Київський районний суд м. Одеси
Справа№ 2-6268/10
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2010 року Київський районний суд міста Одеси у складі: головуючого судді Реви С.В.,

при секретарі Ганєві А.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третіх осіб Одеської товарної біржі, Третьої одеської державної нотаріальної контори про визнання договору купівлі-продажу дійсним, суд ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом, посилаючись на те, що 26 березня 1998 року ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_3, ОСОБА_4 LA., яка діяла від свого імені та від імені і в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_4, купили квартиру АДРЕСА_1. Договір купівлі-продажу був зареєстрований в Одеській товарній біржі, що підтверджується записом у Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, реєстраційний №22690 від 26 березня 1998 року. Відповідно до умов договору купівлі-продажу, ОСОБА_2 передав ОСОБА_3, ОСОБА_5, яка діяла від свого імені та від імені і в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ключі від квартири, а вони передали йому грошові кошти за придбане нерухоме майно,вселились в квартиру .

30 березня 1998 року право власності на вищевказане нерухоме майно було зареєстровано у Комунальному підприємстві «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості». Відповідач будь-які претензії щодо виконання договору купівлі-продажу не пред'являв, право на квартиру не оспорював.

Позивачка просить суд вищезазначений договір купівлі-продажу квартири визнати дійсним.

У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила суд визнати дійсним договір купівлі-продажу, який укладений між сторонами від 26 березня 1998 року, посилаючись на обставини, які викладені у позові.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав та просив суд позов задовольнити.

Представники третіх осіб у судове засідання не з'явились, про час та день розгляду справи повідомлялись належним чином, про що у справі є поштове повідомлення ( а. с. 25), причину неявки суду не повідомили.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 224 ЦК України( в редакції 1963 року), який був чинним до 1 січня 2004 року, за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

У судовому засіданні встановлено, що 26 березня 1998 року ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_3, ОСОБА_5, яка діяла від свого імені та від імені і в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_4 купили квартиру АДРЕСА_1. Договір купівлі-продажу був зареєстрований в Одеській товарній біржі, що підтверджується записом у Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, реєстраційний №22690 від 26 березня 1998 року (а. с. 15- 16 ).

Відповідно до умов договору купівлі-продажу, ОСОБА_2 передав ОСОБА_3, ОСОБА_5, яка діяла від свого імені та від імені і в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ключі від квартири, а вони передали йому грошові кошти за придбане нерухоме майно, вселились в квартиру та здійснювали повноваження власників квартири.

ЗО березня 1998 року право власності на вищевказане нерухоме майно було зареєстровано у Комунальному підприємстві «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості». Відповідач будь-які претензії щодо виконання договору купівлі-продажу не пред'являв, право на квартиру не оспорював (а. с. 16- зворот).

04 вересня 1999 року померла ОСОБА_5, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис № 7367, що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневої райадмінітсрації виконкому Одеської міської ради ( а. с. 12).

21 квітня 2002 року померла ОСОБА_3, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис № 3800, що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Одеси ( а. с. 14).

10 жовтня 2008 року ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис № 919, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, яке видане Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_4 змінила прізвище на «Жиліна» ( а. с. 7).

Відповідно ст. 227 ЦК України (1963 року), який діяв на день укладення договору відчуження квартири, договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин.

Недотримання форми договору тягне його недійсність. Однак згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України (2003 року), якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Оскільки 26 березня 1998 року сторони домовились щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 і це підтверджується письмовими доказами, а надалі відбулося його повне виконання, суд вважає, що даний договір купівлі- продажу слід визнати дійсним.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 209, 212, 213, 215, 224, 225 ЦПК України, на підставі ст. ст. 224, 225, 227 ЦК України (1963 року), ст. 220 та пункту 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України (2003 року), суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який укладений 26 березня 1998 року між ОСОБА_3 , ОСОБА_5, яка діяла від свого імені та від імені і в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_4, та ОСОБА_2 в Одеській товарній біржі, який зареєстрований у Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, реєстраційний № 22690 від 26 березня 1998 року.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду міста Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя