Справа 2-5130/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2010 року

Комсомольський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого судді: Ігнатенко О.Й.,

при секретарі Буєвій М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Комсомольському районі м. Херсона про спонукання виконання певних дій, -

встановив:

Позивачка, звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить поновити строк звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів з січня 2006 року, зобовязати відповідача виконати нарахування та виплату щомісячної соціальної допомоги за 2006-2009 роки в сумі 5 135 грн. 50 коп. та забезпечити її виплату в 2010 році, судові витрати стягнути з відповідача.

Позивачка в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи належним чином повідомлена, подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та заперечення на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, оскільки згідно з ст. 1 Закону України №2195-1У від 18 листопада 2004 року „Про соціальний захист дітей війни" ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дитиною війни. На основі ст. 6 розділу 2 та ст. 1 розділу 4 цього Закону ОСОБА_1І повинна з 1 січня 2006 року щомісячно виплачуватися як дитині війни соціальна допомога в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Законом України № 3235-ІУ від 20.12.05 р. „Про державний бюджет України на 2006 рік", ст. 77 та ст. 110 та Законом України № 489-У від 19.12.2006 р. „Про державний бюджет України на 2007 рік", ст. 71 п.12 призупинено дію ст. 6 розділу 2 Закону України „Про соціальний захист дітей війни".

Однак рішенням Конституційного Суду України №6-рп/2007 від 09 липня 2007 р. по справі №1-29/2007, керуючись ст. 147, 150, 152 Конституції України та ст. 45, 51, 61, 63, 65 Закону України „Про Конституційний суд України" вирішено: п. 1 - визнано такими, що не відповідають Конституції України і є неконституційними положення Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік" п. 12 ст. 71, яким зупинено дію ст. 6 Закону України №2195-ІУ від 18 листопада 2004 року „Про соціальний захист дітей війни", п. 3 - положення ст. 71 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік" №489-У від 19.12.2006 р. визнано неконституційними, п. 5 - Рішення Конституційного суду в цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дій, положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними, п. 6 - Рішення Конституційного суду є обов'язковим до виконання на території України, статечним і не може бути оскаржене.

Крім цього згідно ч. 2 ст. 73 Закону України «Про Конституційний Суд України» у разі якщо ці акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Тобто, якщо Конституційний Суд України своїм рішенням відмінив статтю Закону України «Про державний бюджет України», яка призупиняла виплату соціальної допомоги в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, вона втратила чинність і відповідач в такому випадку мав в повному обсязі нараховувати передбачені Законом України «Про соціальний захист дітей війни» пільги.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 2. ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, які не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком із нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Щомісячна доплата до пенсії для дітей війни є формою соціального забезпечення громадян, які відповідно до спеціального закону, є дітьми війни. Тобто, фактично ця щомісячна надбавка є формою реалізації конституційного права громадян, які є дітьми війни, на соціальний захист. Реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань не повинно прийматися до уваги. Так, наприклад, у справі "Кечко проти України" Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань. Правовідносини, що виникають в процесі реалізації права на отримання надбавки до пенсії основані на принципі юридичної визначеності.

Зазначений принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. Як свідчить позиція Суду ЄС у справі YVONNE VAN DUYN V. HOME OFFICE (Case 41/74 Van Duyn v. Home Office) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, е даному випадку це надання дітям війни надбавок до пенсії, така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправне, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, зокрема. щодо фізичних осіб без завчасного повідомлення про зміни в такій політиці чи поведінці, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обгрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Згідно з частиною 2 статті 19 та частиною 3 статті 22 Конституції України, органи державної влади за органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти на підставі в межах повноважень у спосіб, що передбачені Конституцією ва законами України. При прийняттті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використанні прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 є дитиною війни, вона наділена державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право ні отримання надбавки до пенсії. Наділивши дітей війни зазначеною соціальною гарантією, держава таким чином взяла на себе публічне зобов'язання забезпечити належний матеріальний рівень осіб, які є дітьми війни.

Тобто, між ОСОБА_1 і державою встановлено певний правовий зв'язок у визначеній сфері життєдіяльності, який характеризується наявністю зобов'язання держави забезпечити соціальний захист дітей війни.

Відповідно до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідно п.3.2 Ухвали Конституційного Суду від 19.05.2009 року за №27у-/2009 у тлумаченні ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 р за №2195-4 фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється тільки за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положенням про Пенсійний фонд України» від 24.10.2007 р за №1261 Джерелами формування коштів Пенсійного фонду України є: страхові внески; кошти державного бюджету та державних цільових фондів, що перераховуються до Фонду у випадках, передбачених законодавством; благодійні внески юридичних та фізичних осіб; добровільні внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування; інші надходження відповідно до законодавства.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить: з 01 січня - 380 гривень, з 01 квітня - 406 гривень, з 01 жовтня - 411 гривень. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить: з 01 січня - 470 гривень, з 01 квітня - 481 гривню, з 01 липня - 482 гривні, з 01 жовтня - 498 гривень. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить: з січня по теперішній час - 498 гривень.

Згідно ст. 25 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація забезпечує виконання Конституції України та Законів України, рішень Конституційного Суду України.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України №10 рп /2008 від 22 травня 2008 року зокрема в п. 5.4 було встановлено, що законам про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об'єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина. У разі необхідності зупинення дії законів, внесення до них змін і доповнень, визнання їх не чинними мають використовуватися окремі закони.

Таким чином стягненню з відповідача на користь позивачки підлягає сума невиплаченої щомісячної державної соціальної допомоги за 2006-2009 року включно.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, які не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком із нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Пропущений строк звернення до суду із позовом підлягає поновленню, оскільки про факт порушення своїх прав ОСОБА_1 стало відомо із засобів масової інформації в квітні 2009 року, у звязку з ухваленням відповідного Рішення Конституційного Суду України 09.07.2007 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 130, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 19, 22, 46 Конституції України, ст. ст. 1, 3, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд, -

вирішив:

Поновити пропущений строк звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів з січня 2006 року, визнавши причини пропуску цього строку поважними.

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Комсомольському районі м. Херсона про спонукання виконання певних дій задовольнити частково.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Комсомольському районі м. Херсона здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, за період з 09.07.2007 року по 31.12.2009 року за рахунок коштів Державного бюджету України.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити за необгрунтованістю.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Херсонської області через Комсомольський районний суд м. Херсона. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Комсомольського районного ОСОБА_2

суду м. Херсона: