Справа № 2-73/2010
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2010 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Чех Н.А.

при секретарі Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Головне управління юстиції у місті Києві про встановлення факту батьківства та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, третя особа: Головне управління юстиції у місті Києві про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що починаючи з квітня 1990 року ОСОБА_4 проживала однією сім"єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 в його двокімнатній квартирі №5, корпус 1, будинок №49 по вулиці Васильківській в місті Києві. На початку травня 1990 року ОСОБА_4 завагітніла від ОСОБА_5 і 30.01.1991 року народила дитину ОСОБА_6 (позивача). 14.03.1991року ОСОБА_4 зареєструвала народження сина у Дніпровському районному міста Києва відділенні ЗАГСу. Ім"я та по-батькові вина у Книзі реєстрації народжень було записано у відповідності з ч.1 ст.135 СК України за вказівкою ОСОБА_4, оскільки в той день ОСОБА_5 до ЗАГСу не прийшов через зловживання спиртними напоями з приводу народження сина. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 проживали в одній квартирі та вели спільне господарство приблизно на протязі року, але через постійне зловживання ОСОБА_5 спиртними напоями ОСОБА_4 з сином змушена була переїхати на квартиру до своїх батьків. ОСОБА_5 завжди визнавав ОСОБА_6 (позивача) своїм сином, він особисто водив сина до дитячого садочка та забирав його звідти, сплачував рахунки за дитсадок. ОСОБА_4 з сином ОСОБА_7 часто бували в гостях у ОСОБА_5 в його квартирі, а він приходив в гості до них. Син та батько також постійно підтримували між собою зв"язок по телефону. ОСОБА_5 висловлював неодноразово бажання подати до органу реєстрації актів цивільного стану офіційну заяву про визнання свого батьківства, однак, не встиг цього зробити і 12.02.2007 року у віці 43 років помер від церозу печінки. Встановлення факту батьківства необхідно для визнання за позивачем права власності на майно покійного батька в порядку спадкування за законом. Після смерті ОСОБА_5 в Другій Київській нотаріальній конторі було заведено спадкову справу. На спадкове майно, яке складається з двокімнатної квартири №5, корпус 1, будинок №49 по вулиці Васильківській в місті Києві, однокімнатної квартири АДРЕСА_1 та інше, претендують спадкоємиці третьої черги, дві тітки покійного відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які не визнають право позивача на спадщину. В судовому засіданні позивач та його представники підтримали свої уточнені позовні вимоги, просили їх задовольнити, підтримали викладені в позові обставини та факти. Зустрічний позов не визнали. Пояснили, що відповідачами не надано жодного доказу на спростування того, що ОСОБА_6 є сином померлого. Просили врахувати висновки експертиз, що містяться в матеріалах справи, покази свідків з їх сторони, роздруківку телефонних дзвінків. Зазначили, що бажали провести ще одну експертизу, однак її не можливо зробити у зв"язку з тим, що відповідачі не поховали ОСОБА_5 за християнським обрядом, а віддали тіло на кремацію. На їх думку, це було зроблено відповідачами спеціально, що не можливо було провести експертизу. Також просили врахувати, що покази свідків зі сторони відповідачів суперечливі. Сам позивач ОСОБА_1 пояснив, що ОСОБА_5 називав його сином, а він його батьком. Він водив його в дитячий садок, забирав звідти, водив на спортивні секції, надавав кошти. Він ходив з батьком ОСОБА_5 до тітки останнього відповідачки ОСОБА_2, було йому тоді років 10-11, чого туди ходили не пам"ятає, запам"ятав тільки, що і тітки була собака. Зазначив, що майже щодня вони розмовляли з батьком по телефону. Батько казав, що бажає дати йому своє прізвище, в 16 років при отриманні паспорту. В період, який він пам"ятає після свого народження, він жив з мамою і бабусею, у батька часто бував, і останній часто приходив до них. До родичів батька не їздив, бо не знав їх, батько з ними не знайомив. Діда батька ОСОБА_5 пам"ятає. Ніколи не бачив у батька відповідачок.

ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом, посилаючись на те, що 12.02.2007 року помер її племінник - ОСОБА_5, про що в Книзі реєстрації смертей 13.02.2007 року зроблено відповідний актовий запис за № 3140. Після смерті ОСОБА_5 залишилось майно, яке складається з: квартири АДРЕСА_2, що належала ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого і посвідченого державним нотаріусом 16-ї Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 02.10.2003 року, зареєстрованого в реєстрі за №3-1552; квартири № 5 у будинку № 49 корпус 1 по вул. Васильківській у місті Києві, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 28.04.1999 року Державної адміністрацією Московського району міста Києва згідно з Розпорядженням (наказом) від 28.04.1999 р. №21930. Спадкоємцями ОСОБА_5 є його тітки: ОСОБА_3 та ОСОБА_2, інших живих родичів на день його смерті не було. Звернувшись у встановлений законом шестимісячний строк до Другої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, вона отримала Довідку від 27.07.2007 року про неможливість видачі свідоцтва про спадщину за відсутності свідоцтва про народження матері померлого ОСОБА_5 (рідної сестри ОСОБА_2П.) -ОСОБА_9, яка померла 26 08.1983 року. У зв'язку з цим їй було необхідно встановити факт родинних відносин з її племінником - померлим ОСОБА_5, для видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом. ОСОБА_5 був сином ОСОБА_10 та ОСОБА_10 (до заміжжя ОСОБА_11) ОСОБА_12, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_5, серія ІУ-УР № 0931731, виданим Московським бюро ЗАГСу міста Києва 28.08.1963 року, актовий запис № 1983. Батько ОСОБА_5 - ОСОБА_10 помер 19.12.2002 року (свідоцтво про смерть серія 1-БК №419866). Матір ОСОБА_5 - ОСОБА_9 померла 26.08.1983 року (свідоцтво про смерть серія 11 1-БК №271163). Крім ОСОБА_5 Борисоваича у ОСОБА_10 та ОСОБА_10 (до заміжжя ОСОБА_11) ОСОБА_12 був син ОСОБА_13, який помер 12.08.1992 року (свідоцтво про смерть серія 1У-БК №473541). Таким чином, на 12.02.2007 року, день смерті ОСОБА_5, спадкоємців першої і другої черги не було. Вона, ОСОБА_2, до заміжжя мала прізвище ОСОБА_11, народилася 01.10.1952 року у с.Високе Борзнянського району Чернігівської області, її батьками записані: батько - Прокоп, мати - ОСОБА_11. ОСОБА_3 є рідною сестрою ОСОБА_10, батька ОСОБА_5. Матір ОСОБА_5 - ОСОБА_14 (ОСОБА_12) ОСОБА_12 є її сестрою по материнській лінії. В сім'ї її називали Галею, Галиною. ОСОБА_14 (до заміжжя ОСОБА_11) ОСОБА_12 народилася у с.Бутівка Сосницького району Чернігівської області 05.07.1938 року від шлюбу її матері ОСОБА_15 та ОСОБА_16 (Сави). Звернувшись до відділу РАЦСу ГУЮ у Чернігівській області, вона отримала повідомлення № 1194/04-40 від 17.09.2007 року про те, що в архіві вказаного відділу актового запису про народження на гр. ОСОБА_17 за с.Бондарівка Сосницького району Чернігівської області за 1938 рік не виявлено. Книги реєстрації актів про народження за 1935-1941 роки за зазначеним населеним пунктом збереглися частково, по поновлених актовий запис відсутній. Відділом РАЦСу ГУЮ у Чернігівській області нею отримано також повідомлення № 682/04-40 від 04.06.2007 року про те, що в архіві вказаного відділу актового запису про народження на гр. ОСОБА_18 за с. Бутівка Сосницького району Чернігівської області за 1938 рік не виявлено. Книги реєстрації актів про народження за 1935-1941 роки за зазначеним населеним пунктом збереглися частково, по поновлених актовий запис відсутній. Відносини між її сім'єю, сім'єю її сестри - ОСОБА_9 та сім'єю рідної сестри чоловіка ОСОБА_9 - ОСОБА_10 - були постійними, теплими, дружніми, ніколи не переривалися і тривають досі з тими членами родини, які на даний час залишилися живими. Відносини між ними були настільки тісними, що вона разом з членами сім'ї ОСОБА_10 - його дружиною, її сестрою ОСОБА_9, дітьми останньої - ОСОБА_5 та ОСОБА_13 - отримувала ордер № Г 153671 від 11.03.1971 року на квартиру АДРЕСА_3 і проживала разом з ними у цій квартирі, її зазначено як дочку. Потім вказану квартиру розміняли на дві - квартиру АДРЕСА_4 і квартиру № 5 у будинку № 49 корпус 1 по вулиці Васильківській у місті Києві, які на даний час є спадковим майном померлого ОСОБА_5. Вона не була прописана при розміні квартир у зв'язку з тим, що на час розміну вже вийшла заміж і проживала разом з чоловіком за іншою адресою. Але факт отримання ордера на квартиру і на неї та проживання у ній до її заміжжя - підтверджує факт родинних відносин між нею і родиною ОСОБА_5. Факт їх родинних відносин та тісних зв'язків підтверджуються також фотографіями за тривалий період часу, на яких зазначено, що вони подаровані Галиною (матір'ю ОСОБА_5) сестрі ОСОБА_19 (тобто їй позивачці), на них сфотографовані члени родини ОСОБА_18 та ОСОБА_5, сфотографована також і вона, як член родини. Те, що вона, ОСОБА_2, являється рідною сестрою ОСОБА_9, а померлий ОСОБА_5 є її племінником: можуть підтвердити свідки. Саме на підставі наданих нею до суду доказів була задоволена її заява про встановлення факту родинних відносин між нею та ОСОБА_14 (ОСОБА_9) ОСОБА_12, яка померла 26.08.1983 року, як рідними сестрами. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12.09.2008 року не вступило в силу у зв'язку з тим, що виник спір про право на спадщину, тому даний спір повинен розглядатись за правилами позовного провадження. Після смерті ОСОБА_5 вона та ОСОБА_3 за свій рахунок похоронили свого племінника, підзахоронення було проведено за місцем поховання його матері на Лісовому кладовищі. Крім їх сімей ніяких інших осіб, які заявили б про те, що хтось з них є родичем померлого ОСОБА_5, не було За могилою племінника ОСОБА_5 ніхто, крім них, не наглядав. За спадковим майном, а саме за вказаними квартирами наглядали вона та друга тітка померлого - ОСОБА_3 Про це свідчать Договір № 3114-И від 10.05.2007 року на виконання монтажних робіт, Договір № 10407/0231 від 10.05.2007 року про надання послуг по технічному обслуговуванню і ремонту системи обмеженості доступу, а також квитанції про оплату комунальних послуг після смерті племінника в обох квартирах. Приблизно в квітні 2008 року (після одного з судових засідань) представники ОСОБА_6, про якого як до смерті ОСОБА_5, так і після його смерті на протязі кількох місяців ніхто ніколи не чув, не бачив, як і про його матір ОСОБА_4, незаконно поміняли замки в обох квартирах, поселили туди невідомих осіб і створили перешкоди для неї і ОСОБА_3 у доступі до квартир. Через чотири місяці після смерті ОСОБА_5 до Другої київської державної нотаріальної контори надійшла заява від ОСОБА_6 про прийняття спадщини після смерті його батька - ОСОБА_5. При подачі заяви ОСОБА_6 доказів родинних відносин з померлим не надав.12.03.2008 року рішенням Дніпровського районного суду міста Києва встановлено, що ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_6. Дане рішення було скасовано, справа передана на новий розгляд до того ж суду, оскільки виник спір про право на спадкове майно. Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_6, виданого 14.03.1991 року, реєстраційний запис про народження № 579, його батьком вказаний ОСОБА_20, українець, матір'ю вказана ОСОБА_4. На момент народження ОСОБА_6 діяв Кодекс про шлюб та сім'ю України. На момент смерті ОСОБА_5 і звернення до суду ОСОБА_6 діяв Сімейний кодекс України. При розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до І січня 2004 року, застосовуються норми Кодексу про шлюб та сім'ю України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання і ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання та утримання ними дитини. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, на підставі належних доказів та допустимих засобів доказування. За все своє життя її племінник ОСОБА_5 ніколи не розказував ні їй, ні другій тітці - ОСОБА_3 та членам їх сімей про те, що у нього є жінка, з якою він співмешкав або співмешкає, а також про те, що у нього будь-коли були від будь-якої жінки діти. ОСОБА_5 ніколи не повідомляв ні свого брата ОСОБА_13, ні свого батька ОСОБА_10 про те, що у нього начебто є син від ОСОБА_4, чи від будь-якої іншої жінки. Ні брат ОСОБА_13, який помер 12.08.1992 року, ні батько ОСОБА_10, який помер 19.12.2002 року, жодного разу не повідомляли членів родини про те, що їм відомо про існування дітей від ОСОБА_5. ОСОБА_4 ніколи не приходила в гості до ОСОБА_5 на родинні св"ята, не зверталась до суду з заявою про призначення аліментів, про визнання батьківства за ОСОБА_5, не писала листів та листівок з поздоровленнями з днями народження тощо. В їх родинах немає жодної фотографії, яка підтверджувала б наявність у ОСОБА_5 дружини та сина. Буваючи постійно у гостях у свого племінника, в тому числі і в 90-х роках 20 століття, підтримуючи з ним постійні зв'язки, ні вона, ні інші члени родини не бачили у нього в квартирі будь-яких речей, які свідчили б про проживання разом з ним будь-якої особи з малолітньою чи неповнолітньою дитиною. ОСОБА_5 залишив документи на спадкове майно, а також ключі від квартири їй - ОСОБА_2, при цьому також не повідомляв, що у нього, крім тіток (її і ОСОБА_3О.), є будь-які близькі родичі, в тому числі син. Відсутність ОСОБА_6 та його матері ОСОБА_4 на похоронах, неприйняття участі у похороні ОСОБА_5, а також звернення до нотаріальної контори через чотири місяці після смерті ОСОБА_5 - також свідчить про відсутність будь-яких зв'язків між небіжчиком і родиною ОСОБА_4. Вважала, що при даних обставинах право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_5 мають тільки вона - ОСОБА_2 і ОСОБА_3 Зазначила, що ОСОБА_6 не являється сином ОСОБА_5, оскільки немає і не надано до суду доказів, які достовірно підтверджують визнання ОСОБА_5 батьківства, спільне проживання і ведення спільного господарства ОСОБА_5 та матір'ю дитини ОСОБА_4 до її народження, спільне виховання та утримання ними дитини. В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник просили відмовити в позовних вимогах ОСОБА_6, а їх позовні вимоги просили задовольнити. ОСОБА_2 не заперечувала того, що ОСОБА_5 якось заїжджав до неї з хлопцем, говорив, що він з ним товаришує. Зазначила, що їй відомо, що ОСОБА_5 спілкувався з якимось хлопцем, який до нього прибігав, але ніколи не було розмов про те, що це його син. Пояснила, що в 90-91 роках вона приїжджала десь 1 раз в 2-3 місяці до ОСОБА_5, який жив разом зі своїм батьком ОСОБА_10 Ніколи там ніяких жінок, маленьких дітей, дитячих речей не бачила. Зазначила і те, що вона ходила в лікарню до ОСОБА_5 1 раз, який віддав їй ключі від квартири. Про смерть ОСОБА_21 їй повідомили з лікарні по телефону. З лікарями до смерті ОСОБА_21 вона не говорила, після смерті лікар віддав їй речі. ОСОБА_22 вона та інші родичі, робили кремацію, так як не було місця. На фотографіях, долучених до справи, є ОСОБА_5, що за дитина з ним не знає.

Відповідач ОСОБА_3 не визнала позовні вимоги ОСОБА_6, просила відмовити в їх задоволенні. Зустрічні позовні вимоги визнала, просила їх задовольнити та підтвердила, що ОСОБА_2 є сестрою ОСОБА_14 Пояснила, що мати позивача ОСОБА_7 за 16 років могла встановити батьківство. Стверджує, що її племінник ОСОБА_5 не мав сина, ОСОБА_6 не його син. Вона є тіткою та хрещеною матір"ю ОСОБА_5, ніколи не чула про наявність у нього сина, не бачила ніякого сина. Він ніколи не привозив дитину в село ні до неї, ні до баби. ОСОБА_5 проживав зі своїм батьком ОСОБА_10 на вулиці Васильківській в 1990-1991 роках, вона до них приїжджала дуже часто, привозила їм продукти, ніяких жінок, дітей там не було. ОСОБА_5 ніколи не говорив як про наявність у нього сина, так і про наявність жінки. Кремацію ОСОБА_5 робили, так як не було місця поховати. Підтвердила, що на фотографіях, долучених до справи, є ОСОБА_5, що з ним за дитина не відомо.

Представник відповідачів зазначив, що мати позивача ОСОБА_7 мала 16 років щоб встановити батьківство, але цього не робила. Просив врахувати покази їх свідків, які часто бували в сім"ї ОСОБА_5 та його батька, які казали, що жіночої руки, дитячих речей в квартирі не було. Зазначив, що вимога позивача викладена не у відповідності з законодавством, що діяло на той час. Враховуючи викладене, та те, що відсутні докази до основних позовних вимог, просив в основному позові відмовити, а зустрічний задовольнити.

Третя особа - Головне управління юстиції у місті Києві в судове засідання не з"явилася, надали суду письмові пояснення по справі та просили слухати дану справу у відсутності їх представника.

Вислухавши пояснення сторін, покази свідків ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_4, ОСОБА_25, ОСОБА_19, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, дослідивши матеріали справи, медичну картку №1622, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження в суді та підлягають задоволенню. Зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

В суді встановлено, що згідно до свідоцтва про народження, виданого повторно 27.03.2008 року, в місті Києві 30.01.1991 року народився ОСОБА_1, батьками якого записані: мати - ОСОБА_4, батько ОСОБА_5 (а.с.7). Дане свідоцтво було видане на підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12.03.2008 року (а.с.92), яке в подальшому було скасоване. На прізвище "Травінський" ОСОБА_33 отримав паспорт (а.с.90). Згідно до свідоцтва про народження, виданого 14.03.1991 року, в місті Києві 30.01.1991 року народився ОСОБА_6, батьками якого записані: мати - ОСОБА_4, батько ОСОБА_20 (а.с.74). Встановлено, що в даному свідоцтві запис про батька дитини зроблено на підставі ст.55 КпШС України. З наданих до справи копій свідоцтв встановлено, що 14.10.1987 року ОСОБА_34 уклала шлюб з ОСОБА_35, взяла прізвище чоловіка ОСОБА_35. Даний шлюб було розірвано в органах РАГСу 13.03.1990 року. Таким чином, дитина ОСОБА_6 народилася у ОСОБА_4 в період, коли остання в зареєстрованому шлюбі не перебувала, і народилася більше ніж чим через 10 місяців після розірвання шлюбу з ОСОБА_35 Доказів того, що існує особа "Дубей Олександр Борисович", який записано в свідоцтві про народження в 1991 році батьком дитини, суду не було надано.

Відповідно до ст.55 КпШС України при народжені дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім"я, по-батькові та національність батька дитини записується за її вказівкою.

Відповідно до ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір"ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Враховуючи те, що дитина народилася в 1991 році, при вирішенні цього питання має бути враховано вимоги ст. 53 КпШС України, який діяв на той час, а саме: суд має брати до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір"ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ним дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_5 помер 12.02.2007 року.

По даній справі встановлено та підтверджено показами свідків зі сторони позивача ОСОБА_1 ОСОБА_23 (сусідки по вулиці Васильківській), ОСОБА_24 та ОСОБА_25 (сусідок по Березняках), що його мати та ОСОБА_5 в 1990-1991 роках проживали разом, однією сім"єю. Покази даних свідків судом приймаються до уваги, так як вони є послідовні, не суперечать один одному та поясненням сторони позивача. Покази свідків зі сторони відповідачів ОСОБА_29, ОСОБА_28 не можуть бути враховані судом, так як при співставленні цих показів, слідує, що кожен день у ОСОБА_36 (померлого) та його батька ОСОБА_37 (померлого) в квартирі по вулиці Васильківській в місті Києві, в період 1990-1991 років були дані свідки, які жодного разу не бачили когось, крім вказаних ОСОБА_5, не відчувалася наявність жіночої руки в квартирі, при тому, що відповідачки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пояснювали в суді, що в цей же період дуже часто бували в квартирі ОСОБА_5, готували їжу, прибирали. Судом не може бути визнано як доказ того, що позивач ОСОБА_7 не є сином ОСОБА_5, пояснення відповідачів стосовно того, що вони ніколи не бачили ОСОБА_1 в своїх сім"ях, на св"ятах, що ОСОБА_38 ніколи не казав, що має сина. Приймаються до уваги пояснення відповідачки ОСОБА_2, яка пояснювала, що ОСОБА_5 приходив до неї з хлопцем, дані пояснення співпадають з поясненнями ОСОБА_1. Враховуються і її пояснення стосовно того, що їй було відомо про спілкування ОСОБА_5 з якимось хлопцем, який до нього приходив. Не можуть бути враховані і показі свідків зі сторони відповідачів - ОСОБА_26, ОСОБА_27, так як їх відомості про те, що ОСОБА_5 не говорив їм про наявність у нього сина, що останній казав, що не бажає мати дітей не є доказом того, що позивач ОСОБА_7 не є сином ОСОБА_5 Крім того, покази свідка ОСОБА_27, яка повідомляла, що була в дуже дружніх стосунках з померлим ОСОБА_27, їй відомо навіть про інтимні подробиці життя останнього, судом взагалі не можуть бути враховано, так як даний свідок навіть рік смерті ОСОБА_5 не знає. Крім того, всі свідки зі сторони відповідачів є друзями чи знайомими померлих ОСОБА_5 та його батька.

Свідки зі сторони позивача ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_19 підтвердили те, що ОСОБА_1 називав ОСОБА_5 батьком, а останній ОСОБА_1 сином, що ОСОБА_5 піклувався сином ОСОБА_7, спілкувався з ним, вони ходили один до одного в гості.

Крім вказаного вище, суд приймаються до уваги наступні докази: Висновок експерта №454/8 (а.с.218-220), яким встановлено, що батьківство ОСОБА_5 по відношенню до дитини ОСОБА_1, народженої у ОСОБА_4, не виключається. Висновок № 2908/10-17 портретного експертного дослідження (а.с.240-251), яким встановлено, що на наданих фотокартках зображена одна і та ж особа. Додані до справи фотознімки, які були досліджені і вказаною експертизою, містять зображення позивача ОСОБА_7 у різному віці (встановлено дослідженням) та є зображення померлого ОСОБА_5 (підтверджено родичами відповідачками, свідком). Судом враховується і надана роздруківка кількості та тривалості телефонних розмов між абонентами тел.553-56-67 та тел. 553-79-87 (а.с.254-266). Номери даних телефонів належать матері позивача ОСОБА_7, з якою жив останній, та померлому ОСОБА_5, що підтвердили сторони в суді. Дана роздруківка за три роки 2004-2006 роки, з неї слідує, що дуже часто в указаний період відбувалися телефонні розмови по вказаних телефонах, і були ці розмови тривалі. Враховується і медична карточка ОСОБА_5, витребувана судом, в якій є запис про осіб, з якими можливо зв"язуватися при необхідності, їх телефони. Серед цих записів є дані про сина ОСОБА_7, тел.553-56-67, та тітки ОСОБА_39 з домашнім та робочим номером телефону. Судом приймається до уваги і те, що сторона позивача мала бажання провести ще одну експертизу на визначення батьківства, але її неможливо зробити, так як тіло ОСОБА_5 було віддано відповідачками кремації. Враховується і те, що ОСОБА_4 записала в свідоцтві про народження в 1991 році по-батькові дитину ОСОБА_1 "Олександрович", тобто за іменем ОСОБА_5 Судом враховуються і покази свідків зі сторони позивача ОСОБА_7 сестри-господарки ОСОБА_30, медсестри ОСОБА_31, лікаря ОСОБА_32, які працюють у лікарні, де лежав та де помер ОСОБА_5 З показів даних свідків слідує, що вони бачили в лікарні позивача ОСОБА_7, який відвідував батька ОСОБА_5 Лікар ОСОБА_32 підтвердив, що медичну картку хворого заповнював він, запис про сина ОСОБА_7 та його телефон робив також він.

Таким чином, всі вищевикладені обставини, факти, докази свідчать про те, що позивач ОСОБА_7 є сином померлого ОСОБА_5.

Стосовно зустрічного позову суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Одним із таких фактів є встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

ОСОБА_2 надала до справи докази документи особисті та про народження, одруження, смерть своїх родичів, фотокартки, письмові пояснення осіб, що надавалися до іншої справи, які в сукупності дають підстави для задоволення її вимоги про встановлення факту родинних відносин, а саме, що вона є рідною сестрою ОСОБА_14 (ОСОБА_12) ОСОБА_12. Встановлено, що неможливо встановити даний факт іншим порядком, крім судового, частина документів за минуле сторіччя не збереглася в архівах. Стосовно інших зустрічних позовних вимог суд приходить до висновку, враховуючи викладене вище, що вони є безпідставні.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинені внаслідок його смерті.

З копії спадкової справи, інших документів встановлено, що спадковим майном померлого ОСОБА_5 є: квартира АДРЕСА_5, яка належить померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 02.10.2003 року, та квартира № 5, в будинку № 49, корпус 1, по вулиці Васильківській, у місті Києві, яка належить померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 28.04.1999 року (а.с.130, 131).

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу спадкоємців за законом входять діти спадкодавця, той з подружжя хто його пережив та батьки. Виходячи з того, що по даній справі встановлено та підтверджено свідоцтвами, що батьки спадкодавця ОСОБА_5 померли, що в шлюбі на час смерті він не перебував, слідує, що єдиним спадкоємцем першої черги є його син ОСОБА_1.

ОСОБА_2 є спадкоємицею третьої черги. Однак, виходячи з вимог ст.1258 ЦК України, при наявності спадкоємця першої черги ОСОБА_1 сина померлого, вона не має право на спадкування.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1218, 1258, 1261 ЦК України, ст.ст.53, 55 КпШС України, ст.ст. 125, 130 СК України, ст.ст. 60, 212-215, 218, 223, 294, 256 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт батьківства ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (запис акту про народження №579 від 14.03.1991 року, складений Дніпровським відділом ЗАГС м.Києва), матір"ю якого є ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянка України, українка.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право приватної власності на двокімнатну квартиру №5, в будинку №49, корпус 1, по вулиці Васильківська в місті Києві та право приватної власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5.

Зустрічний позов задовольнити частково.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_14 (ОСОБА_12) ОСОБА_12, яка померла 26 серпня 1983 року, як рідними сестрами.

В інших частинах зустрічних позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Суддя: