Справа №2-2338/10 31.03.2010
Провадження №22-ц-846/10
У Х В А Л А

Іменем України

31 березня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Галущенка О.І.,

суддів - Кутової Т.З., Шолох З.Л.,

при секретарі судового засідання - Фірсовій Т.В.,

за участю:

- позивача ОСОБА_1,

- представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 лютого 2010 року у справі за

позовом

ОСОБА_1 до філії «Миколаївського регіонального управління» закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» про визнання незаконним рішення відповідача про підвищення процентної ставки за кредитним договором та покладення зобовязання здійснити перерахунок платежів,

встановила:

В листопаді 2009 року ОСОБА_1 звернулося до суду з вищезазначеним позовом.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 лютого 2010 року справа передана на розгляд Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив вказану ухвалу скасувати, а справу повернути на розгляд Заводського районного суду м. Миколаєва.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Питання щодо підсудності справ врегульовано главою 1 розділу 3 ЦПК України, а ст. 112 ЦПК України передбачено, що сторони мають право письмово визначити територіальну підсудність справи, крім справ, для яких встановлена виключна підсудність.

З матеріалів справи вбачається, що укладаючи договір, який є предметом спору, позивач та відповідач визначили підсудність справ, які випливають з договору, зазначивши в п. 4.3 умов договору їх розгляд у Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська. Для вказаної справи ЦПК України не встановлена виключна підсудність.

За таких обставин, суд дійшов правильного висновку, що справа не підсудна Заводському районному суду м. Миколаєва, а тому обґрунтовано та відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 116 ЦПК України передав її на розгляд суду, визначеного сторонами в договорі.

Посилання в апеляційній скарзі на положення ч. 7 ст. 110 ЦПК України, якою визначена підсудність справ за вибором позивача, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки позивач розпорядилась своїм правом, уклавши письмову угоду щодо підсудності справи.

Письмова угода між сторонами про визначення договірної підсудності, обовязкова не лише для сторін, але й для суду.

Таким чином, оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, а тому підлягає залишенню без змін на підставі п. 1 ст. 312 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: