Справа № 2-1438/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2010 року Рівненський міський суд

в особі головуючого

судді Кухарця В.М.

при секретарі судового засідання Андрійчук І.М.

за участі представника

відповідача-позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства Універсал Банк (як правонаступника відкритого акціонерного товариства Банк Універсальний) про визнання недійсним кредитного договору, за зустрічним позовом публічного акціонерного товариства Універсал Банк (як правонаступника відкритого акціонерного товариства Банк Універсальний) до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач-відповідач ОСОБА_2, звернувшись до суду, просить визнати недійсним укладений нею з відповідачем-позивачем кредитний договір №07-121-КФ-2007 від 13 березня 2007 року, вказуючи, що при вчиненні цього правочину сторонами не було додержано загальних вимог, необхідних для його чинності.

Також просить стягнути з ПАТ Універсал Банк документально підтверджені судові витрати по справі, зобовязати приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_3 виключити з реєстру іпотек та заборон відчуження запис про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна, яке було передане в іпотеку за договором іпотеки №07-121-ІФ-2007 від 13 березня 2007 року, укладеним між нею та відповідачем-позивачем, а саме - чотирикімнатної квартири загальною площею 67,1 кв.м., житловою площею 44,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; просить застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину та застосувати односторонню реституцію, зобовязавши ПАТ Універсал Банк повернуті їй сплачені за кредитним договором №07-121-КФ-2007 від 13.03.2007 р. відсотки, пеню, штрафні санкції, комісію тощо.

Звернувшись до суду із зустрічним позовом, ПАТ Універсал Банк (як правонаступник ВАТ Банк Універсальний), просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 396303 грн. 72 коп. за кредитним договором №07-121-КФ-2007 від 13 березня 2007 року, а також документально підтверджені судові витрати по справі.

В судове засідання представник позивачки-відповідачки ОСОБА_4 (а.с.65) не з`явився, про дачу, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином (під розписку), а заяви про розгляд справи за його відсутності від представника не надійшло.

Представник відповідача-позивача в судовому засіданні первинний позов не визнав та просить суд відмовити позивачці у задоволенні цього позову за безпідставністю її позовних вимог. Відповідні мотиви для відмови у позові навів у поданому суду письмовому запереченні (а.с.46 - 56), а зустрічний позов банку просить задовольнити у повному обсязі, з мотивів, наведених у позовній заяві.

З`ясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що у задоволенні первинного позову слід відмовити, а зустрічний, - задовольнити з таких підстав.

13 березня 2007 року між сторонами було укладено кредитний договір №07-121-КФ-2007 та договір іпотеки №07-121-ІФ-2007 (а.с.9-12). Позивач-відповідач вважає вчинені сторонами правочини оспорюваними, заперечуючи їх дійсність на підставах, встановлених ч.1 ст.215 ЦК України, а саме - недодержання в момент вчинення правочинів сторонами вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Зокрема, вказує, що згідно з ч.1 ст.524 та ч.1 ст.533 ЦК України зобов`язання між сторонами мало би бути виражене і виконуватися у грошовій одиниці України - гривні, однак банк надав їй кредит у доларах США, чим порушив вимоги ст.99 Конституції України, ст.35 Закону України Про національний банк України, пунктів в, г ч.4 ст.5 Декрету КМ України Про систему валютного регулювання і валютного контролю, а також вимоги ст.18 Закону України Про захист прав споживачів.

Однак, з таким твердженням позивачки ОСОБА_2 суд погодитися не може, виходячи з наступного.

04 грудня 2001 року ВАТ Банк Універсальний (на даний час його правонаступником є ПАТ Універсал Банк) отримав від Національного банку України банківську ліцензію №92 на право здійснювати банківські операції, визначені частиною першою та пунктами 5 - 11 частини другої статті 47 Закону України Про банки і банківську діяльність (а.с.49 - 56).

Крім того, Національним банком України відкритому акціонерному товариству Банк Універсальний був виданий дозвіл на право здійснення операцій, визначених пунктами 1 - 4 частини другої та частиною четвертою статті 47 Закону України Про банки і банківську діяльність. Перелік таких операцій визначений у Додатку до дозволу №92-1 від 04.12.2001 р., де зазначено, що відповідач має право на залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України (а.с.50,51).

Таким чином, на день укладення з позивачем кредитного та іпотечного договорів ВАТ Банк Універсальний мав право на здійснення усіх можливих видів банківських операцій, визначених ст.47 Закону України Про банки і банківську діяльність, в тому числі - на надання кредиту в іноземній валюті.

Отже, посилання позивача на відсутність у відповідача індивідуальної ліцензії Національного банку України на здійснення разової валютної операції по видачі резидентам України кредитів в іноземній валюті є безпідставним, виходячи з вимог статей 192, 524, 533 ЦК України, ст.5 Декрету КМ України Про систему валютного регулювання і валютного контролю, п.2.3 Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 17 липня 2001 року №275, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 21 серпня 2001 року за №730/5921, згідно яких, за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу НБУ, банки мають право залучати та розміщувати іноземну валюту на ринку України.

Відповідно до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Що стосується посилання позивачки на порушення її прав як споживача, то на дані договірні правовідносини не поширюється дія Закону України від 12 травня 1991 року Про захист прав споживачів (з відповідними змінами і доповненнями), виходячи із визначення законодавцем таких термінів у статті 1 цього Закону як споживач, споживчий кредит і продукція (пункти 19,22,23). У зв`язку із зазначеним, із ОСОБА_2 слід стягнути в дохід держави несплачений нею при пред`явленні позову судовий збір.

Відповідно до ч.1 ст.1054, ч.1 ст.1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Як вбачається з наведених у позовній заяві обставин й поданих банком письмових доказів на підтвердження цих обставин (а.с.20 - 25, 29, 30, 39-41), 13 березня 2007 року між сторонами було укладено кредитний договір №07-121-КФ-2007, умови якого позичальником ОСОБА_5 виконані не були, що й стало підставою звернення банку до суду.

З поданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с.31, 32) вбачається, що станом на 28.04.2010 р. заборгованість відповідачки перед банком становить 396303 грн. 72 коп. Таким чином, вказана сума і підлягає до стягнення.

Також позивач документально підтвердив понесені ним судові витрати у виді сплачених судового збору в розмірі 1700 грн. й витрат в розмірі 120 грн. на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с.42), тому вказані витрати, всього - 1820 грн., підлягають до стягнення на його користь з відповідача.

Позивач-відповідач (чи її представники) в судове засідання не з`явилася й не спростувала відповідними доказами пред`явлені до неї банком позовні вимоги, тобто вищенаведені обставини порушення позичальником свого зобов`язання до договором, на котрі посилався відповідач-позивач як на підставу своїх вимог.

Керуючись ст.526, абз.1 ч.1 ст.530, ст.ст.610, 612 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 212 - 215 ЦПК України, п.д ч.1 ст.3 Декрету КМ України від 21 січня 1993 року Про державне мито, суд,

В И Р І Ш И В:

Відмовити, за безпідставністю позовних вимог, в задоволенні позову ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства Універсал Банк (як правонаступника відкритого акціонерного товариства Банк Універсальний) про визнання недійсним кредитного договору.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 08 грн. 50 коп.

Зустрічний позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства Універсал Банк заборгованість в розмірі 396303 грн. 72 коп. за кредитним договором №07-121-КФ-2007 від 13.03.2007 р., судові витрати в розмірі 1820 грн., а всього 398123 (триста девяносто вісім тисяч сто двадцять три) грн. 72 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий