АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2010 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: судді Зубарєвої К.П.,

суддів: Бакуса В.Я., Монастирецького Д.І.,

секретаря Панчука І.С.,

з участю: представника відповідача ПАТ «Галичина-Авто» та третьої особи ОСОБА_1 ОСОБА_2, позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Галичина-Авто» на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 13 березня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3 до відкритого акціонерного товариства (на даний час публічне акціонерне товариство) (надалі ПАТ) «Галичина-Авто», третя особа ОСОБА_1, про визнання частково недійсними наказів, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди, -

встановила:

рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 13 березня 2010 року вищевказаний позов задоволено частково. Визнано незаконними п.2.1 наказу генерального директора ВАТ «Галичина-Авто» №135 від 06.05.2008 р. про виплату заробітної плати за квітень 2008 р. та п.2.1 наказу генерального директора ВАТ «Галичина-Авто» №1701 від 06.06.2008 р. про виплату заробітної плати за травень 2008 р.

Стягнуто з ВАТ «Галичина-Авто» на користь ОСОБА_3 4 895 грн. недоплаченої премії, 500 грн. моральної шкоди, а всього 5 395 грн., а на користь держави - судовий збір в розмірі 51 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржило ПАТ «Галичина-Авто», просить його скасувати й ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити повністю, посилаючись на те, що рішення не відповідає матеріалам справи, матеріальному та процесуальному праву. Так, апелянт зазначає, що суд не врахував, що позивачем пропущені строки звернення до суду за захистом свого права, а на зменшення розміру премії позивача вплинуло порушення та недотримання ним його Посадової інструкції як заступника генерального директора з управлінням персоналом та економічної безпеки.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу - представника відповідача ПАТ «Галичина-Авто» та третьої особи ОСОБА_1 ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, позивача ОСОБА_3 на їїзаперечення, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Таким чином, з урахуванням вимог КЗпП у справах, в яких оспорюється незаконність дій роботодавця щодо грошових виплат, саме відповідач повинен довести, що такі виплати, чи їх обмеження відбулося без порушення законодавства про працю

Встановлено, що позивач займав у відповідача посаду заступника генерального директора з управлінням персоналом та економічної безпеки.

Як зазначено в п.2.1 наказу генерального директора ВАТ «Галичина-Авто» №135 від 06.05.2008 р. (хоча в наказі значиться 2007 рік) «Про виплату заробітної плати працівникам Товариства за квітень 2008 р.» позивачу «за неналежне виконання службових обовязків (недостатній контроль за діяльністю підрозділів)» зменшено розмір премії на 50%.

В п.2.1. наказу генерального директора ВАТ «Галичина-Авто» №170/1 від 06.06.2008 р. (хоча в наказі значиться 2007 рік) «Про виплату заробітної плати працівникам Товариства за травень 2008 р.» зазначено, що позивачу «за неналежне виконання службових обовязків (недостатній контроль за діяльністю підрозділів)» зменшити розмір премії на 50%.

Визнаючи накази відповідача в частині п.2.1 незаконними районний суд прийшов до вірного висновку, що відповідачем не зазначено в наказах в чому проявилось неналежне виконання позивачем своїх службових обовязків недостатній контроль за діяльністю підрозділів, в чому це вразилось, яких підрозділів, чим це доказується і до яких негативних наслідків це привело, а Положенням про оплату праці працівників ВАТ «Галичина-Авто» - не передбачено зменшення розміру премій у випадку та за умови, з яким відповідач пов'язував зменшення премій.

Посилання апелянта на порушення, які не зазначені в наказі та не повязані із його змістом, як на підставу своїх правомірних дій, не можуть прийматись до уваги, оскільки ці підстави не були повязані з наказом та не вимагались пояснення з приводу цього.

Частиною 1 ст.94 КЗпП та ст.1 Закону від 24.03.1995 р. № 108/95-ВР «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата це винагорода, яку за трудовим договором власник виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно зі ст.2 Закону від 24.03.1995 р. № 108/95-ВР «Про оплату праці» структура заробітної плати складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати, а також інших заохочувальних та компенсаційних виплат. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які проводяться понад встановлені зазначеними актами норми.

За таких обставин районний суд вірно прийшов до висновку, що, оскільки маються порушення законодавства про оплату праці, позивач має право звернутися до суду без обмеження будь-яким строком. А відтак посилання апелянта на пропущення позивачем строку звернення до суду є безпідставним та суперечить ч.2 ст.233 КЗпП.

Статтею 237-1 КЗпП встановлено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Оскільки судом встановлено, що в порушенні законних прав є винні дії відповідача, та з урахуванням викладеного та того, що сам факт порушення відповідачем трудових прав позивача є підставою для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, відтак суд правомірно прийняв рішення про відшкодування відповідачем моральної шкоди позивачу.

Враховуючи, що судом правильно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, то за таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

В той же час, з рахуванням того, що оскаржений наказ №170/1 від 06.06.2008/ р., зокрема пункт 2.1 стосується і ОСОБА_4, то резолютивну частину рішення слід уточнити, зазначивши, що визнання незаконним зазначеного пункту наказу стосується позивача.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.313, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Галичина-Авто» відхилити, а рішення Залізничного районного суду м. Львова від 13 березня 2010 року залишити без зміни, уточнивши резолютивну частину рішення (частину другу), що визнання незаконним п.2.1 наказу генерального директора ВАТ «Галичина-Авто» №170/1 від 06.06.2008 р. стосується ОСОБА_3.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: Зубарєва К.П.

Судді: Бакус В.Я.

ОСОБА_5