29.09.10 ,
Апеляційний суд Херсонської області
Справа №22ц-5309, 2010 р Головуючий у 1-й інстанції Ратушна В.О.
Доповідач - Лісова Г.Є.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року вересня місяця 29 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого - Лісової Г.Є.

Суддів : Прокопчук Л.П.

ОСОБА_1

при секретарі Ващенко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою приватного підприємства «Торговий дім «Іва лтд плюс» на рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 6 липня 2010 року за позовом ОСОБА_2 до ПП «Торговий дім «ІВА лтд плюс», ОСОБА_3 про зміну формулювання причин звільнення, стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні

встановила:

16.02.2010 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ПП «Торговий дім «ІВА лтд плюс», ОСОБА_3 про зміну формулювання причин звільнення, стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Посилався на те, що з 1.06.2009 року перебував з відповідачем у трудових відносинах, працюючи менеджером на підприємстві. Оскільки він відмовився 15.12.2009 року підписати договір про нерозголошення комерційної таємниці, то 16.12.2009 року змушений був подати заяву про звільнення з роботи за власним бажанням. Так як у звільненні на підставі заяви від 16.12.2009 року йому було відмовлено, він 29.12.2009 року відправив відповідачу по пошті повторну заяву про звільнення за власним бажанням.

18.01.2010року йому видали трудову книжку та повідомили, що він звільнений з роботи за прогули без поважних причин по п.4 ст.40 КЗпП. З наказом ознайомлений не був. Звільнення вважає незаконним, оскільки мав право розірвати трудовий договір за власним бажанням, попередивши про це відповідача письмово за два тижні.

На день звільнення відповідач повинен був сплатити 878 грн заробітної плати, а також середній заробіток за затримку розрахунку.

Просив змінити формулювання причин звільнення з п.4 ст.40 КЗпП на ст. 38 КЗпП і дату звільнення з 15.01.2010 року на день вирішення справи в суді. Стягнути з ПП «Торговий дім «ІВА лтд плюс» в його користь 878 грн заборгованості по заробітній платі та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнення в розмірі 845,45 грн за період з 15.01. по 15.02.2010 року.

У процесі розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просив змінити дату звільнення його з роботи за власним бажанням з 15 січня 2010 року на 29 грудня

2009року та стягнути в його користь 6002, 23 грн. заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, доплати до мінімальної заробітної плати.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 6 липня 2010 року пс задоволено. Змінено формулювання причини звільнення ПП «Торговий дім «ІВА плюс» з роботи ОСОБА_4 з ч.4 ст.40 КЗпП на ст. 38 КЗпП України та дату звільнені

15.01.2010року на 29.12.2009 року. Зобов»язано відповідача внести зміни до труд< книжки.

Стягнено з ПП «Торговий дім «ІВА лтд плюс» в користь ОСОБА_4 698,08 заробітної плати, 4500,88 грн. середнього заробітку за затримку розрахунку при звільні за період з 15.01.2010 року по 6.07.2010 року, 347,47 компенсації за невикорист відпустку, 633 грн. доплати до мінімальної заробітної плати, а всього 6149,40 грн.

Рішення в частині стягнення заробітної плати допущено до негайного виконані

В апеляційній скарзі на рішення суду ПП «Торговий дім «ІВА лтд плюс» прос його скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повн обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, поруше норм матеріального і процесуального права.

У судовому засіданні позивач та його представник апеляційну скаргу не визнг вважають, що її слід відхилити як безпідставну.

Перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в ме доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скаргг підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом №7-к від 1.06.2009 року ОСОБА_4 прийнятий на посаду менеджера ПП «Торговий дім «Іва лтд плюс».

Згідно з копією трудової книжки ОСОБА_4 звільнено з роботи 15.01.2010 f наказом №1-к від 15 січня 2010 року по п.4 ст.40 КЗпП України за прогули без поваж причин.

Як зазначено в долученій до матеріалів справи копії наказу №1-к від 15 сі

2010року ОСОБА_4, менеджера ПП «Торговий дім «ІВА лтд плюс», звільнити грудня 2009 року за прогул без поважних причин(п.4 ст.40 КЗпП)(а.с.14). З цим нака позивач не був ознайомлений.

Разом з тим, відповідно до відомостей з центральної бази даних Державі- реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів наданих підприємст на позивача за період з 1.01.2009 року по 31.12.2009 року ОСОБА_4 був прийнятні роботу 1.06.2009 року та звільнений з роботи 29.12.2009 року, чим підтверджується факт, що звільнення ОСОБА_4 з роботи пов»язано підприємством з обставин; поданої ним заяви про звільнення з роботи за власним бажанням з 29.12.2009 р (а.с.74).

Відповідно до ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудо договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Оскільки судом встановлено, що позивачу не була виплачена заробітна плат; грудень місяць 2009 року, в тому числі і за 6 днів тимчасової непрацездатності, а та компенсація за невикористану відпустку, то суд обгрунтовано задовольнив вимоги в частині, а також стягнув з підприємства середній заробіток за час затримкм розрах^ при звільненні.

Доводи апелянта про те, що суд необгрунтовано застосував до правовідносин Генеральну угоду укладену 15.04.2008 року між Кабінетом Мініс України, всеукраїнськими об»єднаннями організацій роботодавців і підприємців всеукраїнськими профспілками і профоб»єднаннями на 2008-2009 роки не заслугову на увагу, оскільки положення цієї угоди діють безпосередньо на всіх підприємства: установах та організаціях незалежно від форми власності, є обов»язковими , застосування під час укладання угод іншого рівня та колективних договорів як мінімаї гарантії, угода підписана головою Всеукраїнської профспілки працівників і підприєі/ торгівлі, громадського харчування та послуг.

Отже рішення судом постановлено з додержанням норм матеріальноп процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а т підстав для його скасування не має.

Керуючись ст. ст. 303, 307,308 ЦПК України, колегія судців

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ПП «Торговий дім «ІВА лтд плюс» відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 6 липня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді