Справа №2-1267/10
Провадження №б/н
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2010 року Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі : головуючої - судді Масюк Л.О.

при секретарі Івасюк Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кіцмань справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, співвідповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6, як правонаступників ОСОБА_7, Давидівської сільської ради та виконкому Давидівської сільської ради, треті особи Кіцманське районне бюро технічної інвентаризації, відділ Земельних ресурсів Кіцманського району, Кіцманська державна нотаріальна контора, про визнання недійсними рішень виконкому сільської ради, свідоцтва про право власності на житловий будинок, договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки, частково недійним Державного акту на право приватної власності на землю, про визнання права власності на житловий будинок, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2007 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до відповідачів, співвідповідачів та третіх осіб про визнання недійсними рішень виконкому сільської ради, свідоцтва про право власності на житловий будинок, договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки, частково недійним Державного акту на право приватної власності на землю та визнання права власності на житловий будинок.

Відповідач ОСОБА_7 28.10.2007 року помер. Його правонаступниками є співвідповідачі по справі - ОСОБА_5 та ОСОБА_6, його доньки.

Позивачі посилаються на те, що в 1950-х роках проживали у господарстві розташованому на земельній ділянці площею 0,10 га., що знаходиться в с. Давидівці, вул. Франка,3, Кіцманського району Чернівецької області.

В той час навколо старого глиняного будинку, що належав до колгоспного двору і головаю двору був ОСОБА_1, позивачі удвох почали будувати новий і на протязі 15 років збудували будинок, сарай, підвал, огорожу, вбиральню, криницю.

В 1975 році у вище вказаному господарстві на цій же земельній ділянці вони збудували ще один житловий будинок зазначений у технічному паспорті літерою «А». У даному господарстві були зареєстровані вони, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а також їх син ОСОБА_7 та дочка ОСОБА_7 (Карп»юк) М.І., де і проживали разом до 1991 року у колгоспному дворі.

В 1991 році позивачі із донькою ОСОБА_7 (Карп»юк) М.І. перейшли проживати в господаоство, що розташоване в с. Давидівці по вул. Яремчука, 67, Кіцманського району для здійснення догляду за пристарілими ОСОБА_8 та ОСОБА_9, власниками даного двору, а сина ОСОБА_7, який з 1990 року перебував у фактичних шлюбних стосунках із відповідачкою ОСОБА_3, та її доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишили проживати у спірному господарстві .

Вказують, що відповідач ОСОБА_7 через перенесену тяжку травму голови, часто хворів і потребував догляду, а ОСОБА_3 час від часу проживала з іншим чоловіком і тому уваги та догляду належного ОСОБА_7 не надавала, виганяла його із господарства.

Без їх відома у 2001 році ОСОБА_3 від імені ОСОБА_7 звернулась до сільської ради з заявою про надання дозволу на оформлення права власності на будинок розташований по вул. Франка, 3, в с. Давидівці Кіцманського району. Рішенням виконкому № 5/26 від 08.05.2001 року погоджено оформити право власності на вище вказане будинковолодіння за ОСОБА_7

10.12.2001 року Кіцманським РБТІ було видано свідоцтво про право власності на даний будинок на імя їх сина ОСОБА_7

Зазначають, що ОСОБА_3, шляхом обману, умовила ОСОБА_7 подарувати їй даний будинок та згодом вчинила заповіт на користь своєї дочки ОСОБА_4

28.10.2007 року їх син ОСОБА_7 помер.

У доповненні до позовної заяви позивачі посилаються на те, що рішенням виконкому № 2/6 від 24.02.1994 року, прийнятим на підставі заяви ОСОБА_7, йому була передана у власність земельна ділянка площею 0,50 га - 0,40 га для ведення особистого підсобного господарства та 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, але на цій земельній ділянці вже був розташований їх будинок, що не було враховано сільською радою.

На підставі вище вказаного рішення,16.01.2001 року на імя ОСОБА_7 був виданий Державний акт на право приватної власності на землю. Про цей факт позивачам стало відомо під час розгляду справи в суді за їх первісним позовом. З заявами стосовно землі, як пояснив їх син ОСОБА_7, зверталась ОСОБА_3, жодних документів син не бачив, що свідчить про обман з боку останньої щодо їх сина.

Вказують, що укладенню 20.12.2001 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 договору дарування житлового будинку передував договір дарування земельної ділянки від 06.04.2001 року, про що у договорі дарування будинку не обумовлено. Вважають, що і цей договір вчинений внаслідок обману з боку ОСОБА_3, так як пояснював ОСОБА_7, він пов»язував всі дії ОСОБА_3 тільки з приватизацією землі.

Позивачі також важають, що оформлення всіх документів та укладення договорів ОСОБА_7 вчиняв внаслідок здійсненого у відношенні до нього обману.

Зазначають, що як вбачається зі слів самого ОСОБА_7, йому не було відомо про існування рішення сільської ради № 5/26 від 08.05.2001 року про оформлення права власності на будинок та рішення № 2/6 від 24.02.1994 року стосовно земельної ділянки та Державного акту про право власності на землю.

На підставі ст.ст. 230, 393 ЦК України просили визнати вище зазначені рішення виконкому сільської ради незаконними, а правочини недійсними і у звязку з цим визнати за ними право власності на будівлі.

В судовому засіданні позивачі підтримали заявлені вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та у доповненнях до неї, пояснивши також, що вони будували будинок, а врешті-решт залишились без нічого. Про їх виписку з господарства розташованого по Франка,3, в с. Давидівці Кіцманського району до сільської ради не зверталися. Їх переїзд до господарства розташованого в с. Давидівці по вул. Яремчука, 67, був вимушеним та тимчасовим, а тому речей із свого будинку не забирали.

Відповідачка ОСОБА_3 не визнала заявлених вимог вказуючи, що вони є безпідставними та надуманими, пояснивши суду, що з 1989 року проживала із ОСОБА_7 у фактичних шлюбних відносинах і ніяких скандалів у них не виникало, крім незначних побутових спорів. Всі дії які було вчинено її покійним чоловіком, ОСОБА_7, були вчиненнні тільти з його доброї волі та за його погодженням. Що ж стосується вибуття відповідачів із спірного господарства, розташованого по вул Франка, 3, в с. Давидівці до господарства по вул Яремчука, 67, того ж села, то ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за власним бажанням переїхали у 1989 році, так як стверджуюють вони самі, доглядати пристарілих власників даного господарства - ОСОБА_9, яка померла 01.01.1989 року та ОСОБА_8, який помер 15.01.1990 року. Тільки у 2001 році, будучи головою двору з 1994 року, ОСОБА_7 звернувся до виконкому Давидівської сільської ради з проханням оформити на нього право власності на житловий будинок, а оформивши розпорядився майном на власний розсуд.

Відповідачка ОСОБА_4 позов не визнала, вказуючи, що покійний ОСОБА_7 підтримував її матір, любив її, як дочку, а тому і подарував ОСОБА_3 будинок.

Представник Давидівської сільської ради та виконкому Давидівської сільської ради визнав частково заявлені вимоги, пояснивши, що виконком, приймаючи рішення про оформлення права власності і на підставі цього рішення видаючи свідоцтво про право власності на імя ОСОБА_7, виходив з того, що позивачі дали згоду на обмін дворів і з 1994 року головою спірного двору значився по земельно-шнурових книгах саме ОСОБА_7, а тому на підставі цього йому і була виділена земельна ділянка.

Співвідповідачі по справі ОСОБА_5 та ОСОБА_6, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в черговий раз в судове засідання не зявились, однак в матеріалах справи знаходяться їх письмові пояснення з яких вбачається, що вони позовні вимоги не визнають, вказуючи та підтверджуючи обізнаність позивачів про набуття ОСОБА_7, їх покійним батьком, права власності на житловий будинок і земельну ділянку та вподальшому вчинення ним договору дарування належного йому майна відповідачці ОСОБА_3 ще за довго до розгляду справи в суді, на відміну від протилежних тверджень ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посилаючись на неодноразові відвідини останніх та приймаючи участь у розмовах, що стосувалися саме даного придмету.

Представники третіх осіб, Кіцманського РБТІ та відділу земельних ресурсів Кіцманського району, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявились.

Третя особа, колишній державний нотаріус Кіцманської державної нотаріальної контори ОСОБА_10, в судовому засіданні пояснила, що дійсно покійний ОСОБА_7 приходив розом з ОСОБА_3 до нотаріальної контори для укладання договорів, особисто їх підписував та був нею проінформований про наслідки їх укладання, а також нотаріус засвідчилась особистсто у його добровільних діях, щодо дарування спірних земельної ділянки та будинку в с. Давидівці по вул. І.Франка, 3, Кіцманського району.

Вказала також, що позивачка ОСОБА_2 приходила до нотаріальної контори орієнтовно через рік з моменту укладення спірних договорів її сином ОСОБА_7 і цікавилась про можливість їх розірвання, що свідчить про її обізнаність про їх існування.

Заслухавши пояснення сторін по справі та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 являються забудовниками житлового будинку та господарських будівель, що розташовані в с. Давидівці по вул Франка, 3, які були зведені в 1965-1975 роках, що не заперечується відповідачами. Право власності на дане будинковолодіння позивачами не оформлялось.

Після вибуття у 1989-1991 році із вище вказаного двору ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в господарстві по вул Франка, 3, в с. Давидівці залишилися проживати син позивачів ОСОБА_7, ОСОБА_3 з якою ОСОБА_7 з 1990 року перебував у фактичних шлюбних відносинах, та її донька ОСОБА_4

Однак, твердження позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо їх тимчасового переїзду у 1991 році проживати до господарства розташованого по вул Яремчука,67, в с. Давидівці Кіцманського району з ціллю доглядати за пристарілими ОСОБА_9 та ОСОБА_8, які у 1988 році подарували належне їм господарство доньці позивачів - ОСОБА_11, спростовуються довідкою виданою Давидівської сільської ради від 12.02.2009 року № 29 про те, що ОСОБА_9 померла 01.01.1989 року, ОСОБА_8 помер 15.01.1990 року.

Вибувши з господарства, яке, як вважали позивачі, належало до суспільної групи «колгоспних», що знаходиться по вул Франка, 3, в с. Давидівці Кіцманського району ОСОБА_1 та ОСОБА_2, не ставились вимоги щодо виділення їх частки в даному дворі.

Встановлено, що ОСОБА_7 рішенням виконкому Давидівської сільської ради від 08.05.2001 року № 5/26 було надано дозвіл на оформлення права власності на житловий будинок № 3 по вул Франка і на підставі цього рішення 10.12.2001 року видано свідоцтво на право приватної власності на імя ОСОБА_7 Виконком сільської ради виходив з того, що позивачі дали згоду на обмін дворів і з 1994 року головою спірного двору значився саме ОСОБА_7, що підтверджується копіями земельно-шнурових книг за відповідні роки.

Оформлення права власності на об»єкти нерухомого майна проводиться з видачею свідоцтва про право власності за встановленим зразком місцевими органами державної виконавчої влади, місцевого самоврядування фізичним особам на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані об»єкти нерухомого майна за наявності акта про право власності або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети та за наявності акта державної комісії про прийняття об»єкта і введення його в екплуатацію (п. 4.1 ОСОБА_12 про порядок державної реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена 26.06.1998 року за № 399/2839).

ОСОБА_12 діяла на час прийняття оспорюваного рішення виконкомом сільської ради і її вимоги були додержані .

Відповідно до договорору дорування від 20.12.2001 року серії АЕІ № 259639, засвідченого державним нотаріусом Кіцманської державної нотаріальної контори ОСОБА_10, вчиненого особисто ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3, визначено, що ОСОБА_7 подарував, а ОСОБА_3 прийняла в дар житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, що знаходиться в с. Давидівці по вул ОСОБА_13, 3, Кіцманського району.

Відповідно до ст. 57 ЦК України, який діяв на час укладення оспорюваних договорів, угода, укладена внаслідок обману, може бути визнана недійсною.

Відповідно до п. 12 постанови Пленуму ВСУ від 25.05.1998 року «Про судову практику у справах про визнання угод недійсними» зазначено, що «під обманом слід розуміти умисне введення в оману учасника угоди шляхом повідомлення відомостей, що не відповідають дійсності, або замовчування обставин, що мають істотне значення для угоди, що укладається».

Судом не здобуто доказів стосовно того, що волевиявлення ОСОБА_7 на укладення спірних договорів дарування земельної ділянки та житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями, розташованих в с. Давидівці по вул ОСОБА_13, 3, Кіцманського району, було вчинено внаслідок здійсненого по відношенні до нього обману.

Із показів зафіксованих в протоколі судового засідання, яке відбулося 25.07.2007 року, вбачається, що відповідач ОСОБА_7, який помер 28.10.2007 року, будучи присутнім у даному судовому засіданні, первісні вимоги позивачів визнав, пояснивши, що проживав у фактичних шлюбних стосунках із ОСОБА_3, яка керувала всіма паперами, як все відбулось, не знає.

Однак, на уточнюючі питання предствника позивачів ОСОБА_7 пояснив, що йому було відомо про те, що ОСОБА_3 займається приватизацією будинку на нього і хотіла, щоб він згодом подарував даний будинок їй. Підтвердив він також те, що вони у двох ходили до нотаріуса і там він підписав потрібні документи для того, щоб подарувати спірний будинок ОСОБА_3

Таким чином, на підставі викладеного, керуючись ст. 57 ЦК України в редакції 1963 року, ст.ст. 328, 386 ЦК України, п. п. 2, 12 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 28.04.1998 року «Про судову практику у справах про визнання угод недійсними», п. 4.1 ОСОБА_12 про порядок державної реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена 26.06.1998 року за № 399/2839, керуючись ст.ст. 10, 11, 31, 60, 61, 88, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, співвідповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6, як правонаступників ОСОБА_7, Давидівської сільської ради та виконкому Давидівської сільської ради, треті особи Кіцманське районне бюро технічної інвентаризації, відділ Земельних ресурсів Кіцманського району, Кіцманська державна нотаріальна контора, про визнання недійсними рішень виконкому сільської ради, свідоцтва про право власності на житловий будинок, договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки, частково недійним Державного акту на право приватної власності на землю, про визнання права власності на житловий будинок відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Кіцманський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя :