Київський районний суд м. Одеси
Справа №2-7751/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 грудня 2010 року м. Одеса

Київський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого - судді Непоради М. П.

при секретарі - Єрьоменко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Одесі, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадщини за законом.

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до Одеської міської ради, яким просить визнати за нею право власності на 1А частку спадкового майна, яке залишилось після смерті її батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року та матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

В мотивування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що 13 грудня 1996 року Управлінням житлово-комунального господарства ОМР було видано свідоцтва про право власності на житло за № НОМЕР_1, за яким кв. АДРЕСА_1 належала на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Право власності на вказану квартиру зареєстровано в КП «ОМБТІ і РОН» під № 217 пр.ст.54, реєстр 53.

07.02.1998 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 подарували позивачу ОСОБА_2 Уг частину (по 1/2 частині кожний) зазначеної квартири, про що зареєстровано в КП «ОМБТІ і РОН» під № 53 стр.153 кн. 258 пр.

15.01.1998 року ОСОБА_4 склала заповіт, за яким належну їй частку квартири АДРЕСА_1 заповіла своїй доньки ОСОБА_2

17.01.1998 року ОСОБА_3 склав заповіт, за яким, належну йому частку квартири АДРЕСА_1 заповів своїй доньці ОСОБА_2

Вказані заповіти посвідчені державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Сененюк С.Б.

Позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла її матір ОСОБА_4, та ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер її батько ОСОБА_3, після їх смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/5 частки спірної квартири.

Позивач вказує, що вона є спадкоємцем за заповітом та спадкоємцем першої черги майна померлих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за законом.

В установлений законом шестимісячний строк позивач до Третьої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернулась, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала зі спадкодавцями.

Коли ж позивач звернулася до Третьої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, то їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки вона пропустила шестимісячний термін для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері та батька, так як після смерті матері усі її зусилля були направлені на лікування батька, а після смерті батька сама тривалий час боліла, потім народила дитину.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання з'явився, заперечував проти задоволення позову про що надав заперечення, яке залучено до матеріалів справи.

Заслухавши думку, доводи та пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази зібрані у справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи.

Судом встановлено, що завідуючий відділом запису актів громадянського стану Жовтневої рай адміністрації виконкому Одеської міськради (АДРЕСА_1.) було зареєстровано факт смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року (свідоцтво про смерть від 15.05.1998 року, серія НОМЕР_4).

Завідуючей відділом запису актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси (ОСОБА_8.) було зареєстровано факт смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року (свідоцтво про смерть від 17 жовтня 2003 року, серія НОМЕР_2).

Відповідно до свідоцтва про народження від 13 травня 1970 року (серія НОМЕР_3) ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дочкою ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Згідно свідоцтва про шлюб від 30 грудня 1991 року ОСОБА_10 та ОСОБА_9 уклали шлюб 30 грудня 1991 року в Палаці урочистих подій (серія НОМЕР_5). Після укладення шлюбу фамілія позивача - «ОСОБА_2»

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням - є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що зазначено в статті 1217 Цивільного кодексу України.

Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належать спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що спадкова маса складається із нерухомого майна - 1/2 частки кв. АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві приватної спільної сумісної власності.

Згідно до положень Розділу 86 Цивільного кодексу України, підставами для одержання права на спадкування за законом є кровні зв'язки, сімейні відносини, шлюб, усиновлення, перебування на утриманні спадкодавця не менш ніж п'ять років до його смерті.

При спадкуванні за законом майно переходить до зазначених в законі спадкоємців відповідно з встановленою черговістю, тобто до чітко вказаного кола осіб, які спадкують одночасно.

Тобто, принципами спадкування за законом являється черговість спадкування та рівність часток спадкоємців в межах кожної черги.

Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що позивач є дочкою померлих ОСОБА_11 та ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження, тобто вона належить до першої черги спадкоємців на спадкування за законом.

Відповідачем не було надано будь-яких доказів в спростування доводів позивача.

Статтею 1220 Цивільного кодексу України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Як вбачається з матеріалів справи, спадщина відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_2 року та ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Згідно статтею 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщин;: встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Проте, частиною 3 статті 1268 Цивільного кодексу України передбачено, іт спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщин: вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_10. донька ОСОБА_4 та ОСОБА_3. постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1, а також з 1999 року стала власницею 1/2 частини вказаної квартири.

Допитана в судовому засіданні свідок, пояснила суду, що ОСОБА_2 проживала разом з батьками, піклувалася за ними, робила ремонт в квартирі.

Статтею 55 Конституції України гарантований судовий захист прав і свобод людини та громадянина.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Таким чином, позивач після смерті матері, а потім і батька не звернулась у встановлений шестимісячний строк до нотаріального органу із заявою про прийняття спадщини, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцями на час відкриття спадщини, та вважала себе такою, що прийняла спадщину, лише тільки в 2005 році позивач була зареєстрована за іншим місцем проживання, тобто після смерті батьків.

Судом встановлено і матеріалами справи доведено, що спадщина не була прийнята ніким із спадкоємців першої черги за законом, тому можливо вирішити дане спірне питання у судовому порядку за позовною заявою ОСОБА_2, оскільки остання є такою спадкоємицею.

Також суд враховує той факт, що відповідно до норм ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Крім того, згідно вимог ст. 555 ЦК України (в ред. 1963 р.) передбачені випадки переходу майна до держави, це якщо спадкодавець заповів майно державі; якщо у спадкодавця не має спадкоємців ні за законом, ні за заповітом; якщо всі спадкоємці відмовились від спадщини; якщо всі спадкоємці позбавлені права спадкування, тому суд не приймає посилання представника відповідача на те, що у відповідача виникло право звернутися до суду із вимогами про визначення спадщини виморочною, так як ці вимоги на думку суду є безпідставними та не передбаченими нормами законодавства, про що свідчить наявність в матеріалах справи копії заповітів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, віднесено до компетенції суду.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя, покликане забезпечувати захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійсненого проголошення Основним Законом України принципу верховенства права.

Рішення суду є законним тоді, коли суд, виконав всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 Цивільного процесуального кодексу України, також правильно тлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, яке ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність або допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинами, які мають значення для вирішення справи.

В судовому засіданні достеменно встановлено, що ОСОБА_2 фактично вступила в володіння і управління спадковим майном, тому позов повинно бути задоволений.

На думку суду, позивачем було доведено поважність причин пропущення строку прийняття спадщини після смерті батьків.

На підставі наведеного, керуючись ст. 55 Конституції, ст. ст. 15, 16, 1216, 1217, 1218,1220, 1258, 1261, ч. З ст. 1268, ст. ст. 1269, 1270 Цивільного кодексу України, ст. 524, 549, 555 ЦК України (в редакції 1963 року) ст. ст. З, 5, 6, 7, 8, 10, 15, ст. ст. 75-77, ст. ст. 130, 169, 174, 197, 213-218, 223 Цивільного процесуального кодексу України, Постанова Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на нерухоме майно - ? частину квартири АДРЕСА_1 і Петрова в м. Одесі в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року та ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстамі/ії шляхом подачі в десятиденний строк, з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а відповідачем - у той же строк з дня отримання копії рішення.

Головуючий Непорада М.П.