АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 22-ц-1298/2010р. Г оловуючий
Категорія: «поділ спільного майна» 1 інстанції -Уханьова
Доповідач - Коровін С.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2010 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі :

Головуючого: - ОСОБА_1II.

Суддів: - ОСОБА_2

ОСОБА_3

При секретарі: - ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 12 листопада 2009 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2009 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом про поділ спільного майна з колишнім чоловіком ОСОБА_6. Вона посилалася на те, що зареєструвала з відповідачем шлюб 17.08.1991 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_7 17.02.1992 року. Під час шлюбу сторони придбали два нежитлових будинку, які зареєстровані за відповідачем, і використовуються як магазини, та транспортні засоби. Позивачка змінювала позовні вимоги і остаточно просила провести поділ спільного майна: нежитлових будинків, які

використовуються як магазини в с. Мала Вовча вул. Центральна, 90а та в с. Юрченково, вул. Паркова,2а, вантажного автомобіля «RENAULT PREMIUM 400», 1998 року випуску вартістю 125000 грн. вантажного причепу «KRONE», 1993 року випуску, вартістю 51000 грн., легкового автомобілю «NISSAN Aimera», 2006 року випуску вартістю 76000 грн., вантажного автомобілю КАМАЗ 5320, 1993 року випуску вартістю 78000 грн., причепу ГКБ 8350, 1987 року випуску вартістю 31000 грн., нерухоме майно, торгове обладнання, яке знаходиться в магазинах, товар в магазинах. Загальну вартість майна позивачка визначила в 281500 грн. Спільне господарства сторони припинили з початку 2009 року.

Позивачка просила виділити їй обидва нежилих приміщення, в яких знаходяться магазини в с. Мала Вовча, вул. Центральна,90а, Вовчанського району Харківської області вартістю 8512 грн. та в с. Юрченкові, вул. Паркова 2а Вовчанського району Харківської області вартістю 10000 грнСторгове обладнання в магазинах - 2 холодильні вітрини вартістю 2500 грн. кожна, 20 торговельних стелажів вартістю 300 грн. кожний, на загальну суму 6000 грн., залишок товарів в магазинах вартістю 45000 гри., а всього майна на суму 74512 грн.

Відповідачу позивачка просила виділити усі транспортні засоби на загальну суму 252000 грн. і покласти на нього зобовязання сплатити кредит на суму 88810 грн. Крім того позивачка просила визнати недійсним договір купівлі-продажу вантажного автомобіля КАМАЗ 5320 випуску 1993 року, та причепу ГКБ 8350 1987 року випуску та стягнути з відповідача судові витрати

Відповідач проти позову заперечував, просив залишити усе спірне майно у його власності, оскільки воно потрібно йому для заняття підприємницькою діяльністю.

Рішенням суду позовні вимоги задоволені частково. Суд стягнув з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 140750 гри., а спільне майно залишив у власності відповідача з посиланням на те, що він займається підприємницькою діяльністю. В інший частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою суду від 12.10.2009 року знято арешт зі спірного майна, підлягаючого поділу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5В просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення і задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Позивачка вважає, що фактично суд не провів поділ майна і безпідставно позбавив її права власності на частку спільного майка. Суд безпідставно визнав спірне майно таким, що необхідно для підприємницький діяльності відповідача. Торт і вольного діяльністю в магазинах увесь час займалися її батьки. Позивачка стверджує, що відповідач не бажає сплачувати стягнену суму і не мас такої можливості Таке рішення суду порушує її права передбачені СК України.

Заслухавши доповідача, сторони, представників, перевіривши обставини справи колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суд/ чиненню з наступних підстав.

Згідно ст. 70 ч.І СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст. 71 ч.І СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі.

Згідно ст. 71 ч.5 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе лише за умов попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Вирішуючи питання про поділ майна і визнання за відповідачем права власності на два нежитлових будинку та транспортні засоби суд першої інстанції виходив з того, що усе спірне майно, придбане під час шлюбу, є речами, які необхідні ОСОБА_6, оскільки він використовує ці речи у своїй професійній діяльності.

Такою професійною діяльністю ОСОБА_6 суд визнав те, що відповідач на підставі свідоцтва є субєктом підприємницької діяльності - фізичною особою і є платником податків.

При цьому суд не врахував того, що нежитлові приміщення і спірні транспортні засоби відповідач придбав як фізична особа і зареєстровано це майно за ним, як за фізичною особою, а не за особою підприємцем.

Посилання відповідача на те, що спірне майно є власністю приватного підприємства, а не спільною сумісною власністю подружжя є безпідставними. Спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя і підлягає поділу за правилами глави 8 СК України.

Позивачкою надано до суду свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи підприємця(а.с.162), в судовому засіданні вона підтвердила, що в магазинах, які були у власності подружжя працювала вона, її батько ОСОБА_8 (а.с.163).

Суд першої інстанції не врахував цього, і безпідставно позбавив позивачку можливості займатися підприємницькою діяльністю.

Крім того суд першої інстанції ухвалив рішення, яке суперечить ч.5 ст.71 СК України ОСОБА_6 не вніс на депозитний рахунок відповідної грошової суми в якості компенсації.

В судовому засіданні апеляційного суду він заявив, що 140750 грн.. які з нього стягнуто на користь позивачки за її частку в спільному майні він не мас і може сплатити у майбутньому протягом кількох років. При таких обставинах суд першої інстанції безпідставно позбавив позивачку частки майна і не забезпечив відповідну грошову компенсацію.

Крім того, на час розгляду справи в суді один з магазинів, які знаходяться у власності відповідача, не працює. При таких обставинах колегія вважає, що спільне майно подружжя можливо поділити і виділити ОСОБА_5 таке майно: нежитловий будинок (магазин) в с. Мала Вовча, вул. Центральна, 90«А» Вовчанського району Харківської області вартістю 8500 грн. з однією холодильною вітриною вартістю 2500 грн. та легковий автомобіль «ІМІББАЦ АГМЕЯА» 2006 року випуску державний номер НОМЕР_1 вартістю 76000 грн. Таку вартість майна узгодили між собою сторони, не наполягали на проведенні судової експертизи для оцінки цього майна.

В засіданні судової колегії ОСОБА_6 заявив, що саме з такою вартістю майна, яку вказав в рішенні суд першої інстанції він згодний, не заперечував, що вартість другого нежиглового приміщення, яке залишається в його власності складає 10000 грн., саме з такої вартості майна відповідач погоджувався сплачувати компенсацію позивачці у разі визнання за ним права власності на спільне майно. Інше майно, яке було в наявності на час ухвалення рішення залишається у власності відповідача.

Оскільки загальна вартість спільного майна, визначена сторонами складає 281500 грн. і саме на такій вартості наполягав відповідач, то з урахуванням того, що позивачці виділено майно на суму 87000 грн., то з відповідача на її користь необхідно стягнути 51250 грн., крім того згідно ст.88 ЦП.К України на користь ОСОБА_5 з відповідача необхідно стягнути судові витрати: судовий збір-1700 грн. та витрати на інформаційно технічне забезпечення-30 грн., а усього 1730грн.

В частині розподілу іншого майна подружжя суд першої інстанції відмовив обгрунтовано. Позивачка не довела у суді наявність іншого майна і поділ такою майна неможливий. В цій частині колегія погоджується з рішенням суду першої інстанції.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити частково. Рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 12 листопада 2009 року змінити.

Визнати за ОСОБА_9 право власності, в порядку розподілу майна подружжя, на нежитловий будинок (магазин) вартістю 8500 грн. з холодильною вітриною вартістю 2500 грн. в с. Мала Вовча Вовчанського району Харківської області вул., Центральна, 90 «а» га легковий автомобіль «NISSAN Aimera» 2006 року випуску державний номер НОМЕР_1 вартістю 76000 грн..

Зменшити розмір стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 з 140750 грн. до 51250 грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 судовий збір 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення 30 грн.

В іншій частині вказане рішення залишити без змін.

Рішення може бути оскаржена безпосередньо до Верховного суду України протягом двох місяців з дня проголошення.

Головуючий -

Судді -