АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-28/10Головуючий у 1-й інстанції Братасюк
Провадження № 22ц-718/10 Доповідач - Демкович Ю.Й.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2010 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Козака І.О.

суддів - Гурзель І. В., Демкович Ю. Й.,

при секретарі - Саланда О.М.

з участю представників апелянта ОСОБА_1, ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_3.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тернополя цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 25 січня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_4

до ОСОБА_3, третьої особи - Тернопільської державної нотаріальної контори /надалі «Нотконтора»/

про визнання недійсним свідоцтва про спадщину за законом, усунення від права на спадкування та визнання єдиною спадкоємицею,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції, вважаючи що воно постановлене з порушенням норм процесуального права, а справу направити на новий судовий розгляд.

Порушення вбачає у невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи. Вказує, що суд безпідставно не визнав її спадкоємицею майна померлого сина ОСОБА_1, хоча вона прийняла спадщину, оскільки на день смерті спадкодавця проживала разом із ним у будинку | № 39 по вул. Зеленій у с. В.Глибочок Тернопільського району Тернопільської області і не подавала у нотаріальну контору заяви про відмову від спадщини.

Зазначає, що суд безпідставно оцінив критично покази свідків та довідки про її місце проживання й не взяв їх до уваги як доказ, що є процесуальними порушеннями.

Також, вказує, що судом невірно оцінено докази щодо ухилення відповідачкою від надання допомого батькові, так як остання не підтримувала із ним жодних стосунків та не надавала йому будь-якої допомоги.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 25.01.10 відмовлено у задоволенні позову за безпідставністю заявлених вимог.

У судовому засіданні представники апелянта підтримали скаргу, пославшись на мотиви, викладені у ній.

Відповідачка ОСОБА_3 вважає рішення законним і обґрунтованим.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши доповідача, пояснення учасника спору, колегія вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи із наступних мотивів.

У силу ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно визначені правовідносини, які виникли між сторонами спору та вірно оцінено докази, подані ними та досліджені в судовому засіданні.

Приймаючи рішення, суд виходив із того, що позивачка не прийняла спадщини, оскільки не проживала із спадкодавцем, та у встановлені строки не подала заяви про прийняття спадщини.

Із таким висновком колегія судців погоджується.

Встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги щодо спадщини, яка відкрилася після смерті її сина ОСОБА_1 Останній помер 18.11.05.

Спадщину, в силу ст. 1270 ЦК України, прийняла ОСОБА_3, як дочка спадкодавця (спадкоємець першої черги), подавши заяву про прийняття спадщини.

У свою чергу, позивачка не подала заяви про прийняття спадщини.

Остання через представника подавала заяву, однак постановою державного нотаріуса Нотконтори № 3022 від 23.09.08 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_1 через пропуск заявницею шестимісячного строку,; визначеного ч. 1 ст. 1270 ЦК України.

Тобто, позивачка не прийняла спадщини у спосіб, визначений вищевказаною статтею ЦК України.

Окрім цього встановлено, що остання не проживала із спадкодавцем на момент відкриття спадщини.

Так, місцем проживання позивача на день смерті ОСОБА_1 (18.11.05) було будинок № 51 по вул. Зеленій у с. В.Глибочок Тернопільського району Тернопільської області.

У силу ч. З ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, судом першої інстанції вірно визнано той факт, що позивачка не прийняла спадщини.

При цьому, судом правильно оцінені надані позивачем довідки сільради та покази свідків про місце її проживання та вірно не взято їх до уваги, й з цього приводу доводи апелянта є безпідставними.

Окрім цього, апеляційна інстанція вважає, що судом вірно відмовлено у позові щодо усунення відповідача від спадкування.

У силу ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Жодних доказів про те, що спадкодавець перебував у безпорадному стані й, що ОСОБА_3 ухилялася від надання допомоги, позивачем не надано.

Тобто, відсутні передумови застосування ч. 5 ст. 1224 ЦК України.

Враховуючи наведене, апеляційна інстанція вважає, що судом вірно застосовані норми матеріального та процесуального права й підстав для скасування рішення з мотивів, наведених у скарзі, не вбачає.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 25 січня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України в касаційному порядку протягом двох місяців шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_5