Справа №2-307/10 21.12.2010 21.12.2010 21.12.2010
Провадження №22ц-8559/10
Справа № 22ц-8559/10 Головуючий у 1-й інстанції Спінчевська Н.А.
Категорія 34 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 грудня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Лисенка П.П.,

суддів: Шаманської Н.О., Самчишиної Н.В.,

із секретарем Бобуйок І.Ф.,

з участю:

позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21 вересня 2010 року

за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4

про відшкодування майнової шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2009 р. ОСОБА_2 пред'явив зазначений позов, який обґрунтував наступним.

Він проживає в жилому ІНФОРМАЦІЯ_1.

По сусідству з ним в жилому будинку № 50 проживає ОСОБА_5, яка є матірю і бабусею відповідно ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Щодня відповідачі приїздять до неї і залишають свій автомобіль на ніч в її гаражі.

Ворота гаражу знаходяться поряд з його хвірткою та коли вони відкриті, то заважають йому виходити за двір.

У звязку з цим, в 15 жовтня 2008 р. він на вулиці на межі його домоволодіння і ОСОБА_6 встановив металеву огорожу.

Посилаючись на те, що ОСОБА_7 у той же день самовільно зрізав встановлену ним огорожу, просив стягнути на його користь з відповідачів понесені ним витрати на її виготовлення і встановлення в сумі 436 грн., або зобовязати відповідачів встановити нову металеву огорожу.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 вересня 2010 р. позов задоволено частково.

Стягнуто на користь позивача з ОСОБА_3 220 грн. завданої шкоди і 120 витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а також на користь держави 51 грн. судового збору.

В іншій частині в позові відмовлено за безпідставністю.

ОСОБА_3 подав на це рішення апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування скарги посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржене рішення суду 1 інстанції в частині стягнення майнової шкоди і судових витрат скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення з наступних підстав.

Задовольняючи позов про стягнення майнової шкоди, місцевий суд виходив з того, що ОСОБА_3 винними діями порушив права позивача шляхом демонтажу встановленої ним самовільно огорожі на земельній ділянці, яка належить до земель комунальної власності територіальної громади, а тому повинен відшкодувати йому вартість металевих труб, з яких її було виготовлено вартістю 220 грн.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області не погоджується з такими висновками суду 1 інстанції, вважає їх помилковими, необґрунтованими і незаконними.

Згідно положення п. «а» ч. 3 ст. 83 Земельного кодексу України до земель комунальної власності належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари тощо).

Відповідно до положень п.п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 13, п. 1 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до обєктів благоустрою населених пунктів належать вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки.

На обєктах благоустрою забороняється виконувати земляні, будівельні та інші роботи без дозволу в установленому законодавством порядку.

Згідно положення ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

При здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Не допускати дії особи, що вичиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 і є його власником.

По сусідством з ним по тому же провулку в будинку за № 50 проживає ОСОБА_5 В її дворі знаходитися приміщення гаражу, що розташоване біля хвіртки двора ОСОБА_2

Їх земельні ділянки мають суміжну межу.

15 жовтня 2008 р. позивач без отримання дозволу встановив на вулиці загального користування між його хвірткою і приміщенням гаражу металеву огорожу на земельній ділянці, яка належить до земель комунальної власності (а.с.45).

В той же день ОСОБА_3 цю огорожу демонтував, а демонтовані деталі залишив біля будинку позивача.

Іншого, ОСОБА_2 належними і допустимими доказами не довів, хоча відповідно до ст. 60 ЦПК України, то є його обовязком.

Оскільки ОСОБА_2 не мав дозволу на виконання робіт по встановленню металевої огорожі на вулиці, що належить до обєктів благоустрою населених пунктів та на земельній ділянці комунальної власності, то такі дії позивача є самовільними і не підлягають захисту.

А отже, відсутні правові підстави для задоволення вимог про відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди.

За таких обставин, у задоволенні позову ОСОБА_2 в частині стягнення майнової шкоди слід відмовити.

Оскільки суд першої інстанції був іншої думки і стягнув з ОСОБА_3 220 грн. завданої шкоди, то у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України таке рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням апеляційною інстанцією нового рішення в частині стягнення майнової шкоди про відмову в задоволенні цих вимог.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 та держави не підлягають стягненню судові витрати.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21 вересня 2010 року в частині стягнення майнової шкоди і судових витрат скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні цих вимог.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, і з цього часу протягом 20 днів може бути оскаржено безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді