Ленінський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 2-803/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2010р. Ленінський районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого-судді Лихосенко М.О.,

при секретарі Череп М.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувсь в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики в сумі 29930 грн., вказавши в заяві, що 06.04.2006 р. відповідач ОСОБА_2 взяв у нього безпроцентну позику в сумі 29930 грн., що на момент укладення вказаного договору за середнім курсом продажу доларів США приватним особам комерційними банками м. Запоріжжя є еквівалентом 3650 доларів США.

Вказаний договір позики було укладено нотаріально та посвідчено приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3

Згідно п. 3 договору позики, відповідач зобов'язався повернути гроші до 01.09.2009р.

Відповідач не виконав своїх зобов'язань за договором позики та не повернув у обумовлений строк борг у зазначеній сумі.

На його кількаразові вимоги відповідач не реагує, добровільно повернути кошти не бажає, у зв'язку з чим він вимушений звернутися в суд з позовом.

Крім того, за прострочення виконання грошових зобов'язань, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням індексу інфляції, 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання, а також витрати по оплаті держмита в сумі 299 грн. 30 коп. та інформаційно-технічного забезпечення в сумі 120 грн.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав, суду пояснив, що дійсно 06.04.2006 р. уклав з позивачем безпроцентний договір позики, згідно якого він отримав від позивача грошові кошти в сумі 29930 грн. та був зобовязаний повернути позивачу гроші у вказаній сумі до 01.09.2009 р.

Разом з тим, у звязку із тяжким матеріальним становищем виконати свої зобовязання у встановлені строки не зміг. Не заперечує проти стягнення з нього суми позики з урахуванням індексу інфляції, 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання, а також судових витрат

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

У відповідності зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність іншій стороні кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю таку ж суму коштів. Договір позики вважається укладеним з моменту передачі грошей.

Судом встановлено, що між сторонами був укладений безпроцентний договір позики на суму 29930 грн., що на момент укладення вказаного договору за середнім курсом продажу доларів США приватним особам комерційними банками м. Запоріжжя є еквівалентом 3650 доларів США.

Вказаний договір позики було укладено нотаріально та посвідчено приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3

У відповідності зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором між ними.

Згідно п. 3 договору позики, відповідач зобов'язався повернути гроші до 01.09.2009р.

Дотепер відповідач не виконав своїх зобов'язань по поверненню позики.

Відповідно до ст.. 526, 530 ЦПК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином, та відповідно умовам договору, в обумовлений строк.

Згідно ст.. 615 ЦПК України, одностороння відмова від виконання зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Оскільки відповідач безпідставно відмовився від виконання договору позики, то з нього на користь позивача підлягає стягненню грошовий борг в сумі 29930 грн.

Крім того, боржник, який прострочив виконання грошових зобов'язань, зобов'язаний повернути борг з урахуванням коефіцієнту інфляції та 3% річних відповідно до вимог ст.625 ЦК України.

Разом з тим, позивачем не надано суду розрахунок суми позики з урахуванням індексу інфляції, у звязку з чим його вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.3% річних за період прострочення виконання грошового зобов'язання складає 336 грн. 70 коп.

(29930 х 3% річних : 12 місяців = 74,83 грн./міс.).

(74,83 грн./міс. х 4,5 місяці = 336,70 грн.)

Таким чином, всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 30191 грн. 89 коп.

/29930 + 336,70 = 30266грн. 70 коп./

Відповідач не оспорює вказані обставини, згоден на стягнення вказаної суми

Крім того, у відповідності зі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню і витрати, понесені позивачем по оплаті держмита в сумі 299 грн. 30 коп. та інформаційно-технічного забезпечення в сумі 120 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212, 213 ЦПК України, ст.ст. 625, 1046, 1049 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу в сумі 29930 грн., 3% річних за прострочення виконання грошових зобов'язань в сумі 336 грн. 70 коп., а також витрати оплаті держмита в сумі 299 грн. 30 коп. та інформаційно-технічного забезпечення в розмірі 120 грн., а всього 30686 (тридцять тисяч шістсот вісімдесят шість) грн..В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Запорізької області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя