Київський районний суд м. Одеси
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №2-5501/10

22 листопада 2010 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Літвінової І.А.

за участю секретаря судового засідання - Козак А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської товарної біржі, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Одеська міська рада про визнання договору купівлі-продажу дійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Одеської товарної біржі, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Одеська міська рада про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності.

У судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги та просить суд ухвалити рішення, яким визнати дійсним договір купівлі-продажу №14093 від 05 травня 1996 року житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, який було укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_5.

При цьому позивач суду пояснила, що 05 травня 1996 року на Одеській товарній біржі був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого вона продала, а ОСОБА_5 придбала житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1. Будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0600 гектарів. Зазначену земельну ділянку, рішенням Одеської міської ради було передано у власність ОСОБА_5, про що їй було видано державний акт на право приватної власності на землю від 31 грудня 2002 року. Договір купівлі-продажу 04 червня 1996 року було зареєстровано у КП «ОМБТІ та РОН». Умови договору нею та ОСОБА_5 було виконано у повному обсязі. ОСОБА_5 сплатила їй гроші за будинок, зареєструвала право власності та вселилась у нього, вона, в свою чергу, отримала гроші за будинок та передала ОСОБА_5 ключі від нього. ІНФОРМАЦІЯ_2 її мати - ОСОБА_5 померла. Відповідно до заповіту залишеного ОСОБА_5 від 17 червня 1998 року житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 мав перейти в рівних частках їй - ОСОБА_1 та онукам покійної - ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Також позивач зазначила, що вона своєчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надали до нотаріальної контори заяви про відмову від прийняття спадщини, тобто вона залишилась єдиним спадкоємцем покійної ОСОБА_5. Але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, у зв'язку з тим, що біржові угоди з нерухомістю не приймаються для виконання, так як договір купівлі-продажу будинку не був нотаріально посвідчений.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує.

Відповідач ОСОБА_4, представник відповідача Одеської товарної бірж:, представник третьої особи Одеської міської ради у судове засідання не з'явились, повідомлялись належним чином, про причини неявки до суду не повідомили.

Суд, вислухавши пояснення позивача та відповідача ОСОБА_3, дослідивши матеріали цивільної справи та письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

05 травня 1996 року на Одеській товарній біржі було укладено договір купівлі- продажу нерухомого майна №14093, відповідно до якого ОСОБА_1, яка була членом біржі зі статусом «Н», продала, а ОСОБА_5, яка була членом біржі зі статусом «Н», купила будинок за адресою: АДРЕСА_1.

У судовому засіданні встановлено, що всі зобов'язання за договором купівлі- продажу нерухомого майна сторонами виконані в повному обсязі.

04 червня 1996 року зазначений договір купівлі-продажу було зареєстровано на праві приватної власності у КП «ОМБТІ та РОН» за ОСОБА_5 (№11190-стр.77-104).

Відповідно до довідки КП «ОМБТІ та РОН» від 09 серпня 2010 року будинок АДРЕСА_1 зареєстрований за ОСОБА_5, згідно договору купівлі-продажу від 05 травня 1996 року №14093, зареєстрованого на Одеській товарній біржі.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою померлої ОСОБА_5 (актовий запис про народження №1947 Приморського р/б ЗАГС м. Одеси від 24 листопада 1958 року).

19 лютого 1987 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_4 та змінила прізвище на «ОСОБА_1» (актовий запис про шлюб №81 Відділу запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Жовтневої райради народних депутатів Одеської області від 19 лютого 1987 року).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла, актовий запис про смерть №6755 Першого Приморського відділу реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції від 23 грудня 2009 року.

Відповідно до заповіту ОСОБА_5 від 17 червня 1998 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Волковою Л.В., зареєстрованого в реєстрі за №4-1564, ОСОБА_5 на випадок своєї смерті заповіла належний їй будинок з надвірними спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в рівних частинах кожному.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 06 березня 2010 року звернулась до Третьої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 06 березня 2010 року звернулись до Третьої одеської державної нотаріальної контори із заявами про відмову від належної їм спадщини на користь позивача ОСОБА_1.

Відповідно до листа Третьої одеської державної нотаріальної контори за №2400/02-14 від 20 травня 2010 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки договір купівлі - продажу будинку АДРЕСА_1, який належав померлій ОСОБА_5, повинен був укладатись в письмовій формі та підлягав нотаріальному посвідченню.

На момент укладення зазначеного договору купівлі-продажу будь-яких претензій, щодо його виконання не пред'являлось, право на будинок не оспорювалось.

Згідно з ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, то суд може визнати такий договір дійсним.

Суд вважає, що 05 травня 1996 року сторони уклали договір, який не порушує нічиїх прав та інтересів, охороняємих законом. Сторони свої обов'язки за договором виконали, у зв'язку з чим, суд має право визнати таку угоду дійсною, що передбачено ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року.

При розгляді справи суд користується нормами Цивільного Кодексу в редакції 1963 року, так як договір купівлі-продажу нерухомого майна був укладений до вступу в законну силу Цивільного Кодексу України в редакції 2003 року.

З урахування вищевикладеного суд вважає позов ОСОБА_1 обґрунтованим та підлягаючим задоволенню.

Керуючись ст.ст. 130, 212, 213,215, 223 ЦПК України, ч.2 ст. 220 ЦК України, ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року, суд -

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Договір купівлі - продажу №14093 від 05 травня 1996 року АДРЕСА_1, укладений на Одеській товарній біржі між ОСОБА_1 з однієї сторони, та ОСОБА_5, с іншої сторони, за яким ОСОБА_5 набула право власності на будинок АДРЕСА_1 - визнати дійсним.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий