавчого комітету Уманської міської ради їй на праві приватної власності належить 3/4 частини квартири АДРЕСА_1 А.

На % частину паєнакопичення свідоцтво про право на спадщину по закону по квартирі АДРЕСА_1 А м. Умані відповідачу не видано, довідкою Уманського виробничого відділення БТІ підтверджується, що '/4 частини квартири АДРЕСА_2 не зареєстрована.

Враховуючи, що після смерті батька ОСОБА_5 в грудні 1989 року, вона вселилась в квартиру в якій їй належить % власності і з того часу проживає і прописана в спірній квартирі, добросовісно сплачує за всю квартиру комунальні послуги і продовжує відкрито та безперервно володіти нерухомим майном протягом 19, 5 років, являлась інвалідом 1 групи до 1.02.2009 року потребуючи стороннього догляду, а з того часу інвалід 2 групи безстроково, її син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 також інвалід дитинства, тому їй необхідно остаточно визначити правовий статус спірної квартири і визнати за нею право власності по праву набувальної давності оскільки вона володіє даним нерухомим майном більше 19 років, тому вона вимушена звернутись до суду та просить позов задоволити.

ОСОБА_4 позов ОСОБА_3 не визнав, та пояснив, що позовні вимоги ОСОБА_3 безпідставні .

Так в своєму позові ОСОБА_3 вказує, що 8.12.1990 р. отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 пайонакопичення в ЖБК 15 м. Умані після смерті їх батька ОСОБА_5, померлого 19.12.1989 р. Стверджує, що він такого свідоцтва не отримав, а з грудня 1989 р. по теперішній час - тобто 19,5 років, відкрито і безперервно користується належною йому Уа частиною квартири, внаслідок чого просить визнати за нею право власності на цю % частину спірної квартири в порядку набувальної давності.

На це мусить зазначити, що вимоги ОСОБА_3 не грунтуються на

законі.

Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України: особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, або рухомим майном протягом 5 років, набуває право власності на це майно ( набувальна давність), якщо інше не передбачене законом.

Згідно п. 1,8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з 1.01.2004 року, правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалось за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Таким чином, перебіг строку володіння майном для визнання права власності на нього за набувальною давністю слід рахувати тільки з 1 січня 2001 року.

Враховуючи наведене, а також те, що на момент подання позову ОСОБА_3 передбачені ст. 344 ЦК України строки набувальної давності (10 років) ще не витекли, вважає за можливе просити суд у задоволенні її позову відмовити.

Крім того хоче зазначити, що після смерті батька, в нього з ОСОБА_3 була домовленість, що саме вона з урахуванням всіх обставин її життя, а особливо відсутності коштів та іншого житла, проживатиме у батьковій квартирі, а він не заважатиме їй у цьому. В подальшому ж вона сплатить йому його долю спадкової частки. Зазначена домовленість ( по суті - договір) була безстроковою, а він з свого боку добросовісно виконував її умови. Якби домовленість була б іншою, або її б не було взагалі, то він давно вже заявив би претензії на свою частку, про те він не думав, що ОСОБА_3 вичекає момент і так недобросовісно використає його порядність.

Відповідно до ч.3 ст. 344 ЦК України: якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через 15 років, а на рухоме через 5 років з часу спливу позовної давності.

Зазначене є ще однією підставою для відмови у позові ОСОБА_3, тому просить в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 згідно довідки ЖСК №15 м. Умані №45 від 20.11.1990 р. , на будівництво двокімнатної квартири вЖБК№15 м.Умані дійсно в 1986 році вніс 4141крб.

Пайовий внесок на день смерті 19.12.1989 р. складає 4141 крб. Померлий ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 був прописаний в м. Умані по вул. П.Комуни Збакв.ЗІ.

Згідно свідоцтва про смерть виданого 29.11.1990р. 11 -СР №373992 ОСОБА_5 помер 19.12 1989 року.

Згідно заяви написаної ОСОБА_3 в Уманську державну нотаріальну контору 22 грудня 1989р., її батько ОСОБА_5

ОСОБА_7, який проживав в ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер 19 грудня 1989 року . На день смерті ОСОБА_5 залишилось спадкове майно , що складається з грошового вкладу з процентами та зберігається в Уманському відділенні №225 Ощадбанку СССР на рахунку №101223 і паєнакопичення в ЖБК -15 м. Умані , яке вона приймає і просить видати їй свідоцтво про право на спадщину по закону.

Згідно заяви написаної ОСОБА_4 в Уманську державну нотаріальну контору 5 січня 1990р., його батько ОСОБА_5, який проживав в ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер 19 грудня 1989 року . На день смерті ОСОБА_5 залишилось спадкове майно , що складається з грошового вкладу з процентами та зберігається в Уманському відділенні №225 Ощадбанку СССР на рахунку №101223 і паєнакопичення в ЖБК -15 м. Умані , яке він приймає і просить видати йому свідоцтво про право на спадщину по закону.

Згідно рішення Уманського міського суду по справі за позовом ОСОБА_3 до Уманського міськфінвідділу про визнання права власності на ? частину паєнакопичення, за ОСОБА_3 визнано право власності на ? частину паєнакопичення в ЖБК №15 м. Умані в сумі 2070 крб.50 коп. в порядку спадкування після померлої 3 листопада 1987 року ОСОБА_8.

Згідно свідоцтва про право на спадщину по закону від 8 грудня 1990р., державний нотаріус Уманської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 посвідчив, що на підставі ст. 529 Цивільного Кодексу УССР спадкоємцями майна ОСОБА_5, померлого 19.12.1989 року є в рівних частках кожний: дочка ОСОБА_3, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4 , і син ОСОБА_4, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5.

Спадкове майно, на яке видано дане свідоцтво складається з Уг частини паєнакопичення від суми 4141 крб. в ЖБК №15 м. Умані , що підтверджується справкою цього кооперативу за №45 від 20.11.1990 р.

Оцінка всього спадкового майна 2070-50 крб.

На 1/4 частину паєнакопичення свідоцтво про право на спадщину по закону на ім'я ОСОБА_4 ще не видавалось.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого відділом житлового господарства виконавчого комітету Уманської міської ради 20.07.2007 року - власником % двокімнатної квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_3 .

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20.07.2007 року ОСОБА_3 є власником 3/4 кв.№31 по вул. П.Комуни 36- а м. Умані на підставі свідоцтва про право власності /САБ 532004/ 20.07.2007 року виданого відділом житлового господарства виконавчого комітету Уманської міської ради.

В спірній квартирі, згідно довідки №71 виданої ЖБК №15 м. Умані, проживає ОСОБА_3 з сином ОСОБА_10 1994 року.

Згідно довідки №118 виданої 29 грудня 2008 року ЖБК №15 м. Умані , ОСОБА_3 дійсно проживає ІНФОРМАЦІЯ_6 (ЖБК №15) і як власник квартири постійно сплачує комунальні послуги та адміністративні витрати в повному об'ємі з 5.01. 1990р. по даний час.

№15) і як власник квартири постійно сплачує комунальні послуги та адміністративні витрати в повному об'ємі з 5.01. 1990р. по даний час.

Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито , безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років , набуває право власності на це майно , якщо інше не встановлено цим кодексом ;право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації , виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

При цьому п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки , коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Вислухавши в судовому засіданні пояснення сторін , вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, так як в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачка в спірній квартирі проживає з 5.01.90 року , а враховуючи, що ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 року(п.1 прикінцевих та перехідних положень ЦК України), норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року, а відтак визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю не може мати місця раніше 1 січня 2011 року.

На підставі вищевикладеного , ст.ст. 11,16,344 ЦК України , керуючись ст.ст. 10,11,60,209,212,213-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 а м. Умані в порядку набувальної давності - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської обл. через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4ст. 295ЦПК України.

Головуючий: А.П. Смілянець