1Справа № 2-4265/2010 2-4265/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2010 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Макарова В.О., при секретарі Соловйовій А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

07 липня 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якій вказала, що з відповідачем перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21.06.1996 року відділом реєстрації актів громадського стану міськвиконкому м. Запоріжжя, про що складено актовий запис № 412. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, так як сімя розпалась остаточно по причині протилежних поглядів на життя, фактично шлюбні відносини припинені з січня 2010 року, спільне господарство не ведеться.

Позивач та відповідач надали до суду письмові клопотання про розгляд справи за їх відсутності, також позивач та відповідач вказали, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову у попередньому судовому засіданні, ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 заявила позов про розірвання шлюбу у зв'язку з несумісністю характерів подружжя, їхніх поглядів на спільне життя та сімейні відносини, а також інших обставин, що роблять неможливим їхнє подальше спільне проживання.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України).

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України).

Ураховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сімї є неможливим і суперечить інтересам позивача, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені.

Спір про спільне господарство відсутній, мають двох неповнолітніх дітей.

Керуючись ст.ст. 104, 112, СК України, ст.ст. ч.4 ст.130, ч.4 ст.174, 209, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 21 червня 1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому м. Запоріжжя, актовий запис № 412.

Неповнолітніх дітей, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити проживати з матір'ю ОСОБА_1.

ОСОБА_1 надалі іменується ОСОБА_1, прізвищем, яке отримала після укладання шлюбу 21.06.1996 року відділом реєстрації актів громадського стану міськвиконкому м. Запоріжжя, про що складено актовий запис № 412

Рішення суду є документом, що підтверджує факт розірвання шлюбу судом після набрання ним законної сили.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі у 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя Макаров В.О.