Справа № 2-618/2010
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2010 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Чех Н.А.

при секретарі Кузьменко А. М.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Головне управління юстиції м. Києва, Житлово-будівельний кооператив «Арсеналець-5» про визнання права власності на нерухоме майно, -

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вона перебувала в шлюбі з ОСОБА_3, з 12 серпня 1969 року по 4 травня 1993 року. В період шлюбу у них народилося двоє дітей - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2. Її чоловік, ОСОБА_5 був членом житлово-будівельного кооперативу «Арсеналець - 5» та 14 травня 1971 року отримав на себе та на неї квартиру АДРЕСА_1. Усі пайові внески на квартиру виплачувались за рахунок спільних коштів подружжя. Після розлучення квартира залишилася у її з дітьми користуванні, а колишній чоловік проживав окремо від них. У квітні 2002 року її колишній чоловік звернувся до неї і сказав, що подарує частину квартири, а саме одну кімнату їх доньці - ОСОБА_2, що і зробив 11 квітня 2002 року, тобто подарував 56/100 частин спірної квартири. Крім того, вони домовилися з колишнім чоловіком про те, що інша частина квартири буде її, і що він оформить право власності на неї, але 19 липня 2009 року він помирає. Оскільки 56/100 частин спірної квартири було подаровано їхній донці, то вважає, що їй повинно належати 1/2 частина від 44/100 частини квартири, які були в приватній власності її колишнього чоловіка, яку він отримав за час шлюбу. В судовому засідання позивачка та її представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити та визнати за нею право власності на 22/100 частин спірної квартири. Представник позивачки пояснив, що його довірительниця постійно проживає в даній квартирі. При укладенні договору дарування на ОСОБА_2 згоду на здійснення даного правочину давала. Конфліктів з колишнім чоловіком у них не було.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог позивачки, яка є її матір»ю. Пояснила, що покійний батько проживав в квартирі до розлучення з позивачкою. Не заперечувала, що мати проживає до цього часу за спірною адресою. Стосовно виділу матері частини квартири, пояснила, що потрібно було це робити після розлучення батьків протягом трьох років. Стосунки у нею з матір»ю погані, постійно між ними сварки, жити разом не можуть. Рішення просила прийняти відповідно до закону.

Відповідачка ОСОБА_4 заперечувала проти позовних вимог, пояснила, що померлий ОСОБА_3 був її чоловіком. За життя він постійно казав, що спірна квартира має залишитися доньці ОСОБА_2, це було його волею. Не заперечувала того, що дана квартира придбана в період шлюбу ОСОБА_3 та позивачкою. Крім того, діти між собою відносно спадкового майна домовилися. Рішення просила прийняти по закону.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з»явився, надав суду заяву з проханням про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти задоволення позовних вимог.

ОСОБА_4 особи до суду не з»явилися, надали суду заяви з проханням розглядати справу у їх відсутності.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

В суді встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження між позивачкою ОСОБА_1 та ОСОБА_6 12 серпня 1969 року було укладено шлюб, після реєстрації одруження чоловікові присвоєно прізвище «Басанько». На підставі рішення виконкому Печерської ради від 29 березня 1971 року № 19832 було видано ордер на жиле приміщення № Г 138334 від 14 травня 1971 року, згідно якого ОСОБА_6 отримав квартиру № 137, в будинку № 110, масив Березняки, 3 м.р. по вулиці Березняки, в м. Києві на сім»ю з двох осіб на нього та дружину позивачку. За час перебування в шлюбі у них народилося двоє дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4. З довідки виданої ЖБК «Арсеналець-5» від 29.09.2009 року № 59 встановлено, що ОСОБА_3 був членом ЖБК «Арсеналець-5», та власником кооперативної квартири АДРЕСА_2; сума пайового внеску за квартиру, в розмірі п»яти тисяч триста дев»яносто трьох грн. була сплачена в квітні 1986 року. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між позивачкою та ОСОБА_3 було розірвано 4 травня 1993 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 380. Відповідно до договору дарування, від 11 квітня 2002 року, посвідченого державним нотаріусом Шістнадцятої державної нотаріальної контори, ОСОБА_7 та зареєстрованого в реєстрі за № 4-555, ОСОБА_3 подарував ОСОБА_2 56/100 частин квартири № 137, по вул. Березняківській, 22, в м. Києві. 19 липня 2009 року ОСОБА_5 помер. З листа Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори отриманого на запит суду від 15.12.2009 року за № 3440/01-14, встановлено, що після смерті ОСОБА_3, була заведена 11 грудня 2009 року спадкова справа № 1114/2009 за заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Спадкова маса складається з частини квартири № 137 у будинку № 22, що знаходиться по вулиці Березняківська у м. Києві; житлового будинку № 36 з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вулиці Крупської у селі Вороньків Бориспільського району Київської області; грошового вкладу, що знаходиться на зберіганні на рахунку у ВАТ " ОСОБА_8 Аваль". Відповідно до довідки № 58 від 29.09.2009 року, виданої ЖБК «Арсеналець-5», в спірній квартирі зареєстровані позивачка ОСОБА_1, відповідачка ОСОБА_2 та онука позивачки ОСОБА_9

З наданих позивачкою документів встановлено, що спірна квартира була отримана, були оплачені пайові внески в повному обсязі в період перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в шлюбі. Враховується те, що позивачка з часу вселення в квартирі і по цей час проживає в ній.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлене договором або законом. Оскільки 56/100 частин спірної квартири було подаровано ОСОБА_2, то позивачці має належати ? частина від 44/100 частин квартири, які оформлені на праві приватної власності за ОСОБА_3

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 60 СК України, ст.ст. 368, 384 ЦК України, ст.ст. 60, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 22/100 частини квартири АДРЕСА_3.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дні проголошення рішення. Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Суддя: