ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
справа № 2-902/10
провадження № Б/н 830
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2010 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі

Головуючого судді Ящук Т.І.

при секретарі Косинській О.М.

за участю позивача ОСОБА_2.

представника відповідачки ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 - про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням ,-

встановив:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_4 , яким просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою № 103 по вул. Тростянецькій, 5-А в м. Києві, яка належить позивачу на праві приватної власності . Посилається не те, відповідачка з 2007 року в даній квартирі не проживає без поважних причин. Вона зібрала свої речі і переїхала до своєї власної квартири АДРЕСА_1, з того часу в квартирі позивача не зявлялася , за комунальні послуги не сплачувала. Сплата комунальних послуг за відповідачку є обтяжливою для позивача, тому просить визнати ОСОБА_5 такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Пояснив, що він не буде заперечувати, якщо дружина повернеться до нього в квартиру проживати, але вона не зявляється, тому він просить визнати її такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В серпні 2009 року він дізнався, що відповідачка працює в Росії за контрактом, оскільки вона привезла відповідні довідки і працівники ЖЕКу зробили перерахунок плати за комунальні послуги.

Представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_2 не визнала , просила в задоволенні позову відмовити, пояснила, що відповідачка не проживає в квартирі з позивачем з поважних причин, оскільки знаходиться за наказом Міністерства закордонних справ України в довготерміновому відрядженні на посаді спеціаліста в Генеральному консульстві України в м. Владивосток до серпня 2011 року.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідачки , показання свідка, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з дублікату свідоцтва про право власності на житло, виданого 01.08.2000 року Відділом приватизації комунального житлового фонду Дарницької райдержадміністрації м. Києва, квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 . Вказана квартира є однокімнатною, жилою площею 12,1 кв.м., загальною - 32 кв.м. ( а.с. 7 ).

Згідно наданої ЖЕД №201 довідки форми №3, в квартирі зареєстровані - з 1989 року - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, власник квартири, та з 2005 року - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, дружина.

Згідно з наданим свідоцтвом , шлюб між сторонами було зареєстровано 18.09.2004 року у Відділі РАГС Дарницького РУЮ м. Києві.

Як вбачається з актів від 27.01.2009 p., 23.03.2009 p., 28.05.2009 p., складених комісією ЖЕД № 201, на час перевірки квартири АДРЕСА_3 було встановлено, що ОСОБА_6 в момент відвідання квартири працівниками ЖЕК-201 не знаходилась за вказаною адресою. Вказані акти були складені також за участю сусідів позивача із квартири № 110 - ОСОБА_7, та з квартири № 104 - ОСОБА_8 (а.с.8-10).

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 підтвердив, що протягом останніх півтора року, з літа 2008 року , він не бачив у квартирі позивача його дружини, хоча 1-2 рази на місяць буває у квартирі сусіда, спілкується з ним.

Інших доказів, які б свідчили про непроживання відповідачки у квартирі АДРЕСА_4 - з літа 2007 року без поважних причин - позивач суду не надав.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї та інших осіб.

Згідно з ст. 405 ЦК України , члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як вбачається з копії строкового трудового договору № 10 від 26.08.2008 p., укладеного між Міністерством закордонних справ України та ОСОБА_9 , відповідачка призначена на час довготермінового відрядження на посаду спеціаліста 2 категорії ( фінансові питання і діловодство) Генерального консульства України у м. Владивосток.

Згідно з довідкою № 6116/17-540-2509 від 02.09.2009 p., виданою Генеральним консулом України у м. Владивостоку , ОСОБА_6 за наказом Міністерства закордонних справ України № 1729-ос від 19.08.2008 року знаходиться в довготерміновому відрядженні на посаді спеціаліста з фінансових питань Генерального консульства України у м. Владивосток терміном на 3 роки з 27.08.2008 року до 27.08.2011 року.

20.08.2008 року відповідачкою було подано заяву до начальника ЖЕК-202, якою вона просила не нараховувати комунальні платежі на неї у звязку з виїздом у довготермінове закордонне відрядження, про що свідчить копія її заяви. Крім того, представником відповідачки надано листа ОСОБА_2, адресованого дружині 13.12. 2008 року у м. Владивосток , з якого вбачається, що позивачу було відомо про дійсне місце перебування відповідачки.

В судовому засіданні позивач визнав обставину, вказану представником відповідачки про те, що в серпні 2009 року ОСОБА_6 приїжджала в м. Київ та надала ОСОБА_2 довідку про своє перебування у відрядженні за кордоном, на підставі вказаної довідки позивачу було перераховано комунальні платежі на одну особу.

Отже , судом встановлено , що відповідачка ОСОБА_6, як член сімї власника житла, не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_3 з серпня 2008 року з поважних причин, тому не може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Враховуючи вищевикладене , суд приходить до висновку, що обставини, викладені позивачем в позовній заяві, не знайшли підтвердження в судовому засіданні , тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 необхідно відмовити.

На підставі викладеного , ст. 317, 319, 383,391, 405 ЦК України , ст.ст. 150,156 ЖК України , керуючись ст. 10, 11, 57, 60, 209, 213, 218 ЦПК України , суд -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням - відмовити .

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення та апеляційної скарги на рішення суду протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 294 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя