Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2010 року Справа № 2-788/10

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Шаповала Г.І.,

при секретарі Кудіній Н.І.

з участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення (УПСЗН) Вільногірської міської ради, Дніпропетровської області, про зобовязання здійснити перерахунок та виплату державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку,

У С Т А Н О В И В:

Згідно позову, який надійшов до суду 28.05.2010 року, позивач, керуючись ст. 22 ОСОБА_3 України, ст.ст.3,15,16 ЦПК України, ст. 15 ЗУ «Про державну допомогу сімям з дітьми» ( в редакції ЗУ від 22.03.2001 р. № 2334-ІІІ), рішеннями Конституційного суду України від 09.07.07 р. № 6-рп/2007, від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008, прохає зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату їй державної допомоги по догляду за дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним трирічного віку, в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для дітей віком до шести років, за період з липня 2007 року по грудень 2007 року.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначила, що вона є матірю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ст. 15 ЗУ «Про державну допомогу сімям з дітьми ( в редакції ЗУ від 22.03.2001 року № 2334-ІІІ) було встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого Законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

В 2006 році згідно ЗУ «Про державний бюджет України на 2007 рік», в ст. 15 ЗУ «Про державну допомогу сімям з дітьми» були внесені зміни, відповідно до яких розмір допомоги був встановлений, як різниця між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї з розрахунку на одну особу за попередні 6 місяців, але не менше 90.00 грн. Відповідно до постанови КМУ розмір допомоги був встановлений на рівні 130 грн. щомісячно.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. № 6-рп/2007 справа № 1-29/2007 (справа про соціальні гарантії громадян), положення ЗУ «Про державний бюджет України на 2007 рік», в частині внесення змін до ст. 15 ЗУ «Про державну допомогу сімям з дітьми» були визнані такими, що не відповідають ОСОБА_3 України, оскільки обмежують соціальні права громадян.

Рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 щодо конституційності деяких положень ст. 65 розділу 1 ЗУ «Про державний бюджет України на 2008 рік» розяснено, що ОСОБА_3 України не надає закону про Державний бюджет вищої юридичної сили стосовно інших законів. Конституційний суд дійшов висновку, що законом про Державний бюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх.

УПСЗН має статус юридичної особи, діє на підставі Положення, розробленого відповідно до Типового, що затверджене постановою КМУ від 29.09.2000 року № 1498 і в спірних правовідносинах є субєктом, який виконує делеговані повноваження. Відповідно до постанови КМУ від 04.03.2002 р. № 256, якою затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівними головних управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту населення (далі головні розпорядники коштів). Виходячи з викладеного, відповідач є головним розпорядником коштів місцевого бюджету за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Відповідач повинен був керуватися вищезазначеними рішеннями Конституційного Суду України і надавати щомісячну допомогу по догляду за дитиною у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, який, згідно ЗУ «Про державний бюджет України на 2007 рік» складав: з 01.04.07 р. 463 грн., з 01.10.07 р. 470 грн.

Таким чином, відповідач повинен зробити перерахунок виплат за період з липня 2007 року по грудень 2007 року та сплатити на користь позивача різницю між фактично сплаченою допомогою та сумою допомоги, яка підлягала сплаті на її користь, згідно ст. 15 ЗУ «Про державну допомогу сімям з дітьми», в редакції закону, що діяв до внесення до нього змін.

Згідно ст. 8 ОСОБА_3 України, норми ОСОБА_3 є нормами прямої дії. В Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Будь-який закон, що прийнятий в порушення ч. 3 ст. 22 ОСОБА_3 України, який зменшив права людини на отримання виплат, пільг та компенсацій, не повинен застосовуватися, а повинен застосовуватися первинний закон, в якому ці виплати, пільги та компенсації були передбачені. Для цього не обовязкова наявність Рішення Конституційного Суду України стосовного того, чи суперечить такий закон ОСОБА_3.

Згідно п.2 постанови Пленуму ВСУ від 01.11.96 року № 9 «Про застосування ОСОБА_3 України при здійсненні правосуддя», передбачається, що суди, при розгляді конкретних справ, повинні оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акту з точки зору його відповідності ОСОБА_3 України, і в усіх необхідних випадках застосовувати ОСОБА_3 як акт прямої дії. Судові рішення повинні ґрунтуватися на ОСОБА_3, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Суд безпосередньо застосовує ОСОБА_3 у разі .... коли закон, що діяв до введення в дію ОСОБА_3 чи прийнятий після цього, суперечить їй.

В рішеннях Конституційного Суду України неодноразово вказувалося на те, що пільги, компенсації та гарантії є видом соціальної допомоги та складовою частиною конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін в діючі закони, згідно ст. 22 ОСОБА_3 України, не допускається. ( Рішення КСУ: від 06.07.1999 р. № 8-рп/99, від 20.03.02 р. № 5-рп/2002, від 17.03.04. № 7 рп/2004, від 01.12.04 р. № 20-рп/2004, від 09.07.07. р. № 6 рп/2007, від 22.05.08 р. № 10-рп/2008 р.).

Виходячи з норм ОСОБА_3 України та загальних принципів верховенства права, закони мають вищу юридичну силу порівняно з актами Кабінету Міністрів України.

Твердження відповідача, що належні позивачу соціальні виплати не можуть бути виплачені в повному обсязі через відсутність на це коштів в Державному бюджеті, є неправомірними, тому, що подібна причина не може бути підставою для відмови у виплаті допомоги позивачу в належному розмірі, що витікає із висновку Європейського Суду з прав людини у рішенні від 08.11.2005 року у справі «Кечко проти України», де зазначено «Суд не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань».

Крім того, Європейський суд з прав людини розкриває принцип верховенства права через принцип юридичної визначеності, згідно якого остаточне рішення суду у справі не може піддаватися сумніву, навіть у разі зміни законодавства ( п.51,52 рішення у справі «Рябих проти Росії» від 24.07.03 р.) Суд вважає, що зазначений принцип поширюється не лише на рішення судів загальної, але й конституційної юрисдикції. Тобто, висловлена у вищевказаному рішенні Конституційного Суду України від 09.07.07 року № 6-рп/2007 у справі № 1-29/2007 правова позиція щодо юридичної сили внесення змін ЗУ « Про державний бюджет України на 2007 рік» до ст. 15 ЗУ «Про державну допомогу сімя з дітьми», має враховуватися органами державної влади при здійсненні їх повноважень, в тому числі, Верховною Радою України при прийнятті чергових Законів України «Про державний бюджет України» на 2008, 2009 роки, а також судами при розгляді справ. Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Згідно ч.2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обовязку в натурі.

В судовому засіданні позивач позов та його обґрунтування, викладені в позовній заяві, підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Заявила про покладення на неї судових витрат у випадку задоволення позову.

Представник відповідача позов не визнала та підтримала надані нею письмові заперечення на позов, з яких витікає наступне. Виплата незастрахованим особам допомоги, передбаченої Законом України «Про державну допомогу сімям з дітьми» провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Рішення Конституційного Суду України не може бути виконаним органами праці та соціального захисту населення, так як не було внесено відповідних змін Верховною Радою України до Законів України «Про державний бюджет України» та не було збільшено видатки на виплату державної допомоги. Проведення виплат у підвищених розмірах, відповідно до рішення Конституційного Суду України, можливе тільки у разі внесення змін до відповідних законів та збільшення видатків на виплату державної допомоги. Крім того, призначення цього виду допомоги проводиться відповідно до програмного забезпечення «ASORD KOM», яке розроблене та введене в дію Міністерством праці та соціальної політики України 01.04.2007 р. На підставі цього представник відповідача вважає здійснені нарахування і виплату допомоги позивачу такими, що відповідають діючому законодавству.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши в сукупності надані у справі докази, в тому числі: копію свідоцтва про народження дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, матірю якого зазначена позивач; довідки УПСЗН про знаходження на обліку та отримання допомоги позивачем на утримання дитини до досягнення нею трирічного віку; квитанції про сплату позивачем судового збору в сумі 08.50 грн., та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи -37.00 грн., керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Суд вважає, що позивач та відповідач перебувають у відносинах, які виникли внаслідок дії законів України щодо надання соціальної допомоги батькам на період догляду за їхніми дітьми до досягнення ними трирічного віку. При цьому позивач вчасно звернулася до відповідача з заявою про надання зазначеної допомоги та надала для цього відповідні документи. Відповідач свої зобовязання, всупереч законам України, виконав частково і надав зазначену допомогу в меншому розмірі, ніж це передбачено законами.

Відповідно до матеріалів справи та пояснень сторін встановлено, що позивач є матір'ю малолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в період з січня по грудень 2007 року, включно, перебувала на обліку в УПСЗН та отримувала державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, як незастрахована особа.

Згідно довідки № 359 від 26.05.2010 року, наданої відповідачем, позивач отримувала допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з січня по грудень 2007 р., в наступних розмірах: січень червень: щомісячно по 98.37 грн., липень 101.16 грн.; серпень 103.41 грн.; вересень жовтень: по 104.85 грн., листопад 107.73 грн., грудень - 110.88 грн.

Відповідач - Управління праці та соціального захисту населення має статус юридичної особи, діє на підставі Положення, розробленого відповідно до типового, яке затверджене Постановою КМ України 29.09.2000 р. № 1498, і в спірних правовідносинах є органом державної виконавчої влади. Відповідно до Постанови КМ України від 04.03.2002 року № 256, відповідач є головним розпорядником коштів місцевого бюджету за рахунок субвенцій з державного бюджету на здійснення програм соціального захисту населення.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України. Згідно ст.5 цього Закону встановлено, що всі види державної допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, призначаються і виплачуються органами соціального захисту населення за місцем проживання батьків дитини.

Згідно статті 3 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» одним з видів державної допомоги сім'ям з дитиною є допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Згідно статті 5 цього Закону всі види державної допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у частині другій статті 4 цього Закону, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків.

Згідно ст. 13 ЗУ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за цим Законом має не застрахована в системі загальнообовязкового державного соціального страхування особа (один з батьків дитини, усиновитель, опікун, баба, дід або інший родич), яка фактично здійснює догляд за дитиною.

Згідно ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», (в його первісній редакції) встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для дітей до шести років.

Пунктом 7 статті 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» було зупинено дію статті 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», а порядок визначення розміру допомоги було визначено абзацом 3 частини 2 статті 56 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», відповідно до якого допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку визначається як різниця між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 3,5 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. № 6-рп/2007 у справі № 1-29/2007, положення пункту 14 статті 71, абзацу 3 частини 2 статті 56 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» визнані неконституційними, втратили чинність з дня ухвалення рішення і це рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів в зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Відповідно до статті 73 Закону України «Про Конституційний Суд України», в разі, якщо акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають ОСОБА_3 України, вони оголошуються не чинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно рішення Конституційного суду від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнано, що ОСОБА_3 України не надає Закону України «Про Державний бюджет» вищої юридичної сили стосовно інших законів, Конституційний суд дійшов висновку, що Законом України «Про державний бюджет України» не можуть вноситися зміни до інших законів і не може зупинятися їх дія. Таким чином, при визначенні розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку необхідно керуватися виключно Законом України «Про державну допомогу сімям з дітьми» в його початковій редакції.

Оскільки зупинення дії статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» визнано таким, що суперечить ОСОБА_3 України, а також визнані неконституційними положення пункту 14 статті 71, абзацу 3 частини 2 статті 56 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», та відповідно до норм ОСОБА_3 України, то відповідачем виплата допомоги позивачу по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років була здійснена в меншому розмірі всупереч вимогам закону

Згідно ст. 8 ОСОБА_3 України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_3 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_3 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_3 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_3 України гарантується.

Згідно ч. 2 ст. 19 ОСОБА_3 України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_3 та законами України.

Згідно ст. 22 ОСОБА_3 України, права і свободи людини і громадянина, закріплені

цією ОСОБА_3, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст. 46 ОСОБА_3 України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно висновку Європейського Суду з прав людини у рішенні від 08.11.2005 року у справі «Кечко проти України», зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань. Згідно ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», від 23 лютого 2006 року N 3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Суд приходить до висновку, що обмеження розміру виплат державної допомоги батькам по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку, що були здійснені внаслідок внесення змін в ЗУ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», при прийнятті ЗУ «Про Державній бюджет України» на 2007 рік суперечать ОСОБА_3 України, тому суд при прийнятті рішення керується вимогами зазначеного закону в його первісній редакції, згідно якої розмір державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку визначався у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для дітей віком до шести років, який складає: згідно ЗУ «Про державний бюджет України на 2007 рік»: з 01.04.07 р. 463 грн., з 01.10.07 р. 470 грн.

Суд приходить до висновку, що відповідач, не діяв у відповідності до ОСОБА_3 України та законів, які регулюють правовідносини з питань надання соціальної допомоги позивачу в виді допомоги на утримання дитини до досягнення нею трирічного віку, не забезпечив в установленому законами порядку здійснення права позивача на отримання зазначеної допомоги, відповідач керувався правовими нормами, які суперечили вимогам ОСОБА_3 України, всі заперечення відповідача проти позову не ґрунтуються на діючому законодавстві та нормах ОСОБА_3 України, в тому числі.

Враховуючи невідповідність дій відповідача вимогам законів та ОСОБА_3 України, з метою захисту прав позивача від порушень з боку відповідача, суд дійшов висновку про необхідність захисту цих прав шляхом зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоплачену щомісячну грошову допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідно до ст. 15 ЗУ «Про державну допомогу сімям з дітьми» в розмірі, що обчислюється з урахуванням встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, за період: з 09 липня 2007 року по 11 вересня 2007 року, включно, з врахуванням, фактично, отриманої позивачем допомоги за цей же період.

В задоволенні частини вимоги про перерахунок та виплату державної допомоги в період з 01 по 09 липня 2007 року слід відмовити, оскільки дія ст. 15 ЗУ «Про державну допомогу сімям з дітьми» була поновлена саме 09 липня 2007 року.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується ст. 88 ЦПК України та заявою позивача про покладення судових витрат на неї у випадку задоволення позову, тому судові витрати у справі покладає на позивача, згідно її заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 88, 209 ч.3, 212-215,218, 222,223, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву задовольнити частково.

Зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Вільногірської міської ради, Дніпропетровської області, здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженці ІНФОРМАЦІЯ_4,, і/к № НОМЕР_1, яка мешкає та зареєстрована за місцем проживання ІНФОРМАЦІЯ_5, державної допомоги по догляду за дитиною: сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним трирічного віку, за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, включно, згідно з вимогами статті 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» ( в його первісній редакції), у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для дітей віком до 6 років на час її виплати, з врахуванням суми отриманої позивачем допомоги за цей період.

В задоволенні частини вимоги про перерахунок та виплату державної допомоги в період з 01 по 09 липня 2007 року відмовити.

Судові витрати у справі в виді судового збору - 08.50 грн., витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи 37.00 грн., всього на суму 45.50 грн., покласти на позивача ОСОБА_1, згідно її заяви.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Вільногірський міський суд, Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя Шаповал Г.І.