АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2010 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: судді Зубарєвої К.П.,

суддів: Бакуса В.Я., Монастирецького Д.І.,

секретарі: Гуняк О.Я.,

з участю: позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» ОСОБА_3 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 01 грудня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства (далі ПАТ «Універсал Банк»), третя особа ОСОБА_4, про відшкодування шкоди внаслідок ДТП, -

встановила:

рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 01 грудня 2009 року вказаний вище позво задоволено.

Постановлено стягнути з ПАТ «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 38 175 грн. 25 коп. на відшкодування майнової шкоди.

Рішення суду оскаржив представник ПАТ «Універсал Банк», просить таке скасувати й ухвалити нове, яким у задоволені позову ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на його необґрунтованість, неповне зясування обставин, що мають значення для справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт зазначає, що суперечливим є рішення суду щодо покладення на відповідача відповідальності за шкоду, завдану його працівником, з посиланням на ст.1172 ЦК (згідно з якою обовязком юридичної особи є відшкодування шкоди, заподіяної його працівником) та ст.1194 ЦК (відповідно до якої обовязок щодо відшкодування шкоди покладено на особу, яка застрахувала свою цивільну відповідальність). Крім того, апелянт посилається на те, що не може розглядатися як висновок експерта звіт про оцінку автомашини позивача, якою встановлено суму заподіяних збитків.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу - позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 на заперечення апеляційної скарги, проаналізувавши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги.

Відповідно до ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Встановлено, що не оспорюється сторонами, 28 березня 2009 року о 15 год. 30 хв. на 531 км + 680 м автодороги Київ-Чоп сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль, що належить позивачеві.

Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 07.05.2009 р. винним у скоєні ДТП визнано ОСОБА_4, працівника відповідача, працюючого керівником іпотечного відділу банку, який керував службовим автомобілем, та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Задовольняючи вимоги позивача суд вірно виходив з того, що відшкодувати шкоду повинен відповідач як роботодавець третьої особи та як страхувальник цивільно-правової відповідальності (тип договору 12-й) транспортного засобу, яким керував ОСОБА_4

Згідно ст.22 Закону «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зі змінами, внесеними відповідно до Закону від 22.09.2005 р. № 2902-ІУ, при настанні страхового випадку страховик згідно лімітами відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоровлю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, в разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування шкоди, завданої нею іншій особі, зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). А відтак, за таких обставин, посилання апелянта на суперечливість рішення суду в частині покладення на відповідача відповідальності за шкоду, завдану його працівником, з посиланням на ст.1172 ЦК (згідно з якою обовязком юридичної особи є відшкодування шкоди, заподіяної його працівником) та ст.1194 ЦК (відповідно до якої обовязок щодо відшкодування шкоди покладено на особу, яка застрахувала свою цивільну відповідальність), є безпідставним.

Крім того, безпідставним є посилання апелянта на те, що не може розглядатися як висновок експерта звіт про оцінку автомашини позивача, якою встановлено суму заподіяних збитків, оскільки суд дав оцінку зазначеному документу, як доказу що містить інформацію про суму заподіяної шкоди автомобілю позивача. Проти цього доказу не заперечував представник відповідача в суді першої інстанції та не заявляв клопотання про призначення експертизи щодо визначення вартості заподіяних збитків.

Таким чином судом правильно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду справи, а відтак підстав для задоволення апеляційної скарги немає. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.303, 305, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.313,317 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» ОСОБА_3 відхилити, а рішення Личаківського районного суду м. Львова від 01 грудня 2009 року залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Зубарєва К.П.

Судді: Бакус В.Я.

ОСОБА_5