Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

Іменем України

28 жовтня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області

в складі: головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів Котік Т.С., Микитюк О.Ю.

при секретарі Порохня М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд у звязку з нововиявленими обставинами рішення Житомирського районного суду від 02 червня 2006 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, третьої особи - Зарічанської сільської ради про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою

за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Житомирського районного суду від 22 червня 2010 року, -

встановила:

Рішенням Житомирського районного суду від 02 червня 2006 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 07 серпня 2006 року, позов ОСОБА_2 задоволено. Зобовязано ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою ОСОБА_2, шляхом встановлення меж земельної ділянки між домоволодіннями № 151 і № 153 по вул. Цюрупи в с. Зарічани Житомирського району і області, згідно третього варіанту висновку судової експертизи № 3016 від 08 грудня 2005 року. В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

11 листопада 2009 року ОСОБА_1 подала заяву про перегляд рішення суду у звязку з нововиявленими обставинами /а.с. 5-6, 85-89 том 2/, посилаючись на те, що нею були отримані нові докази, про які вона не знала. Крім того, суд прийняв рішення на підставі незаконного висновку судово-технічної експертизи, який є неправильним. Також, судом не враховано, що будинок № 151 по вул. Цюрупи в с. Зарічани належить пятьом власникам, які не були притягнуті до участі у справі, хоча рішення впливає на їх права та обовязки.

Ухвалою Житомирського районного суду від 22 червня 2010 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати дану ухвалу, а справу направити на новий розгляд. Зазначила, що суд безпідставно не прийняв до уваги незаконність висновку судово-технічної експертизи та наявність додаткових доказів, про які нікому не було відомо, але вони існували на час ухвалення рішення по справі.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилалася ОСОБА_1, не є нововиявленими, оскільки вони існували на час розгляду справи, були відомі сторонам та суду, досліджувалися під час розгляду справи.

Вказаний висновок є правильним, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 361 ЦПК України передбачений вичерпний перелік обставин, за якими рішення, що набрало законної сили, може бути переглянуто у звязку з нововиявленими обставинами, зокрема:

-істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

-встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправильний висновок експерта, фальшивість документів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необгрунтованого рішення суду.

Як на підставу перегляду рішення ОСОБА_4 посилалась на те, що 30.09.2009 року вона отримала довідку з архівного відділу Житомирської райдержадміністрації, з якої вбачається, що на підставі рішення Зарічанської сільради від 04.01.1994 року їй було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,09 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, а не 0,05 га. /а.с. 9 том 2/.

Однак, в матеріалах справи /а.с. 49 том 1/ міститься лист виконкому Зарічанської сільської ради про те, що за ОСОБА_1 рахується 0,09 га землі, яка передана їй у приватну власність згідно рішення Зарічанської сільради від 04.01.1994 року. Державний акт на вказану ділянку не виготовлено. Дана довідка досліджувалася судом під час розгляду справи, а тому вказана обставина не є нововиявленою.

Також, ОСОБА_1 зазначила, що 23.04.1980 року помер ОСОБА_5, один з співвласників будинку № 151 по вул. Цюрупи в с. Зарічани. Після його смерті спадщину прийняли діти: ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7

Броніславівна, ОСОБА_8 /а.с. 12 том 2/. Оскільки суд не знав про існування інших співвласників будинку та не притягнув їх до участі у справі, тому права вказаних осіб порушені.

Проте, вказані доводи є безпідставними. 23.08.2005 року до участі у справі був притягнутий в якості співвідповідача ОСОБА_3, як співвласник частини будинку № 151 по вул. Цюрупи в с. Зарічани /а.с. 33 том 1/. Також, з довідки Зарічанської сільради № 168 від 16.11.2005 року вбачається, що співвласниками будинку № 151 є ОСОБА_1 та ОСОБА_3, інших співвласників немає /а.с. 94 т. 1/.

Як на нововиявлену обставину ОСОБА_1 посилалась і на те, що висновок судово-технічної експертизи № 3016 від 08 грудня 2005 року є неправильним та незаконним. Однак, вказані обставини повинні бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили /ч. 2 ст. 361 ЦПК України/. Такі докази у справі відсутні.

Надані заявницею постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 09.08.2007 року, 07.11.2008 року, 18.12.2009 року, 21.12.2009 року не є доказами незаконності експертного висновку, оскільки кримінальні справи закриті з реабілітуючих підстав, в тому числі і відносно експерта ОСОБА_9 /а.с. 90-91, 102-104, 107-115, 116/.

Крім того, ОСОБА_1 посилається на те, що судом не витребувані правовстановлюючі документи на будинок № 151, внаслідок чого експерт керувався тільки довідкою Зарічанської сільради № 168 від 16.11.2005 року /а.с. 10 том 2/. Проте, вказані обставини також були відомі суду та сторонам під час розгляду справи. ОСОБА_1 не заявляла жодних клопотань про витребування доказів.

Слід зазначити, що особи, які беруть участь у справі, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або повідомити про них суд /ч. З ст. 10, ч. 2 ст. 27, ст.ст. 60, 131 ЦПК України/. Якщо учаснику судового розгляду було відомо про існування істотного для справи доказу, але він не вчинив жодних дій для надання його суду, а після ухвалення рішення звернувся із заявою про перегляд рішення у звязку з нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що суд при ухваленні рішення не врахував зазначену обставину, така заява не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування ухвали суду немає.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 304, 307, 312 - 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, - ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 22 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча

Судді