Справа № 2-700/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2010 року Бериславський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого судді Радченко С.В.

при секретарі Глушковій Л.М.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бериславі справу за позовом ОСОБА_2 до Козацької селищної ради Бериславського району про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за дні вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до Козацької селищної ради Бериславського району про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за дні вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що розпорядженням селищного голови №25-К від 30.11.2006 року вона була звільнена з посади бухгалтера по ст.40 п.1 КЗпПУ відповідно до рішення 5 сесії Козацької селищної ради Бериславського району від 22.09.2006 року. Вважає рішення незаконним з наступних підстав. Згідно рішення 3 сесії 24 скликання від 25.10.2002 року за №34 централізована бухгалтерія при виконкомі Козацької селищної ради як самостійний структурний підрозділ було ліквідовано з 01.01.2003 року. В звязку з цим в штати дитячого садка були введені штатні одиниці бухгалтерів і видатки на їх утримання були цією ж сесією затверджені в видатках по дитячому садку. Підставою для цього було розяснення Мінфіну. Постановою КМУ від 09.03.2006 року за №268 передбачається введення в штати селищної ради посади бухгалтера, якщо великий обсяг робіт по бухгалтерському обліку. Фінансове управління надіслало лист-рекомендацію від 20.09.2006 року, в якому пропонує ліквідувати централізовану бухгалтерію, а працівників бухгалтерії ввести в штати селищної ради, залишивши 1 штатну одиницю по дитячому садку. Всупереч рекомендаціям, відповідач ліквідує централізовану бухгалтерію і на цій підставі звільняються всі її працівники. Рішенням сесії від 20.10.2006 року за №61 змінена структура апарату селищної ради без зміни штатного розпису по дитячому садку. На день його звільнення вона знаходилася на лікарняному. Питання про звільнення не було розглянуте на засіданні профспілкового комітету, їй не було запропоновано іншу посаду. Незаконним звільненням їй спричинено моральну шкоду, порушені її життєві звязки, стався серцевий напад, тощо. Просить поновити пропущений строк звернення з позовом до суду, поновити її на посаді бухгалтера дитячого садка з 01.12.2006 року та стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 37745грн.42коп., матеріальну шкоду в сумі 9865,18грн. та моральну шкоду в розмірі 10000грн.

У судовому засіданні позивачка наполягала на задоволенні своїх вимог з підстав, викладених у позові. Пояснила, що після її звільнення часто хворіла, однак періодично зверталася до суду з позовами про поновлення на роботі, які залишалися без розгляду. Тому вважає строк звернення до суду пропущеним з поважних причин.

Голова Козацької селищної ради ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що ОСОБА_2 працювала на посаді бухгалтера централізованої бухгалтерії при виконавчому комітеті сільської ради. 22.09.2006 року на сесії сільської ради було прийняте рішення про ліквідацію централізованої бухгалтерії з метою впорядкування структури апарату і приведення його до вимог законодавства України. Позивачка була повідомлена про наступне вивільнення та їй були запропоновані для працевлаштування вакантні посади при сільській раді. Розпорядженням селищного голови від 30.11.2006 року за №25-к ОСОБА_2 була звільнена з посади бухгалтера централізованої бухгалтерії на підставі ст.40 п.1 КЗпПУ у звязку з ліквідацією підприємства. На іншу, запропоновану посаду, позивачка переходити відмовилася. На посаду бухгалтера сільської ради був оголошений конкурс, на який ОСОБА_2 документи не подавала, як особа пенсійного віку, що не може бути прийнятою на державну службу. Таким чином її звільнення вважає законним та обгрунтованим.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов не підлягаючим задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 працювала на посаді бухгалтера, головного бухгалтера централізованої бухгалтерії при Козацькій сільській раді з 01.02.1966 року по 30.11.2006 року (а.с.5-6).

22.09.2006 року на 5 сесії сільської ради 5 скликання було прийняте рішення №27 про ліквідацію централізованої бухгалтерії з метою впорядкування структури апарату і приведення його до вимог законодавства України (а.с.51). Зазначене рішення в законному порядку не оскаржувалося, вважається законним та обгрунтованим.

Відповідно до ст.49-2 КЗпПУ, працівники попереджаються про наступне вивільнення не пізніше ніж за два місяці. При цьому власник одночасно з попередженням про вивільнення пропонує іншу роботу.

На виконання зазначеної вимоги закону, відповідачем видане розпорядження №39 від 29.09.2006 року, яким ОСОБА_2 попереджена про наступне звільнення з посади по статті 40 п.1 КЗпПУ (а.с.52). 27.11.2006 року позивачці запропоновані для працевлаштування вакантні посади при сільській раді (а.с.53).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпПУ, трудовий договір, укладений на невизначений строк може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку ліквідації підприємства або установи.

З дотриманням вимог зазначеної норми закону, розпорядженням селищного голови від 30.11.2006 року за №25-к ОСОБА_2 була звільнена з посади бухгалтера централізованої бухгалтерії на підставі ст.40 п.1 КЗпПУ у звязку з ліквідацією підприємства (а.с.8).

Посилання позивачки на те, що вона була звільнена без погодження профспілкового органу є необгрунтованим, оскільки згідно ст.43-1 КЗпПУ допускається розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органом без згоди органу профспілкової організації у випадку ліквідації підприємства.

Також безпідставними є посилання позивачки на незаконність її звільнення в період лікарняного, оскільки норма ч.3 ст.40 КЗпПУ не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства.

Крім того, слід зазначити, що в силу ст.233 КЗпПУ, працівник може звернутися з заявою до суду у справах про звільнення в місячний термін з дня вручення копії наказа про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Позивачка ОСОБА_2 зверталася до суду з позовом про поновлення її на роботу, однак 18.08.2008 року її позовна заява була залишена без розгляду (а.с.40). З того часу пройшло більше ніж місяць і за цей період позивачка до суду не зверталася, на лікарняному перебувала загалом менше ніж два місяці (а.с.26), тому її клопотання про поновлення строку звернення до суду є необгрнтованим, оскільки причини пропущення строку не є поважними.

За таких обставин звільнення ОСОБА_2 з посади бухгалтера централізованої бухгалтерії Козацької селищної ради слід вважати законним та обгрунтованим, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 232-235 КЗпП України та керуючись ст.ст.212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Козацької селищної ради Бериславського району про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за дні вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди відмовити.

На рішення суду може бути подано заяву про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду через Бериславський районний суд. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.В. Радченко