Справа № 2-1790/10
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 травня 2010 року Солом`янський районний суд м. Києва
в складі: головуючого- судді Букіної О.М.
при секретарі Бессонову О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Національного університету оборони України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , що діють в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , третя особа-Орган опіки та піклування Солом`янської районної державної адміністрації в м.Києві про виселення без надання іншого жилого приміщення, -
В березні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом про виселення відповідачів з гуртожитку-кімнати АДРЕСА_1 .
Свої вимоги мотивує тим, що відповідач разом зі своєю родиною безпідставно проживає у спірному приміщенні з 1998 року.
Посилається, що відповідачі проживають у спірному приміщенні на підставі рапорту, проте спеціального ордеру на заселення в гуртожиток відповідачам не надавалося, договору найму не укладалося та жодного відношення до Національної академії оборони України не має.
Посилається, що відповідачі на попередження та вимоги діючого законодавства з наданої їм кімнати добровільно у визначений законодавством строк не виселилися.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Також пояснив, що Національна академія оборони України змінено назву на Національний університет оборони України.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується актом про відмову в отриманні судової повістки на судове засідання призначене 14.05.2010 року (а.с. 41), про причини неявки суд до відома не поставили.
Представник третьої особи- Органу опіки та піклування Солом`янської районної державної адміністрації м. Києва в судове засідання не з`явився, просять розглядати справу за відсутності представника третьої особи, при винесенні рішення просили врахувати інтереси дітей. Також зазначили, що відповідно до ст. 154 СК України батьки мають право на самозахист своїх дітей та діють як законні представники.
За згодою представника позивача суд ухвалює рішення у відсутності відповідачів при заочному розгляду справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що будівля АДРЕСА_2 збудована у 1966 році, як казарма для курсантів та знаходиться на балансі Національної академії оборони України і використовується під гуртожиток, що підтверджується актом технічного стану будівель (споруд) (а.с.10-19 ).
Відповідно до індивідуальної картки будівлі вищезазначена будівля є гуртожитком , що додатково підтверджується переліком житлових будинків, які переобладнані без (дозвільної документації) під гуртожитку у Солом`янському районі м. Києва затвердженого розпорядженням Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації № 1831 від 28 вересня 2007 року, Розпорядженням №361 від 24.03.2009 року та іншими матеріалами справи (а.с.8).
Відповідно до рапорту від 19.08.1998 року поданого на ім`я начальника Київського ЗВПС відповідачам було надано для проживання в гуртожитку кім. АДРЕСА_3 , тобто по АДРЕСА_2 ( а.с. 7).
Відповідно до ст. 127 ЖК України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в м. Києві Ради народних депутатів.
Статтею 129 ЖК України передбачено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення.
Наказом Міністра оборони України № 20 від 03.02.95 року Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 20 лютого 1995 року № 43/579 (втратив чинність на підставі наказу МО України від 06.10.2006 № 577) встановлено порядок прийняття командирами військових частин рішення про надання жилої площі.
Так, відповідно до пункту 14 згаданого Положення жилі приміщення військовослужбовцям надаються за рішенням житлової комісії військової частини, погодженим з начальником квартирно-експлуатаційної частини району.
Пунктом 2.1 якого визначено, що житлова площа в гуртожитку надається військовослужбовцям на час проходження служби в цьому населеному пункті рішенням квартирно-експлуатаційного органу за клопотанням командира військової частини, погодженим з головою Ради офіцерів військової частини.
Відповідно до пункту 2.1 Положення про гуртожитки Національної академії оборони України, затвердженого наказом начальника Національної академії оборони України від 4 вересня 2008 року № 213 жила площа в гуртожитках академії надається військовослужбовцям постійного складу за рішенням начальника академії, погодженим із житловою комісією, Радою офіцерів (профспілковим комітетом) та Вченою радою академії.
Відповідно до пункту 6 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 р. № 1081 питання, пов`язані із забезпеченням житлом військовослужбовців, вирішуються за місцем перебування їх на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.
Встановлено, що ордеру, який є єдиною підставою для вселення (ст. 129 ЖК України) відповідачам не видавалось, договору найму жилого приміщення не укладалось, відповідачі за спірною адресою не зареєстровані, жодного відношення до Національної академії оборони України не мають, що підтверджується довідкою Національної академії оборони України від 09.02.2010 року за №167/3/175 та поясненнями представника позивача ( а.с. 4).
Таким чином, фактично відповідачі були заселені у спірне приміщення , як тимчасові жильці де продовжують проживати до цього часу.
Тимчасові жильці, відповідно до частини першої статті 99 ЖК України, самостійного права на займане приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання.
У разі відмови тимчасових жильців звільнити займане приміщення вони підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення (частина третя статі 98 ЖК України).
Встановлено, що позивачем були вжиті заходи щодо повідомлення відповідачів про необхідність звільнення займаного жилого приміщення у добровільному порядку, але до цього часу відповідачі займану жилу площу не звільнили.
За таких обставин, позивач не може забезпечити житлом своїх слухачів, які навчаються та мають бажають навчатись у академії.
Статтею 109 ЖК України передбачено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, встановлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.
Згідно вимог ст.ст. 57 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.
Виходячи з обставин, викладених вище, суд приходить до висновку, що відповідачі без законних на те підстав, проживають в кімнаті гуртожитку Національної академії оборони України, наданій як тимчасового житла і тим самим позбавляють можливості проживати у ній нових слухачів НАО України та членів їх сімей.
Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та виселення відповідачів з АДРЕСА_4 без надання іншого житлового приміщення.
Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Таким чином, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь Національної академії оборони України суму сплаченого судового збору в розмірі 8,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 37,50 грн., а всього 46 грн.
Керуючись ст.ст. 99, 109, 127, 129, 132 ЖК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-
Позов Національного університету оборони України задовольнити.
Виселити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та неповнолітнього ОСОБА_3 з кімнати АДРЕСА_4 , без надання іншого жилого приміщення.
Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Національного університету оборони України держмито у розмірі 8, 50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 37, 50 грн., а всього 46, 00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
Суддя: