Київський районний суд м. Одеси
Справа № 2-4806
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2010 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Салтан Л.В.

при секретарі Небесній О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 суми боргу в розмірі 91 795,09 грн. та судових витрат.

Позивач посилається на те, що 25 лютого 2007 року відповідач позичив у нього 9000 доларів США, які обіцяв повернути не пізніше 25 серпня 2008 року, однак до теперішнього часу гроші йому не повернув. Факт передачі грошей підтверджується розпискою написаною власноруч відповідачем.

В ході розгляду справи представник позивача уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у розмірі 83 187,10 грн., посилаючись на те, що відповідачем повернуто 1000 доларів США.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав.

Відповідач та його представник у судовому засіданні позов визнали частково, не заперечували проти існування боргу. Відповідач не заперечував проти одержання ним 9000 доларів США від позивача.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що 25 лютого 2007 року ОСОБА_3 взяв в борг у ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 9 000 доларів США, про що власноруч написав розписку. Повернути гроші зобовязався не пізніше 25 серпня 2008 року.

Свої зобовязання позикодавець щодо передачі грошей виконав. Відповідач до теперішнього часу своє зобовязання щодо повернення грошей не виконав та ухиляється від його виконання.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики це угода, за якою одна особа (позикодавець) передає іншій особі (позичальникові) безоплатно або за певну винагороду у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або рівну кількість речей того ж роду і якості.

Борговим документом, що підтверджує укладання договору позики між відповідачем та позивачем є розписка, яка посвідчує передання йому визначеної грошової суми. Таким чином, так як договір позики це односторонній договір, то у відповідача виник обовязок повернути позикодавцю грошові кошти у такій самій сумі, відповідно до ст. 1049 ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання не допускається. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач також просить стягнути з відповідача три проценти річних від простроченої суми в розмірі 4 755,36 грн. та суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, який становить 15 026,94 грн.

Законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня, що встановлено ст.ст. 192 ч.1, 524 ч.1, 533 ч.1 ЦК України.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України гривні.

При викладених обставинах суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 не виконує умови договору позики від 25 лютого 2007 року, чим завдав позивачу матеріальну шкоду в розмірі 83 187,10 грн., яка підлягає стягненню.

Вирішуючи даний позов, суд враховує вимоги ст. 88 ЦПК України, а саме, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 88, 213, 215, 294 ЦПК України, ст.ст. 192, 524, 533, 525, 526, 530, 1046, 1047, 1049 1050 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми в розмірі 83 187,10 грн. (вісімдесят три тисяч сто вісімдесят сім гривень 10 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 951,88 грн. (девятсот пятдесят одну гривню 88 коп.).

Рішення позивачем може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий