Апеляційний суд Кіровоградської області
Справа № 22-780/2010
Категорія 13, 17 Головуючий у І інстанції Павелко І.Л. Доповідач в П інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА

іменемУкраїни

8 червня 2010 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого Вербицького В.С.

суддів: Єгорової С.М., Дуковського О.Л.

при секретарі Дімановій Т.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в М.Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду М.Кіровограда від 26 січня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: Кіровоградське обласне територіальне відділення антимонопольного комітету України, Міністерство юстиції України в особі Головного управління юстиції Кіровоградської області, про заборону використання позначення «Бабушка» і «Бабуся» в друкованих засобах інформації, які вона видає.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, їх представників, представника Головного управління юстиції Кіровоградської області, вивчивши матеріали справи, колегія суддів

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Кіровського районного суду М.Кіровограда від 26 січня 2010 року задоволено вказаний позов. Заборонено ОСОБА_2 використання позначення «Бабушка» в друкованих засобах масової інформації, які вона видає: «Бабушкина аптека - рецептьі от 100 бед», «Бабушка - оздоровительньїе советьі», «Бабушка - собрание читательских писем», а також заборонено використання позначення «Бабуся». Стягнуто з ОСОБА_2 витрати, пов»язані з наданням юридичної допомоги, в розмірі 10000 грн. на користь ОСОБА_3, а також на користь держави судовий збір - 17 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 37 грн. .

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 ставиться питання про скасування вказаного рішення з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову. Зазначається, що воно не відповідає вимогам матеріального та процесуального права. Судом не в повній мірі досліджено всі обставини справи, дано неправильну оцінку дослідженим доказам, безпідставно зроблено висновок, що нею допущено порушення прав позивачки. Суд не врахував, що вона має право видавати газети і журнали з такими назвами, тому що має відповідні свідоцтва про їх реєстрацію.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, пояснення відповідачки, її представника, представника Міністерства юстиції України, які підтримали скаргу, позивачки та її представника, які заперечували проти скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, вважає, ш;о апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що фізична особа ОСОБА_5 є правомочним власником на використання торгівельної" марки (знаку для товарів і послуг) «бабушка», про що в Державному департаменті інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України 15 жовтня 2003 отримала свідоцтво № 35262 на знак для товарів і послуг «бабушка», яке зареєстровано в відношенні товарів та послуг 16 класу МКТУ: папір, картон, вироби з них, що не належать до інших класів; друкована продукція; газети, журнали (періодичні видання); всі інші, що належать до цього класу, а також патент на промисловий зразок №5492 від 17.12.2001 р. на газету «БАБУШКА». Під даною торгівельною маркою позивачка видає газету «Бабушка» (свідоцтво про державну реєстрацію КВ №9100 від 27.08.2004 р.), збірник «Бібліотечка газети «Бабушка» (свідоцтво про державну реєстрацію КВ №9102 від 27.08.2004 р.), журнал «Бабушка «Журнал по целительству» (свідоцтво про державну реєстрацію КВ №9101 від 27.08.2004 р.).

Відповідачка ОСОБА_2, починаючи з 2007 року для позначення власної ^ друкованої продукції: газети «Бабушкина аптека - рецептьі от 100 бед», газети «Бабуся», журналу «Бабушка - собрание читательских писем», журналу «Бабушка - оздоровительньїе советьі» - використовує позначення «Бабушка» та «Бабуся» (український варіант), в частині найменування друкованих засобів масової інформації таким чином, що їх можна сплутати зі знаком для товарів і послуг, що відповідно до свідоцтва №35262 належить ОСОБА_5

Відповідно до статті 10 Паризької конвенції з охорони промислової власності, що набула чинності для України 25 грудня 1991 року, забороні підлягають всі дії, здатні будь-яким способом викликати змішування (плутанину) відносно підприємств, продуктів чи промислової або торгівельної діяльності.

Законом України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» передбачено, що знак - позначення, за яким товари і послуги одних осіб відрізняються від товарів і послуг інших осіб (ст. 1 Закону). Об'єктом знака може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, у тому числі власні імена, літери, цифри, зображувальні елементи, кольори та комбінації кольорів, а також будь-яка комбінація таких позначень. Право власності на знак засвідчується свідоцтвом (ст.5 Закону).

Відповідно до ст.16 вказаного Закону використанням знака визнається: нанесення його на будь-який товар, для якого знак зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов'язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення); застосування його під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої знак зареєстровано; застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет. Знак визнається використаним, якщо його застосовано у формі зареєстрованого знака, а також у формі, що відрізняється від зареєстрованого знака лише окремими елементами, якщо це не змінює в цілому відмітності знака. Свідоцтво надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати без його згоди, якщо інше не передбачено цим Законом: зареєстрований знак стосовно товарів і послуг, споріднених наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги; позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг, якщо внаслідок такого використання ці позначення і знак можна сплутати; позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги, або ці позначення і знак можна сплутати.

При цьому, використанням торговельної марки, згідно названої статті, є, зокрема нанесення її на будь-який товар, для якого торговельна марка зареєстрована.

Відповідно до п. 1 ст. 20 Закону України «Про охорону права на знаки для товарів та послуг» будь-яке посягання на права власника свідоцтва, передбачені статтею 16 цього Закону, в тому числі вчинення без згоди власника свідоцтва дій, що потребують його згоди, та готування до вчинення таких дій, вважається порушенням прав власника свідоцтва, що тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Суд першої інстанції правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та норми матеріального права, якими вони регулюються, та дійшов обґрунтованого висновку, що позивачка довела порушення свого права як власника спірного знаку - позначення за яким зазначені в свідоцтві товари, в тому числі друкована продукція (ЗМІ), відрізняються від товарів інших осіб. Тому правомірно заборонив відповідачці використовувати цей знак - позначення «Бабушка» і «Бабуся» (українською) для маркування друкованої продукції, яку вона видає.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що за п.2 ст.6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» не можуть одержати правову охорону позначення, які: складаються лише з позначень, що є загальновживаними символами і термінами, є безпідставним. Тому що в цій же статті зазначено, що позначення, вказані в абзацах другому, третьому, четвертому, шостому та сьомому цього пункту, можуть бути внесені до знака як елементи, що не охороняються, якщо вони не займають домінуючого положення в зображенні знака. Судом було встановлено, що позначення «Бабушка» займає домінуюче положення в засобах масової інформації, які видаються сторонами тотожно аж до ступеня змішування, що внаслідок такого використання їх можна сплутати.

Встановивши порушення прав позивачки як власника знаку внаслідок використання відповідачкою схожого позначення без її згоди суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, в тому числі про стягнення 10000 грн, витрат на оплату правової допомоги адвоката, розмір якої не перевищує розмірів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави", та підтверджується документально: угодою про надання правової допомоги, укладеної між позивачкою і адвокатом ОСОБА_6, (а.с.20), та квитанцією про сплату гонорару (а.с.241).

Рішення суду є законним і обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом були допущені порушення норм процесуального права, або неправильно застосовано норми матеріального права.

Керуючись ст.ст.ЗОЗ, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Кіровського районного суду М.Кіровограда від 26 січня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з наступного дня.

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1