Апеляційний суд Дніпропетровської області ( м. Кривий Ріг)
Категорія 26 (1У) ОСОБА_1
Доповідач Барильська А.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді : Ляховської І.Є.

суддів: Барильської А.П., Карнаух В.В.,

при секретарі: Бадалян Н.О.

за участю: за участю - представника ОСОБА_2, представника відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області- Бершадської ОСОБА_3, представника відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат»-ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційними скаргами відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області та відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12 серпня 2010 року за позовом ОСОБА_5 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та лрофесійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про стягнення заборгованості по щомісячним страховим виплатам у зв'язку з відшкодуванням шкоди здоров'ю, компенсації та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2005 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (надалі - ОСОБА_6 Фонду), відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат»(далі - ВАТ «КЗРК») про стягнення заборгованості по щомісячним страховим виплатам у зв'язку з відшкодуванням шкоди здоров'ю, компенсації та відшкодування моральної шкоди.

В подальшому позивач ОСОБА_5 уточнив позовні вимоги та остаточно просив суд: вважати перебіг позовної давності з квітня 2005 року, стягнути з ВАТ «КЗРК» на його користь заборгованість із щомісячних виплат відшкодування втраченого заробітку за період з ©1.11,1992 року до 01.04.2001 року в сумі 10 607 , 78 грн., компенсацію втрати частини відшкодування шкоди у зв'язку із порушенням строків виплати за період з 01 січня 1998 року до 01 жовтня 2009 року в сумі І 911,24 грн.; зобов'язати ВАТ «КЗРК» надати до ОСОБА_6 Фонду нову довідку що розмір щомісячних виплат відшкодування утрачене заробітку ОСОБА_5 станом на 01 квітня 2001 року становить 201,09 грн.; визнати загальновідомими обставинами наявність моральних страждань людини при порушенні відносно неї права та спричинення матеріальної шкоди та стягнути у відшкодування моральної шкоди 5000 грн.; стягнути з ОСОБА_6 Фонду на його користь заборгованість щомісячних страхових виплат за період з 01 квітня 2001 року до 01 жовтня 2009 року в сумі 31608,53 грн. та зобов'язати щомісячно проводити страхові виплати в сумі 688,27 грн., починаючи з 01.10.2009 року, наступного перерахунку згідно законодавства.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12 сері

2010 року позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_6 Фонду та ВАТ

«КЗРК» про стягнення заборгованості по щомісячним страховим виплат

у зв'язку з відшкодуванням шкоди здоров'ю, компенсації та відшкодував

моральної шкоди задоволено.

В апеляційній скарзі ВАТ «КЗРК» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права. Зокрема, суд помилково дійшов висновку неправильне застосування підприємством ВАТ «КЗРК» корегуючих коефіцієнтів при перерахунку розмірів щомісячних платежів. Суд не взяв, уваги, що при застосуванні корегуючого коефіцієнту «2,55», який; вихідним трьох коефіцієнтів - 1,25 з 01.07.1992 року, -1,75 з 01.11.19$ року, - 1,171 з 01.11.1992 року - відкоригований фактичною заробітне платою за січень- квітень 1992 року , тому суд першої інстанції дві застосував коефіцієнт 1,25.

Коефіцієнти 1,3 від 01.01.1993 р.; 1,5 від 01.03.1993 року; 1,97 01.06.1993 року; 2,94 від 01.09,1993 року; 2,1 від 01.11.1993 року; 3,0 01.12.1993 року; 2,0 від 01.10.1994 року; 3,0 від 01.02.1995 році застосовувалися підприємством у відповідності до постанов Кабіне Міністрів України та спільних постанов адміністрації та профспілкової комітету підприємства, тому у суду відсутні правові підстави для надані до ОСОБА_6 Фонду нової довідки та для проведення перерахуні щомісячних страхових сум на зазначені коефіцієнти росту посадові окладів і тарифних ставок.

Окрім того, вважають, що оскільки платежі у відшкодування шкода здоров'ю не є елементами заробітної плати та не входять у фонд оплаї праці, тому компенсації вони не підлягають. Суд безпідставно стягнув з ВА1 «КЗРК» моральну шкоду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 Фонду ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Спір виник з приводу незастосування підприємством до виплат відшкодування шкоди позивачу коефіцієнтів підвищення тарифних ставок та посадових окладів, починаючи з липня 1992 року.

Задовольняючи позов в частині стягнення заборгованості по щомісячним виплатам за період з 01.11.1992 року по 01.04.2001 року з ВАТ «КЗРК» та за період з 01.04.2001 року по 01.10.2009 року з ОСОБА_6 Фонду, зобов'язавши ОСОБА_6 Фонду сплачувати позивачу щомісячні страхові виплати в сумі 688.27грн., починаючи з 01.10,2009 року, зобов'язавши ВАТ «КЗРК» надати ОСОБА_6 Фонду нову довідку про розмір щомісячних виплат відшкодування утраченого заробітку позивача станом на 01.04.2001 року в сумі 201.09 грн., суд першої інстанції виходив з того, що, адміністрацією підприємства ВАТ «КЗРК» невірно коригувалися суми відшкодування шкоди. Після передачі особової справи позивача ОСОБА_6 Фонду, останнє також неправильно виплачувало позивачеві страхові суми.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна виходячи із наступного.

Відповідно до п.28 «Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 472 від 23.06.1993 року в редакції зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України № 492 від 18.07.1994 року, що діяла до 03.10.1997 року, перерахування розміру відшкодування шкоди (втраченого заробітку, витрат на соціальну і медичну допомогу) проводиться у разі підвищення тарифних ставок (окладів) працівників госпрозрахункових підприємств, а також заробітної плати відповідно до колективного договору.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність перерахунку призначених позивачеві підприємством сум відшкодування шкоди, починаючи з 01.05.1992 року по 01.04.2001 року на коефіцієнти підвищення тарифних ставок (посадових окладів): 2.55 - з 01.11.1992р., 1.3333- з 01.01.1993р., 1.5- з 01.03.1993р., 2.6- з 01.06.1993р., 2.89855- з 01.09.1993р., 2.1 - з 01.11.1993р., З - з 01.12.1993р., 2- з 01.07.1994р., 2.0- з 01.10.1994р., З- з 01.02.1995р., 2.5- з 01.01.1996р., 1.25- з 01.06.1997р., при цьому не звернувши уваги на доводи представника відповідача ВАТ «КЗРК» про те, що після введення договірної заробітної плати, ідеального підвищення тарифних ставок та посадових окладів на підприємстві фактично не проводилось у зв'язку з тим, що при підвищенні тарифних ставок змінювалася структура заробітної плати.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 449 від 04.07.1994 року та наказу по підприємству № 121 від 10.07.1994 року на підприємстві з 01.07.1994 року тарифні ставки та посадові оклади збільшені у 2 рази у зв'язку зі зміною структури заробітної плати та без збільшення заробітної плати працюючих.

З 01.01.1996 року згідно спільної постанови адміністрації і профспілкових комітетів ВО «Кривбасруда» від 26.01.1996 року № 1/6 на підприємстві з 01.01.1996 року збільшені тарифні ставки та посадові оклади у відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5Г, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, змінюючи розмір щомісячних виплат, судом першої інстанції не перевірено, чи відбулося фактичне підвищення заробітної плати по підприємству, не витребувано відомості про нарахування і одержання заробітної плати за професією позивача за оспорюваний період, судом не дана належна правова оцінка економічному обґрунтуванню застосуванню або не застосування коефіцієнтів підвищення тарифних ставок та окладів що призвело до неправильного вирішення спору. Судом стягнуто недоплату страхових виплат за строк , що перевищує три роки.

В запереченнях на апеляційні скарги представник позивача ОСОБА_7 просить рішення суду залишити без змін, як законне та обґрунтоване апеляційні скарги - відхилити.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що ОСОБА_5

19.12.1972 року по 28.01.1992 року працював підземним прохідником

відділі капітального будівництва РУ ім. Р.Люксембург виробничі

об'єднання «Кривбасруда» ( правонаступником якого є ВАТ «КЗРК»)

шкідливих умовах праці.

Висновком МСЕК від 02.03.1992 року позивачу вперше б? встановлено 15 % втрати професійної працездатності, у 1993 році -35 подальшому, з 02.03.1995 року позивачу висновком МСЕК від 28.02.1. року встановлено 25% втрати професійної працездатності, безстроково.

Згідно довідки ВАТ «КЗРК» позивачу ОСОБА_5 визнач? щомісячні виплати у рахунок відшкодування шкоди здоров'ю, з 01.05.Ц року по 1727.40 крб, виходячи із середнього заробітку за період з 01.01.1: року по 30.04.1992 року- 11516 крб.

В подальшому ВАТ "КЗРК" проводило коригування с? відшкодування шкоди на коефіцієнти фактичного підвищення середі заробітної плати за професією позивача: 1.25 - з 01.07.1992р., 1.75; 01.11.1992р., 1.33- з 01.01.1993р., 1.5- з 01.03.1993р., 1.97 - з 01.06.199*: 2.94- з 01.09.1993р., 2.1 - з 01.11.1993р., 3.0 - з 01.12.1993р., 2.0 01.10.1994р., 3.0 - з 01.02.1995р., 1.25 - з 01.01 1996р., 1.15- з 01.07.199 І.І-з 01.01.2000р., та 1,193 - з 01 травня 2000 року. На момент пере особової справи позивача до ОСОБА_6 Фонду сума страхової виплати склала 51.88 грн. і була перерахована відповідачем відповідно до поста правління Фонду від: 14.03.2002 року № 3; 04.03.2003 року № 3; 24.02.: року № 5; 25.02.2005 року № 3; 06.03.2006 року № 3; 28.02.2007 року І 28.02.2008 року № 2; 26.02.2009 року № 2, відповідно на коефіцієнти - 1,1" 1,182; 1,152; 1,238, 1,203, 1.183, 1.125, 1.063.

2.5 рази за рахунок перегляду структури заробітної плати, при цьому до щомісячних виплат відшкодування шкоди здоров'ю застосований коефіцієнт фактичного підвищення заробітної плати - 1.25, оскільки заробітна плата на підприємстві, у тому числі за професією позивача, збільшилася саме на зазначений коефіцієнт.

Згідно спільної Постанови адміністрації і профспілкових комітетів ВО «Кривбасруда» від 21.05.1997 року № 3/91/06 на підприємстві з 01.06.1997 року тарифні ставки були збільшені у 1,25 рази без збільшення заробітної плати працюючих.

З 01.07.1999 року згідно спільної постанови адміністрації та профспілкових комітетів від 27.10.1999року № 14/ 17/8 ; з 01.01.2000 року згідно наказу № 59 від 27.03.2000 року та з 01.05.2000 року відповідно до наказу №229 від 04.08.2000 року підприємство перерахувало суми відшкодування шкоди позивачеві на коефіцієнти фактичного збільшення заробітної плати, відповідно на 1,15; 1,1 та ІД93, оскільки заробітна плата на підприємстві, у тому числі за професією позивача, збільшилася саме на зазначені коефіцієнти.

Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для перерахунку суми відшкодування шкоди позивачеві у зв'язку з ушкодженням здоров'я, починаючи з 01.05.1992року по 01.04.2001 року. У зв'язку з чим відсутні підстави для зобов'язання ВАТ «КЗРК» надати ОСОБА_6 Фонду нову довідку про розмір щомісячних виплат відшкодування утраченого заробітку позивача станом на 01.04.2001 року в сумі 201.09 грн..

У зв'язку з відсутністю підстав для перерахунку позивачу сум відшкодування шкоди, у суду першої інстанції були відсутні підстави для стягнення компенсації утрати частини відшкодування шкоди за період з 01.01.1998 року по 01.10.2009 року в сумі 34911.24 грн..

Беручи до уваги, що на час передачі особової справи до ОСОБА_6 Фонду ВАТ «КЗРК» правильно визначив розмір щомісячних виплат відшкодування шкоди, у суду першої інстанції не було підстав для перерахунку страхових виплат, починаючи з 01 квітня 2001 року, та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за період з 01.04.2001 року по 01.10.2009 року в сумі 31608 грн. 09коп. та визначення розміру щомісячних страхових виплат в сумі 688 грн. 276 коп., починаючи з 01.10.2009 року.

Задовольняючи позов в частині стягнення з ВАТ «КЗРК» на користь позивача моральної шкоди в сумі 5000 грн.. суд першої інстанції виходив з того, що неправомірними діями відповідача ВАТ «КЗРК» позивачу завдана моральна шкода, оскільки ВАТ «КЗРК» тривалий час не проводив розрахунки з позивачем в повному обсязі по виплаті сум відшкодування шкоди.

Однак, колегія суддів не може погодитись з зазначеним висновком суду, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, ВАТ «КЗРК» правильно визначив позивачу розмір щомісячних виплат відшкодування шкоди, та в подальшому правильно проводив коригування суми відшкодування шкоди на коефіцієнти фактичного підвищення середньої заробітної плати за професією

позивача. У зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позову в частині.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи, у зв'язку з чим апеляційні скарги підлягають задоволенню, рішення суду - скасуванню з ухваленням нової рішення відповідно до вимог ч.І п. З ст. 309 ЦПК України про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, п.п.3,4 ст. 309, 31* 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійні захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12 серпня 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_5 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випаді на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Рогу Дніпропетровської області, відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про стягнення заборгованості по щомісячним страховим виплатам у зв'язку з відшкодуванням шкоди здоров'ю, компенсації та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: