Справа № 2-107/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

17 червня 2010 року

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Грищенка М.В.,

при секретарі - Дубчак Н.В.,

з участю: представника позивача - ОСОБА_1,

представників відповідача - ОСОБА_2, - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Брусилів Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" про визнання частково недійсним положень кредитного договору, визнання недійсним одностороннього збільшення розміру процентної ставки, покладення зобов"язань,

ВСТАНОВИВ:

3 лютого 2010 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до закритого акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" про визнання частково недійсним положень кредитного договору, визнання недійсним одностороннього збільшення розміру процентної ставки, покладення зобов"язань.

В обгрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 5 вересня 2007 року між нею та ЗАТ КБ "ПриватБанк" був укладений кредитний договір N 2К20СА00004026. За умовами договору відповідач зобов"язувався надати кредитні кошти через касу відділення на строк з 05.09.2007 року по 04.09.2017 року включно у вигляді непоновлювальної лінії у розмірі 30000 доларів СІЛА на споживчі цілі, а також 3500 доларів США на сплату страхових платежів у випадку та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3., 2.2.7. договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

Укладений кредитний договір містить положення, які суперечать чинному законодавству. Згідно ст.4 7 Закону України "Про банки і банківську діяльність" комерційні банки самостійно встановлюють процентні ставки та комісійну винагороду по своїм операціям. Отже, розмір процентної ставки за кредит, а так само порядок її сплати встановлюється банком і визначається в кредитному договорі. Розмір процентної ставки за користування кредитом є істотною умовою для кредитних договорів, впливає на прийняття позичальником рішення про укладання або відмову від укладання кредитного договору, а при зміні розміру й про розірвання договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язань і одностороння зміна умов договору не допускається за винятком випадків, передбачених ст.651 ЦК України. Щодо кредитного договору чинне законодавство не містить винятків з цього правила. Зазначення в пунктах 2.3.1., 5.2. договору можоивості його зміни у встановленому договором порядку, а саме зміни договору в односторонньому порядку суперечить чинному цивільному законодавству. Зміна розміру процентної ставки за користування кредитом потребує згоди сторін за договором. Якщо сторона за договором має намір змінити умови договору, то до проведення таких змін вона повинна повідомити про це іншу сторону. В залежності від згоди іншої сторони, може бути укладений договір про зміну первісного зобов"язанн. новим зобов'язанням між тими ж сторонами / новація договору, ст.604 ЦК України /, а при відсутності згод: договір може бути розірваний. Пунктом 2.3.1. договору п бачено право відповідача в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом що суперечить приписам ст.651 ЦК України. Договір н містить посилання за рішенням якого органу може бут змінений розмір процентної ставки за користування креди том, що не дозволяє визначити компетенцію цього орган щодо зміни розміру процентної ставки.

Наприкінці січня 2009 року позивачці стал відомо, що відповідач в односторонньому порядку спочатк у листопаді 2008 року збільшив розмір процентної ставк за користування кредитом до 13,08% річних, а 31.12.200 року нібито надіслав повідомлення про збільшення розмір процентної ставки до 14,77% річних з 02.03.2009 року Відповідач не надсилав повідомлень на адресу, зазначен в договорі. Працівники відповідача надали світлокопі нібито надісланого повідомлення тільки від 31.12.2008р. про зміну розміру процентної ставки за користування крє дитом з 02.03.2009 року. З змісту цього повідомлення нє вбачається, який орган, коли і за яких підстав прийня рішення про збільшення розміру процентної ставки.

Пунктом 4 статті 11 Закону України "Про захис прав споживачів" встановлено, що про зміну відсоткове ставки за споживчим кредитом споживач повідомляєтьс письмово протягом семи календарних днів з дати її зміні- Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової стаї ки є недійсною.

З 10.01.2009 року набрав чинності ОСОБА_5 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів ОСОБА_5 щодо заборони банкам змінювати умови догово? банківського вкладу та кредитного договору в односторої ньому порядку", яким ЦК України доповнений ст.105 6 згідно з якою встановлений договором розмір процентів І може бути збільшений в односторонньому порядку. Умої договору щодо права банку змінювати розмір процентів односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідач в односторонньому порядку не тільки збільшив розмір процентної ставки, але й вніс зміни , порядку нарахування відсотків за користування кредитом які згідно з п.7.1. договору визначалися у відсотках ] місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Від: відач визначив розмір процентної ставки у розмірі 13,0 а згодом 14,77% за рік, але не зазначив від якої суі будуть обчислюватися відсотки: суми кредиту, суми зали: ку, тощо. Внесення таких змін до істотних умов договору вимагає дотримання сторонами приписів ст.604 ЦК ОСОБА_5 про новацію договору.

Пуктом 2.3.1. договору передбачено пра відповідача в односторонньому порядку збільшувати розм процентної ставки за користування кредитом при змі курсу долара США до гривні більше ніж на 10% порівнінні з курсом долара США до гривні, встановлено НБУ на момент укладання договору. Наявність такого пол ження суперечить принципам цивільно-правових відноси закріплених у статті З ЦК України - спрведливості добросовісності. Ця умова в договорі є способом зловж вання відповідачем правом, коли всі ризики знецінен національної валюти України відповідач як суб"є підприємницької діяльності перекладає виключно на пое чальника за кредитним договором, споживача кредитних г слуг. Наслідком є істотний дисбаланс договірних прав обов"язків на шкоду споживача кредитних послуг, ще грубим порушенням приписів ч.З ст.13 ЦК України. Згідно статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки.

Позивач просила визнати недійсними положення пункту 2.3.1 кредитного договору N 2К20СА00004026, укладеного

5вересня 2007 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк" та ОСОБА_4 в частині права ЗАТ КБ "ПриватБанк" в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні курсу долара США до національної валюти України гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого на момент укладання кредитного договору.

Визнати незаконними дії ЗАТ КБ "ПриватБанк" та визнати недійсними внесені цими діями зміни до умов кредитного договору N 2Я20СА00004026 від 05.09.2007 року щодо збільшення в односторонньому порядку розміру процентної ставки за користування кредитом, зміні порядку нарахування відсотків за кредитом.

Покласти за ЗАТ КБ "ПриватБанк" обов"язок зарахувати на погашення основного боргу та процентів кошти, які були виплачені за завищенним розміром процентної ставки за користування кредитом.

Зобов"язати ЗАТ КБ "ПриватБанк" приймати від неї плату за користування кредитом у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, встановленому сторонами договору на час його підписання.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги повністю з підстав, зазначених в позовній заяві.

В зв"язку зі зміною найменування відповідача суд замінив відповідача закрите акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" на належного відповідача публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк".

Представники відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_2 позовні вимоги не визнали повністю. В письмових поясненнях представник відповідача ОСОБА_2 зазначив, що між ПриватБанком і ОСОБА_4 був укладений кредитний договір від 05.09.2007 року. Відповідно до укладеного договору позивач отримав кредит у розмірі 30000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. З 05.11.2008 року ставка по кредиту склала 13,08% річних. Відповідно до ч.І ст.212, ч.2 ст.632 ЦК України, договір, укладений сторонами по справі, має умови /п.2.3.1/, згідно яких банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон"юктури ринку грошових ресурсів в ОСОБА_5, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань в страховий / резервний/ фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті / по статистиці НБУ /. Листом з повідомленням від 08.11.2008 року на адресу позивача було направлено повідомлення про збільшення

відсоткової ставки з 11,04% на 13,08% річних, починаючи з 05.11.2008 року. Зміна процентної ставки за кредитом відбулася не внаслідок волевиявлення однієї із сторін, а через збільшення облікової ставки НБУ, зміни курсу долара США до гривні, зміни середньозваженої ставки по кредитам банків України. Обставинами, які відбулися за час дії кредитного договору, і є підставами підвищення процентної ставки, є наступні події: зміна курса долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення договору; зміна облікової ставки НБУ.

Заслухавши позивача, пояснення представника представників відповідача, дослідивши та оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.627, 651 ч.І, 652 ч.І ЦК України сторони є вільними в укладенні договору та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому зміни до кредитних договорів допускаються лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором.

Згідно вимог частин 2,3 ст.105 6-1 ЦК України, яка набула чинності з 09.01.2009 року, встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів і односторонньому порядку є нікчемною.

Судом встановлено, що 5 вересня 2007 року ОСОБА_4 уклала з ЗАТ КБ "ПриватБанк" в особі відділення "Брусилівське" філії "Житомирське регіональне управління" ЗАТ КБ "ПриватБанк" кредитний договір N 2К206А00004026. За умовами договору банк зобов"язувався надати кредитні кошти через касу відділення на строк з 05.09.2007 року по 04.09.2017 року включно у вигляді непоновлювальної лінії у розмірі 30000,00 доларів США на споживчі цілі, а також 3500 доларів США на сплату страхових платежів у випадку та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3., 2.2.7. договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,50% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту та винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,2% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати.

Пунктом 2.3.1 вказаного договору визначено, що банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон"юктури ринку грошових ресурсів в ОСОБА_5, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні ^ курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань в страховий / резервний/ фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті / по статистиці НБУ /. При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом семи календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки.

Банк в односторонньому порядку з 05.09.2008 року збільшив процентну ставку за користування кредитом до рівня 13,08% річних, і з 02.03.2009 року - до 14,77% на рік.

В договорі місце реєстрації і місце проживання ОСОБА_4 зазначені за адресою: Житомирська область, смт.Брусилів, вул.Карла Маркса, 15 2.

Представниками відповідача не було надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4 після укладення кредитного договору повідомляла про зміну адреси проживання.

Копією листа від 03.10.2008 року N 20.1.3.2/6-22855/3964, підписаного головою правління ПриватБанку ОСОБА_6, в якому повідомляється про зміну відсоткової ставки з 05.11.2008 року до 13,08% річних, підтверджується, що такий лист направлявся ОСОБА_4 за адресою - Житомирська область, Брусилівський район, с.Саливоньки, вул.1 Травня, 46. /а.с.74/. За такою адресою вказаний лист ОСОБА_4 не могла отримати, оскільки такого населеного пункту як с.Саливоньки взагалі на території Брусилівського району немає.

Ксерокопією листа від 31.12.2008 року N 20.1.3.2/6-60329, підписаного головою правління ПриватБанку ОСОБА_6 0.В., в якому повідомляється про зміну відсоткової ставки з 02.03.2009 року до 14,77% річних, підтверджується, що такий лист направлявся ОСОБА_4 за адресою - АДРЕСА_1, тобто, не за адресою місця проживання ОСОБА_4, зазначеною в кредитному договорі. / а.с. 65 /.

Тому копії вказаних листів, які не могли бути отриманими ОСОБА_4 внаслідок невірно зазначеної адреси, оцінюються судом як доказ того, що ПриватБанк не повідомляв ОСОБА_4 належним чином про збільшення відсоткової ставки.

Відповідно до ч.4 статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.

Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом /нікчемний правочин /. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч.І ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов"язані з його недійсністю.

Відповідно до ч.4 ст.216 ЦК України правові наслідки нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін.

В Постанові N 9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" / абзац 2 п.5 / роз"яснено, що вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору.

Також зі змісту пункту 3.5 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджену постановою Національного банку України від 10.05.2007 року N 168, вбачається, що банкам надано право змінювати процентну ставку за кредитом лише у разі настанні події, незалежної від волі сторін договору, яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів банку. Банки не мають права змінювати процентну ставку за кредитами у зв"язку з волевиявленням однієї із сторін / зміни кредитної політики банку/.

Відповідно до пункту 3.4 вищезазначених Правил, банки зобов"язані в кредитному договорі зазначити правило, за яким змінюється процентна ставка за кредитом, якщо за договором про надання кредиту передбачається можливість зміни процентної ставки за кредитом залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках, а тому банк повинен навести математичну залежність між запропонованим розміром ставки до розміру ставки Національного банку України, а також обгрунтувати збільшення процентної ставки.

Однак відповідач не повідомляв позивача про збільшення розміру відсоткової ставки і не навів математичної залежності між запропонованим розміром ставки до розміру облікової ставки Національного банку України та обгрунтування збільшення процентної ставки за користування кредитом з 0,92% на місяць до 14,77% на рік

Не було надано суду і доказів того, що кредит надано позивачу під процент, ставка якого є нижчою від процентної ставки за кредитами, які на той час брав банк, та процентної ставки, що виплачується банком по депозитах.

Пропозиція банку щодо збільшення відсоткової ставки за користування кредитом із наданням позичальнику можливості достроково припинити дію угоди у разі непогодження, рівнозначна переукладенню кредитної угоди, а тому ЗАТ КБ "ПриватБанк" зобов'язаний був разом з повідомленням про збільшення відсоткової ставки надати ОСОБА_4 розрахунки нової реальної вартості кредиту згідно вимог зазначених Правил, а також додаткову угоду, але банк цього не зробив.

Крім того Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку" від 12.12.2009 року були внесені зміни до ст.55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" та доповнено Цивільний Кодекс України статтею 1056-1.

Вказані зміни набули чинності з 09.01.2009 року, а отже з вказаної дати п.2.3.1 укладеного між сторонами кредитного договору втратив чинність внаслідок своєї нікчемності.

Вищенаведені обставини вказують на те, що дії банку по підвищенню процентної ставки за користування кредитом з 05.11.2008 року до 13,08% річних та з 02.03.2009 року до 14,77% річних є направомірними, оскільки вчинені з порушенням ч.4 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", не відповідають вимогам ст.105 6-1 ЦК України, ст.55 Закону України "Про банки і банківську діяльність".

Крім того відповідно до ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" продавець / виконавець, виробник/ не повинен включати у договори з споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов"язків на шкоду споживача.

Несправедливими є, зокрема, умови договору про право відповідача в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнінні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладання договору. Наявність такого положення суперечить принципам цивільно-правових відносин, закріплених у статті З ЦК України - спрведливості і добросовісності, оскільки за такої умови всі ризики знецінення національної валюти України відповідач як суб"єкт підприємницької діяльності перекладає виключно на позичальника за кредитним договором, споживача кредитних послуг. Наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача кредитних послуг, що є грубим порушенням приписів ч.З ст.13 ЦК України.

Частиною п"ятою статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачено, що до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки.

Частиною першою статті 21 Закону України "Про захист прав споживачів" встановлено, що крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені, виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов"язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються у будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач /п.4/.

Таким чином, умова, яка передбачена п.2.3.1. кредитного договору про право відповідача збільшувати розмір відсоткової ставки в односторонньому порядку є нікчемною з 09.01.2009 року і не створює для сторін цієї угоди ніяких юридичних наслідків, а тому процентна ставка за кредитним договором повинна залишатися без зміни до повного виконання всіх умов обома сторонами договору. Оскільки позивач просить визнати недійсними положення пункту 2.3.1 кредитного договору N 2К20СА00004026, лише в частині права відповідача в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні курсу долара США до національної валюти України гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого на момент укладання кредитного договору, тому суд відповідно до ч.І ст.11 ЦПК України постановляє рішення про визнання недійсними положень цього пункту лише в цій частині.

3 урахуванням викладеного є також недійсними внесені відповідачем в односторонньому порядку зміни до умов кредитного договору в частині збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом, зміні порядку нарахування процентної ставки, визначеної за місяць, на нарахувуання процентної ставки, визначеної за рік.

З врахуванням того факту, що на час виникнення спірних правовідносин між сторонами в кредитному договорі була визначена відсоткова ставка за користування кредитом в розмірі 0,92% на місяць на суму залишку за- дорголваності за кредитом, тому слід зобов"язати ПАТ КБ "ПриватБанк" зарахувати на погашення основного боргу та процентів кошти, які були виплачені ОСОБА_4 за завищенним розміром процентної ставки за користування кредитом, і зобов"язати відповідача приймати від ОСОБА_7 сплату процентів за користування кредитом у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом відповідно до умов пункту 7.1. кредитного договору N 2К20СА00004026.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягать відшкодуванню позивачеві понесені судові витрати по оплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 37 гривень. Також з ПАТ КБ "ПриватБанк" належить стягнути в дохід держави судовий збір за чотирма позовними вимогами немайнового характеру в загальній сумі 34 гривень.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 203, 215, 216, 217, 236, 627, 651, 652, 1056-1 ЦК України, ст.ст.11, 18, 21 Закону України "Про захист прав споживачів", ст.5 5 Закону України "Про банки і банківську діяльність", суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" про визнання частково недійсним положень кредитного договору, визнання недійсним одностороннього збільшення розміру процентної ставки, покладення зобов'язань задовольнити повністю.

Визнати недійсними положення пункту 2.3.1 кредитного договору N 2К.206А00004026, укладеного 5 вересня 2007 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк" та ОСОБА_4 в частині права ЗАТ КБ "ПриватБанк" в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні курсу долара США до національної валюти України гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого на момент укладання кредитного договору.

Визнати неправомірними дії публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" щодо збільшення в односторонньому порядку розміру процентної ставки за користування кредитом з 5 листопада 2008 року до 13,08% річних, з 2 березня 2009 року до 14,77% річних та визнати недійсними внесені цими діями зміни до умов кредитного договору N 2К20СА00004026, укладеного 5 вересня 2007 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк" та ОСОБА_4, в частині збільшення в односторонньому порядку розміру процентної ставки за користування кредитом, зміні порядку нарахування процентної ставки, визначеної за місяць, на нарахувуання процентної ставки, визначеної за рік.

Зобов'язати публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" зарахувати на погашення основного боргу та процентів кошти, які були виплачені ОСОБА_4 за завищенним розміром процентної ставки за користування кредитом.

Зобов"язати публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" приймати від ОСОБА_4 сплату за користування кредитом процентів у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом відповідно до умов пункту 7.1. кредитного договору N 2В.206А00004 02 6, укладеного 5 вересня 2007 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком "ПриватВанк" та ОСОБА_4.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" в дохід держави судовий збір в сумі 34 гривень, на користь ОСОБА_4 37 гривень на відшкодування оплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання заяви про апеляційне оскарження та апеляційної скарги.

На рішення суду може бути подано заяву про апеляційне оскарження або апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Брусилівський районний суд протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя М. В. Грищенко