ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
справа № 2-784/10
провадження № Б/н 885
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2010 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ЦИМБАЛ І.К.

при секретарі - Барвіцькій М.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Дарницького районного суд м. Києва з позовом до відповідача, про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, посилаючись на те, що під час зареєстрованого шлюбу з відповідачем народився син, який на даний час є повнолітнім і навчається у вищому навчальному закладі на денній формі навчання, стипендію не отримує, навчання є платним та коштовним, всі витрати по оплаті навчання несе позивач, а враховуючи, що форма навчання дитини є денна останній не має можливості працювати. Відповідач не несе витрат повязаних із навчанням, тому позивач вважає, що останні мають бути стягнуті з відповідача у примусовому порядку в розмірі 1000 грн. щомісячно.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав наведених у позові, а також зазначила про те, що відповідач має на утриманні рухоме та нерухоме майно, є приватним підприємцем та платником єдиного податку і вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, у звязку з навчанням.

Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, просили відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, у звязку з продовженням ним навчання, оскільки відповідач доходу від підприємницької діяльності або іншої роботи немає, сам потребує матеріальної допомоги, яку на даний час йому надає його рідна сестра. Крім того, відповідач зазначив, що спочатку він вважав, що налагодить підприємницьку діяльність та матиме змогу хоча і не в тому обємі який просить позивач, а в меншому розмірі допомагати, проте його матеріальне становище не поліпшилось і на даний час така можливість відсутня.

Вислухавши пояснення представників сторін, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі від якого у них народився син ОСОБА_4, 24.02.1990 року, який навчається на третьому курсі інституту журналістики Київського міжнародного університет на денній формі навчання на контрактній основі, не працює, витрати по навчанню дитини несе позивач, яка працює і отримує заробітну плату /а.с. З - 6,13,24/.

Відповідач перебуває на обліку у ДПІ Дарницького району м. Києва як фізична особа підприємець, проте будь яких прибутків не отримує /а.с. 32, 42 - 48/.

Згідно ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до абз.1 п. 20 ППВСУ № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина які продовжують навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів як досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 року але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

В судовому засіданні достовірно встановлено те, що відповідач доходів не отримує, не працює, а обставина, що останній має на праві власності 1/5 частини квартири та транспортний засіб на думку суду не може свідчити про наявність можливості надавати допомогу повнолітньому синові, зокрема тому, що відповідач та його представник зазначили, що транспортний засіб за рішенням суду був поділений у справі про розподіл майна, відповідно до якого відповідач має сплатити позивачу половину його вартості, проте за браком коштів не може це зробити, що не заперечувалось представником позивача. Крім того, представником позивача визнана обставина, що відповідач несе витрати за житлово - комунальні послуги, квартири де проживає і має місце заборгованість, що також свідчить про скрутний матеріальний стан відповідача. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що у відповідача відсутня можливість надавати матеріальну допомогу сину у звязку з продовженням ним навчання, а за таких обставин відсутня юридична сукупність підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 79, 88, 208, 209, 212-218 ЦПК України та ст. 199 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або протягом десяти днів з моменту проголошення рішення.

Головуючий