Київський районний суд м. Одеси
Справа №2-6391/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2010 року

Київський районний суд м. Одеси

у складі головуючого- судді Таварткіладзе О.М.,

при секретарі - Олійник Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про поділ спільного майна подружжя по ? частині квартири, визнання права власності на квартиру із стягненням компенсації вартості ? частини квартири, та за зустрічним позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особистою приватною власністю частини квартири, поділ іншої частини квартири, як спільного майна подружжя, визнання права власності на 7/9 частин квартири, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради з позовом про поділ спільного майна подружжя по ? частині квартири, визнання права власності на квартиру із стягненням компенсації вартості ? частини квартири посилаючись на те, що 28.04.2001 року він уклав шлюб з відповідачкою. Від даного шлюбу народилася дочка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. В 2007 році позивач придбав квартиру АДРЕСА_1. Однак в подальшому сімейні відносини між позивачем і відповідачкою погіршилися, сім*я фактично розпалася і спільне володіння та користування квартирою стало неможливе. Самостійно вирішити питання про поділ квартири сторони не можуть, у зв*язку з чим позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом. Після проведення незалежної оцінки позивач готовий внести на депозитний рахунок половину зазначеної вартості квартири у якості компенсації відповідачці на належну їй половину квартири.

ОСОБА_2 звернулася до суду до ОСОБА_1 із зустрічним позовом про визнання особистою приватною власністю частини квартири, поділ іншої частини квартири, як спільного майна подружжя, визнання права власності на 7/9 частин квартири посилаючись на те, що вона знаходиться у шлюбі з ОСОБА_4 з 28.04.2001 року. У шлюбі - 04.09.2001 року народилася дочка ОСОБА_3. Під час шлюбу вони за договором довічного утримання придбали у власність двохкімнатну квартиру -V» 49 в будинку № 20-в по вул. Терешкової в м. Одесі. Вони сумісними зусиллями з допомогою батьків доглядали власницю даної квартири, яка була похилого віку і потребувала догляду. Після її смерті квартира перейшла у власність їх сім*ї. Потім на підставі договору купівлі-продажу від 04.10.2006 року ОСОБА_1 продаж, а ОСОБА_5 купила дану квартиру, що посвідчено державним нотаріусом Сьомої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 Продаж було вчинено за 56000 доларів США. Покупець квартири - ОСОБА_5 є матір*ю ОСОБА_2 На кошти, виручені від продажу квартири, вона почала підшукувати житло для сім*ї. Крім неї, чоловіка і дочки з ними мала мешкати бабуся похилого віку, за якою вона мала доглядати. Грошей на придбання багатокімнатної квартири не вистачало, тому мати погодилася продати нещодавно придбану у них квартиру і додати необхідну суму грошей для придбання нової квартири. ОСОБА_5 проживала у Черкаській області, тому підшукуванням квартири зайнялася позивачка. 12.02.2007 року між ОСОБА_5 від імені якої діяла ОСОБА_2 та ОСОБА_7 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2. Позивачка після отримання коштів за квартиру, через два дні уклала договір купівлі-продажу квартири за яким по довіреності від імені ОСОБА_1 купила квартиру АДРЕСА_3 у ОСОБА_8 і ОСОБА_9 за 86000 доларів США, при цьому 56000 доларів США були спільними з ОСОБА_1 коштами від продажу ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_2 за договором купівлі-продажу від 04.10.2006 року, а решту - 30000 доларів подарувала ОСОБА_2 її мати ОСОБА_5 Таким чином вартість 1/3 квартири АДРЕСА_3 оплачена за рахунок її особистих коштів, які були подаровані ОСОБА_2 її матір*ю. Решта квартири - 2/3 частини придбані за спільні кошти. Придбана квартира потребувала термінового ремонту, тому позивач знову звернулася за допомогою до своєї матері, яка 03.12.2008 року уклала з Фізичною особою підприємцем ОСОБА_10 договір підряду на виконання робіт по ремонту квартири АДРЕСА_3. Вартість ремонтних робіт згідно кошторису склала 27822 грн., які сплатила ОСОБА_5 Крім того ОСОБА_5 оплатила вартість будівельних матеріалів для виконання ремонту та купила меблі у квартиру. Всього ОСОБА_5 подарувала їй на ремонт 66600 грн., що становило 9000 доларів США, про що позивач 09.12.2008 року склала їй розписку. Крім того з позивачкою проживає дочка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, яка постійно хворіє і має діагноз коловидна аполеція. ОСОБА_1 по рішенню Київського районного суду м. Одеси від 30.07.2010 року має сплачувати на утримання дочки аліменти в розмірі 957 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Однак присуджених коштів у вигляді аліментів вистачає лише на мінімальні повсякденні потреби: харчування, одяг, забезпечення шкільним приладдям, в той час, як хвора дитина потребує додаткових витрат - посиленого харчування, лікування медичними препаратами, зайняття плаванням, масажу голови, консультацій медиків. Всі додаткові витрати становлять більше 2000 грн. Тому розмір аліментів, що сплачує ОСОБА_1 на утримання дочки є недостатнім. За таких обставин є доцільним , що частка ОСОБА_2 у спільній сумісній власності при поділі має бути збільшена до 2/3 частин шляхом відступу від рівності часток у праві спільної сумісної власності сторін з урахуванням інтересів дитини, яка проживає з нею. Таким чином ОСОБА_2 просить визнати за нею право особистої власності на 1/3 частини квартири та поділити решту квартири 2/3 частини, як спільну власність, яка набута під час шлюбу відступивши від рівності часток до 2/3 частин на її користь з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини, що проживає з нею, тому за ОСОБА_2 належить визнати право власності на 2/3 від 2/3 частин квартири, що становить 4/9 частин та з урахуванням 1/3 частини це ставить взагалі 7/9 частин, а решту - 2/9 визнати право власності за ОСОБА_1

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити частково в розмірі по ? частині квартири за кожним із подружжя зустрічний позов визнав частково в такій же частині, в решті зустрічного позову просив відмовити і пояснив, що він перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_2 практично весь час ходив у рейси за кордон, як моряк і заробляв гроші в інтересах сім*ї, а відповідачці залишав довіреність на представництво його інтересів у тому числі щодо купівлі-продажу нерухомості. Він не знав про те, що відповідачка по довіреності від його імені у жовтні 2006 року продала квартиру АДРЕСА_4 своїй матері ОСОБА_5 Йому було відомо, що ОСОБА_2 купила по довіреності найого ім*я квартиру АДРЕСА_3 у лютому 2007 року. Ремонт у квартирі було зроблено косметичний і гроші для цього використовувалися сімейні та частково допомогали батьки з обох сторін. Про існування дарування 9000 доларів ОСОБА_2 її матір*ю він вперше дізнався в цьому судовому процесі. Він дійсно бажав сплатити позивачці гроші для покупки квартири для неї і дочки, однак його квартиру пограбували під час розгляду справи в суді і викрали більше 20000 доларів і з цього приводу порушено кримінальну справу і проводиться слідство. Саме тому виникла тимчасова заборгованість по аліментам, яку він однак найближчим часом погасить. Він не заперечує, щоб квартиру було поділено між сторонами у рівних частках, бо фактично в нього немає іншого житла і він не заперечує користуватися квартирою ОСОБА_2 і дочці ОСОБА_11, оскільки не ставив питання про визначення порядку користування квартирою.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити частково в розмірі по ? частині квартири за кожним із подружжя, зустрічний позов визнав частково в такій же частині, в решті зустрічного позову просив відмовити і приєднався до пояснень позивача.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні у задоволенні первісного позову просила відмовити, зустрічний позов просила повністю задовольнити і додатково пояснила, що у жовтні 2006 року вона продала квартиру АДРЕСА_2 своїй матері ОСОБА_5 Ціна квартири в договорі купівлі-продажу була вказана виходячи з інвентарної оцінки, а фактично квартира була продана за 56000 доларів. Оскільки покупцем була її мати, розписку з неї вона не брала і продовжувала жити у проданій квартирі де« придбання нової. Отриманих коштів за продаж квартири не вистачало на квартиру достатньої площі, тому в лютому 2007 року її мати погодилася продати нещодавно куплену квартиру на вул. Терешкової в м. Одесі щоб додати коштів на придбання нової багатокімнатної квартири на вул. Варненській в м. Одесі. Вона знайшла квартиру, яка задовольняла б потребам сім*ї з дитиною та умовам, які дозволяли б утримувати бабусю похилого віку, яку ОСОБА_2 мала доглядати за домовленістю з матір*ю. Після продажу квартири на вул. Терешкової, ОСОБА_5 подарувала їй 30000 доларів США, яки вона додала, як особисті кошти, коли придбала квартиру на ім*я ОСОБА_1, який тоді перебував у рейсі. Ніякого договору про дарування ОСОБА_5 ОСОБА_2 30000 доларів США не укладалося і навіть не була складена відповідна розписка про отримання даних коштів, оскільки ОСОБА_5 її мати і не вимагала від неї укладення договору дарування. Квартира, яка була придбана на вул. Варненській в м. Одесі потребувала термінового ремонту, тому за браком коштів, ОСОБА_2 знову звернулася по допомогу до ОСОБА_5, яка уклала договір підряду з фізичної особою підприємцем ОСОБА_10. Однак цього разу вона склала розписку для матері, що вона отримала від неї на ремонт квартири 9000 доларів США. Таким чином переважна більшість квартири має належати їй, оскільки 1/3 вартості квартири куплена за її особисті гроші, що були подаровані їй матір*ю, а решта квартири, куплена за спільні кошти має бути поділена з урахуванням того, що у неї на утриманні знаходиться дочка ОСОБА_1, яка постійно хворіє і потребує додаткових витрат, в той час, як навіть ті аліменти, що були призначені судом ОСОБА_1 платить нерегулярно. Тому частка ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності має бути збільшена і за нею слід визнати право власності на 2/3 від 2/3 частин квартири, як спільної власності подружжя і з урахуванням, що 1/3 частини квартири має бути визнана за нею, оскільки куплена за її особисті кошти, за нею має бути визнано право власності на 7/9 частин квартири, а решта 2/9 - за ОСОБА_1

Представник відповідачки ОСОБА_2 в судовому засіданні у задоволенні первісного позову просила відмовити, зустрічний позов просила повністю задовольнити і приєдналася до пояснень ОСОБА_2

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання будучи залученим судом до участі у справі за клопотанням представника відповідачки ОСОБА_2, в попередньому судовому засіданні згоду взяти участь у справі не надав та заявив, що немає потреби у представництві інтересів дитини з боку держави у спорі про поділ спільного майна подружжя між її батьками, які не позбавлені батьківських прав і є одночасно опікунами дитини. В подальшому представник третьої особи до суду не з*явився і участі у судому розгляді справи не приймав.

Допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_7 показав, що він у лютому 2007 року купив квартиру АДРЕСА_2. Квартира була куплена ним за 80000 доларів США. Гроші він передавав у нотаріальній конторі особисто ОСОБА_2, яка діяла за довіреністю від власниці квартири ОСОБА_5, яка, як він згодом дізнався є матір*ю ОСОБА_2

Суд, вислухавши сторони, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про поділ спільного майна подружжя по ? частині квартири, визнання права власності на квартиру із стягненням компенсації вартості ? частини квартири підлягає частковому задоволенню - в частині поділу спільного майна подружжя по ? частині квартири за кожним, в решті позову слід відмовити, зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особистою приватною власністю частини квартири, поділ іншої частини квартири, як спільного майна подружжя, визнання права власності на 7/9 частин квартири підлягає частковому задоволенню - в частині поділу спільного майна подружжя по 14 частині квартири за кожним, в решті зустрічного позову слід відмовити, при цьому суд виходить із наступного.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 уклали шлюб 28 квітня 2001 року, який зареєстрований відділом РАГС Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 190.

Згідно свідоцтва про народження 04.09.2001 року народилася ОСОБА_3, батьками якої записані ОСОБА_1 і ОСОБА_2 (а. с. 12).

Згідно договору довічного утримання від 01.03.2006 року ОСОБА_12 передала, а ОСОБА_1 прийняв у власність квартиру АДРЕСА_2 (а. с. 44).

Згідно договору купівлі-продажу від 04.10.2006 року ОСОБА_2 на підставі довіреності від ОСОБА_1, продала, а ОСОБА_5 купила квартиру АДРЕСА_2 (а. с. 45).

Згідно договору купівлі-продажу від 12.02.2007 року ОСОБА_5 продала, а ОСОБА_7 купив квартиру АДРЕСА_2 (а. с. 46).

Згідно договору купівлі-продажу від 14.02.2007 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 продали, а ОСОБА_1 в особі свого представника за довіреністю ОСОБА_2 купив квартиру АДРЕСА_3 (а. с. 6-7).

Згідно витягу КП «ОМБТІ та РОН» від 17.02.2007 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 14.02.2007 року (а. с. 8).

Згідно договору підряду від 03.12.2008 року, укладеного між ОСОБА_5 (замовник) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_10 (підрядник), підрядник зобов'язується виконати за завданням замовника за адресою: АДРЕСА_6, а замовник прийняти і оплатити вартість виконаних робіт на суму 27822 грн. відповідно до кошторисної вартості (а. с. 47-49).

Згідно розписки від 09.12.2008 року ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_5 для ремонту квартири АДРЕСА_7 9000 доларів США (а. с. 68).

Згідно довідки про склад сім*ї у квартирі АДРЕСА_8 особовий рахунок відкрито без реєстрації на ОСОБА_1, а зареєстрованими у квартирі є ОСОБА_13 - дружина і ОСОБА_3 - дочка.

Згідно паспорту ОСОБА_1 він є зареєстрованим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 гуртожиток (а. с. 13).

Відповідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Відповідно ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 57 СК України особистою приватною власністю чоловіка, дружини є майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належать одному із подружжя, то частка в цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести т/обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 208 ч.3 ЦК України правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів неоподаткований мінімум громадян, крім правочинів передбачених сит. 206 ч.1 ЦК України.

Суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_2, що їй були подаровані ОСОБА_5 30000 доларів США від продажу квартири АДРЕСА_2, оскільки ОСОБА_2 не надано належних доказів у вигляді письмового договору про те, що ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_2 прийняла у дар вказані гроші.

Крім того, суд відноситься з недовірою до доводів ОСОБА_2 щодо дарування їй ОСОБА_5 грошей в сумі 30000 доларів США від продажу квартири АДРЕСА_2 ще й тому, що ОСОБА_2 спочатку у жовтні 2006 року по довіреності від ОСОБА_1 продала квартиру своїй матері ОСОБА_5 за 56000 доларів США, а у лютому 2007 року - тобто через 4 місяці, по довіреності від ОСОБА_5 знов продала вказану квартиру ОСОБА_7 за 80000 доларів, що підтвердив у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 і що не заперечувала ОСОБА_2

Таким чином, суд вважає сумнівним продаж квартири протягом 4 місяців - з жовтня 2006 року до лютого 2007 року однієї і тієї самої квартири з різницею 24000 доларів США, в той час, як ринок вторинної нерухомості був стабільним і немає різких коливань вбік зростання або падіння цін.

Суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_14 подарувала їй гроші в сумі 9000 доларів США для ремонту квартири, згідно розписки від 09.12.2008 року, оскільки з тексту розписки не вбачається, що правовідносини щодо отримання ОСОБА_2 9000 доларів США від ОСОБА_5 є даруванням, а не позикою, оскільки зі змісту розписки дійсно випливає, що ОСОБА_2 отримала гроші, однак в розписці не вказано, що гроші передані саме у дар і що гроші прийняті ОСОБА_2, в дар, як дарунок.

Крім того, зміст розписки про дарування ОСОБА_5 грошей ОСОБА_2 для ремонту квартири не узгоджується з поясненнями ОСОБА_2, що вона витратила на ремонт квартири 9000 доларів США, які були подаровані її матір*ю ОСОБА_14, оскільки згідно договору підряду від 03.12.2008 року, укладеного між ОСОБА_5 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_10, зобов*язання щодо оплати вартості ремонтних робіт взяла на себе особисто ОСОБА_5, тому її подальші дії у вигляді передачі 9000 доларів США дочці у дар для ремонту даної квартири є нелогічними і такими, що викликають сумнів у тому, що дійсно відбулося дарування грошей шляхом їх фактичної передачі.

Відповідно до ст. 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого подружжя має бути подана письмово.

Суд погоджується з доводами позивача ОСОБА_1 про те, що він не надавав згоди на отримання ОСОБА_2 грошей для ремонту придбаної на його ім*я квартири, яка мала використовуватися в інтересах сім*ї і до розгляду справи в суді взагалі не знав про дарування грошей.

Таким чином, суд доходить висновку, що ОСОБА_2 не надано доказів про те, що:

-Відбувся факт дарування ОСОБА_5 9000 доларів США ОСОБА_2 для ремонту квартири;

-ОСОБА_2 витратила на ремонт квартири саме отримані від ОСОБА_5 9000 доларів США відповідно до розписки від 03.12.2008 року.

-9000 доларів США для ремонту квартири були отримані зі згоди ОСОБА_1 і накладають спільне зобов*язання на сім*ю.

Крім того, договір підряду від 03.12.2008 року, укладеного між ОСОБА_5 мешканкою Черкаської області та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_10, мешканцем м. Києва щодо ремонту квартири, яка знаходиться у м. Одесі є не підписаним самою ОСОБА_5 та відсутній акт виконаних робіт та докази оплати вартості ремонтних робіт 27822 грн. у вигляді прибуткового касового ордеру, корінець якого СПД ОСОБА_10 зобов*язаний був видати покупцю послуг - ОСОБА_15 або іншій уповноваженій нею особі.

Суд доходить до переконання про неспроможність даного договору підряду і не розцінює його, як належний доказ, що підтверджує оплату ОСОБА_5 вартості ремонтних робіт по квартирі, про що зазначає у зустрічному позові ОСОБА_2

Суд набуває висновку про те, що витрачені на ремонт квартири і придбання будівельних матеріалів кошти, про що надано докази, витрачені з спільних сімейних коштів ОСОБА_1 і ОСОБА_2

Таким чином відсутні правові підстави визнання за ОСОБА_1 права особистої приватної власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_9

Відповідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено

домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один з подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім*ї, приховував, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім*ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка, може бути збільшена, якщо з ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Суд дає правову оцінку положенням даної статті Сімейного кодексу України і вважає, що сімейним законодавством України закріплено принцип рівності часток подружжя у спільному майні, тому при розподілу спільного майна подружжя, слід виходити з презумпції спільності майна подружжя, що набуте в період шлюбу і презумпції рівності часток подружжя в їх спільнім майні, при цьому відступити від рівності часток можливо лише у виняткових випадках. При цьому в кожному випадку при поділі майна для відступу від засад рівності часток необхідно мати достовірні докази, які повинні надаватися сторонами.

Відповідно до заявлених ОСОБА_2 вимог щодо відступу судом від засад рівності часток у спільному майні, набутому подружжям під час шлюбу, у якості підстав зазначено, що на утриманні ОСОБА_2 знаходиться неповнолітня дочка, народжена у шлюбі з ОСОБА_1 - ОСОБА_3 04.09.2001 року, яка постійно хворіє, потребує додаткових витрат, у зв*язку з чим розмір аліментів, що присуджені з ОСОБА_1 - 957 грн. є недостатнім для посиленого харчування, медичних оздоровчих процедур і лікування дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов*язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Суд приймає до уваги, що встановлений рішенням суду від 30.07.2010 року розмір аліментів 957 грн. щомісячно, які повинні сплачуватися ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_11 дорівнюють прожитковому мінімуму на дитину у віці від 6 до 18 років, встановленому ст. 52 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік».

Суду не надано доказів доходу ОСОБА_2, з якою проживає неповнолітня дитина ОСОБА_3, щоб визначити обґрунтованість доводів щодо недостатності розміру аліментів, стягнутих з ОСОБА_1 на покриття потреб дитини.

Суд вважає, що тимчасова заборгованість, що виникла по сплаті аліментів у ОСОБА_1 виникла з поважних причин, пов*язаних з викраденням грошей з квартири його матері, де він їх зберігав і за допомогою яких планував сплатити компенсацію за частину у квартирі, яка була набута у шлюбі з ОСОБА_2, при цьому ОСОБА_13 не заперечувала факт зникнення грошей і проведення досудового слідства за даним фактом, заперечуючи лише свою причетність до факту зникнення грошей.

Крім того, з наданих суду документів, які підтверджують необхідність додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, вбачається, що дитина відвідує навчальну школу, проходить медичні обстеження, в той же час дані документи не підтверджують розмір грошового утримання дитини і понесені на неї витрати, що мають бути підтверджені відповідними документами - чеками, прибутковими касовими ордерами, рахунками, накладними. Факт витрат не підтверджений належними доказами у вигляді касових ордерів, рахунків, накладних і інших документів первинного бухгалтерського обліку не дають підстав приймати до уваги доводити відповідачки про фактичність понесених нею додаткових витрат на дитину і необхідність у таких витратах.

Також ОСОБА_1 не проведено комплексне медичне обстеження дитини і суду не надано акт медичної експертизи щодо здоров*я дитини з визначенням витрат на її утримання і лікування, при цьому ОСОБА_2 під час судового засідання не заявляла суду клопотання про призначення такої експертизи і не робила заяв щодо труднощів в отриманні доказів з цього приводу.

Таким чином, суд доходить висновку про недоведеність ОСОБА_1 позовних вимог щодо відступу судом від засад рівності при розподілу спільного майна подружжя і збільшення її частки у спільному майні подружжя до 2/3 частин.

Також відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині позову визнання права власності на квартиру із стягненням компенсації вартості ? частини квартири, оскільки ОСОБА_1 пояснив, що у нього після подачі позову пограбували квартиру і викрали гроші, тому у нього відсутня фінансова можливість сплатити компенсацію за частину квартири ОСОБА_2

Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними.

Таким чином, суд доходить висновку, що оскільки квартира АДРЕСА_10 була придбана ОСОБА_1 під час шлюбу з ОСОБА_2, є спільною сумісною власністю подружжя і наявність правових підстав відступу судом від засад рівності при розподілу спільного майна подружжя шляхом збільшення частки в судовому засіданні не доведено, дане майно підлягає розподілу на засадах рівності часток.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 60, 61, 63, 65, 68, 69, 70 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 368, 372 Цивільного Кодексу України і ст. ст. 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про поділ спільного майна подружжя по ? частині квартири, визнання права власності на квартиру із стягненням компенсації вартості ? частини квартири - задовольнити частково.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особистою приватною власністю частини квартири, поділ іншої частини квартири, як спільного майна подружжя, визнання права власності на 7/9 частин квартири - задовольнити частково.

Здійснити поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя - квартири АДРЕСА_10, визнавши за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по ? частини вказаної квартири за кожним.

В решті позову ОСОБА_1 і зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: