Справа № 2-641/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2010 року Соломянський районний суд м. Києва

в складі : головуючого судді Букіній О.М.

при секретарі Балагура О.С., Волошиній О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Правекс-Банк», Акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» про стягнення матеріальної та моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_2 та просив суд стягнути з відповідача 74 953, 72 гривень шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та 10 000, 00 гривень моральної шкоди.

Свої вимоги мотивує тим, що 09 вересня 2009 року о 10 год. 00 хв. в м. Києві на перехресті вулиці Урицького та вулиці Кудряшова, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Мітсубісі», реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2, під керуванням останнього, та автомобіля марки «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1, під керуванням останнього, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Згідно Постанови № 3-8313/09 від 28 вересня 2009 року Соломянського районного суду м. Києва винним у скоєнні ДТП було визнано ОСОБА_2, який порушив вимоги п. 16.6 Правил дорожнього руху України.

Зазначає, що загальна сума матеріальної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1, відповідно до звіту № 510 про оцінку автомобіля від 21 жовтня 2009 року складає 74 953, 72 гривень, а тому просив стягнути спричинену шкоду з відповідача.

Крім того, просив суд стягнути з відповідача 10 000, 00 гривень моральної шкоди, обґрунтовуючи дану вимогу тим, що після дорожньо-транспортної пригоди, позивач тривалий час перебував на амбулаторному лікуванні та у відділенні неврології Київської міської клінічної лікарні № 5 з діагнозом : «стан після перенесеної закритої черепно-мозкової травми, струс головного мозку».

Додатково посилався на ту обставину, що автомобіль був єдиним засобом пересування для позивача, а неможливість його використання внаслідок пошкодження призвели до того, що позивач позбувся свого джерела доходу, оскільки він не має змоги використовувати автомобіль для поїздок по роботі. Зазначає, що після дорожньо-транспортної пригоди він не лише кардинально змінив свій уклад життя, а й повністю позбувся можливості забезпечувати родину та досягати карєрного росту.

В ході розгляду справи встановлено, що між позивачем та Акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» було укладено договір 4500-а/08к від 17 жовтня 2008 року добровільного страхування наземного транспорту та страховою компанією здійснено виплату спричиненої шкоди позивачу внаслідок ДТП, що сталася 09.09.2009 року.

У судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 65 453, 72 гривень, завданої внаслідок ДТП, 600, 00 гривень витрат на проведення повторного авто- товарознавчого дослідження та 10 000, 00 гривень моральної шкоди, витрати по сплаті держмита в розмірі 1174, 50 грн. та на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120, 00 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до звіту № 510 від 21 жовтня 2009 року вартість матеріального збитку завданого позивачу складає 74 953, 72 гривень. У звязку з тією обставиною, що автомобіль позивача було застраховано в Акціонерному товаристві «Страхова компанія «АХА Страхування» останній після настання страхового випадку звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування.

Зазначає, що виплата страхового відшкодування проводилася по домовленості між страховою компанією та позивачем, в результаті чого залишки застрахованого автомобіля позивач залишив собі, а страхова компанія здійснила страхову виплату у розмірі 9 500, 00 гривень. Проте, позивач вважає, що дана сума страхового відшкодування є недостатньою для відшкодування завданої позивачу шкоди, у звязку з чим з відповідача на його користь має бути стягнуто різницю між розміром фактично завданої йому матеріальної шкоди у розмірі 74 953, 72 гривень та виплаченою сумою страхового відшкодування у розмірі 9 500, 00 гривень. Просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 65 453, 72 гривень.

Враховуючи вищенаведене позивач та його представник просили позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та його представник у судовому засіданні проти позову в частині стягнення матеріальної шкоди заперечували посилаючись на безпідставність заявлених вимог обґрунтовуючи тим, що між позивачем та Акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» було укладено договір 4500-а/08к від 17 жовтня 2008 року добровільного страхування наземного транспорту, відповідно до умов якого було застраховано майнові інтереси ОСОБА_1, повязані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом автомобілем марки «Тойота», 2008 року випуску, кузов JTNBV58E603520298, державний номер НОМЕР_2.

09 вересня 2009 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено вищенаведений автомобіль, що є предметом договору страхування,Акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» було здійснено позивачу виплату страхового відшкодування у розмірі 9 500, 00 гривень, з якою позивач погодився та залишив у себе залишки застрахованого автомобіля вартість яких була оцінена в розмірі 75 868,13 грн..

Таким чином, у АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про страхування» перейшло право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Вважає, що у звязку з отриманням позивачем страхового відшкодування, останній не має права предявлення вимоги до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, оскільки вимоги мають бути пред»явлені страховою компанією в порядку регресу.

Що стосується вимог позивача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000, 00 грн. вважає, що розмір є завищеним , а тому просив постановити рішення про часткове задоволення вимог в цій частині.

Представник третьої особи - Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-Банк» у судове засідання не зявився, подав до суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника третьої особи.

Представник третьої особи -Акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» у судовому засіданні проти позову не заперечував посилаючись на те, що позивачу було здійснено виплату страхового відшкодування , згідно Угоди від 21.10.2009 року, з якого погодився позивач ( а.с. 126). Оскільки позивачем не оскаржується рішення про виплату страхового відшкодування та не заявлено позовних вимог до ПАТ «Страхової компанії «АХА Страхування» просив задовольнити позов відповідно до чинного законодавства.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, допитавши експерта, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 09 вересня 2009 року о 10 год. 00 хв. в м. Києві на перехресті вулиці Урицького та вулиці Кудряшова, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Мітсубісі», реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2, під керуванням останнього, та автомобіля марки «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1, під керуванням останнього, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, що підтверджується довідкою учасника дорожньо-транспортної пригоди виданої ВДАІ з обслуговування території Соломянського району при УДАІ ГУМВС України в м. Києві (а.с.9).

Відповідно до довідки ВДАІ від 09.09.2009 року вбачається, що автомобіль марки «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_2, отримав механічні пошкодження, а саме : капот, бампер, переднє праве і ліве крило, решітка радіатора, передня ліва блок фара, лобове скло, ходова частина переднього лівого колеса (а.с.9).

Згідно Постанови Соломянського районного суду м. Києва за № 3-8313/09 від 28 вересня 2009 року винним у скоєнні ДТП було визнано ОСОБА_2, який порушив вимоги п. 16.6 Правил дорожнього руху України та піддано до адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 грн. (а.с.10).

У судовому засіданні встановлено, що для визначення розміру збитку завданого автомобілю марки «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_2, 15 жовтня 2009 позивач звернувся до ФОП ОСОБА_3 з заявою про визначення вартості матеріального збитку (а.с.12).

Відповідно до Звіту № 510 про оцінку автомобіля від 21 жовтня 2009 року, складеного субєктом оціночної діяльності СПД-фізична особа ОСОБА_3, сума матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_2, внаслідок пошкодження останнього при дорожньо-транспортній пригоді, склала 74 953, 72 гривень (а.с.12-41).

Судом також встановлено, що між позивачем та Акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» було укладено договір 4500-а/08к від 17 жовтня 2008 року добровільного страхування наземного транспорту, відповідно до умов якого було застраховано майнові інтереси ОСОБА_1, повязані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом автомобілем марки «Тойота», 2008 року випуску, кузов JTNBV58E603520298, державний номер НОМЕР_2 (а.с.86-89).

В той же час встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була.

Встановлено, щона підставі страхового акту № 4500-а/08к-2 по договору страхувания № 4500-а/08к від 17 жовтня 2008 г. дорожня-транспортна пригода, що сталася 09 вересня 2009 року була визнана страховою подією та винесено рішення про виплату позивачу страхового відшкодування. Визначення матеріального збитку завданого позивачу внаслідок ДТП, що відбулася 09.09.2009 року здійснювалося на підставі звіту №883 від 16.09.09 року проведеного ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія» та становить 79 412, 14 грн.( а.с. 229-232).

Судом встановлено, що виплата страхового відшкодування проводилася по домовленості між страховою компанією та позивачем на підставі партнерських та взаємовигідних відносин, в результаті чого залишки застрахованого автомобіля , які були оцінені в розмірі 75868,13 грн. позивач залишив собі, а тому страхова компанія здійснила страхову виплату, яка була визначена у розмірі 9 500, 00 гривень, що підтверджується угодою про порядок здійснення страхового відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 4500-а/08к від 17.10.2008 року, звітом про оцінку та наданим розрахунком (а.с.126-127, 162-163,229-238, 251).

Відповідно до п. 5 Угоди з моменту підписання цієї угоди страхувальник відмовляється від предявлення в подальшому будь-яких вимог (претензій) до страховика щодо розміру страхового відшкодування за Договором страхування, а також щодо сплати неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів та будь-яких інших санкцій, передбачених Договором страхування та діючим законодавством України.

Відповідно до ч. 16 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

В судовому засіданні позивач підтвердив, що він погодився з вказаним вище порядком виплати страхового відшкодування та оцінкою спричиненої майнової шкоди , оскільки мав намір в майбутньому вести справи з даною страховою компанією. Також підтвердив, що він жодних претензій до ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» не має та погодився зі Звітом №883 про визначення матеріального збитку проведеної ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія» від 16.09.2009року , відповідно до якого здійснювалося відшкодування матеріальної шкоди.

Також в судовому засіданні позивач підтвердив, що на момент звернення до суду , пошкоджений автомобіль ним реалізовано за 60 000, 00 грн., проте відповідних доказів надати не може. Пояснив, що на вимогу відповідача не може надати пошкоджений автомобіль та пошкоджені запчастини відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від № 6 від 27.03.2003 року „Про практику розгляду судами справ за позовами про відшкодування шкоди (з подальшими змінами).

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Судом встановлено, що відповідно до п. 11 страхового акту № 4500-а/08к-2 по договору страхування № 4500-а/08к від 17 жовтня 2008 г. Акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» було визначено суму регресних вимог до відповідача ОСОБА_2.

Враховуючи те, що позивачу було відшкодовано спричинену шкоду, шляхом виплати страхового відшкодування в розмірі 9 500, 00 грн. та повернуто залишки застрахованого автомобіля , оцінені в розмірі 75868,13 грн., позивачем не заявлено позовних вимог до АТ «СК «АХА Страхування», суд позбавлений можливості обговорювати питання щодо правомірності виплати страхового відшкодування,згідно Договору №4500-а-08 к. від 17.10.2008 року.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними діями майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особу, яка її завдала.

Згідно положень ст.ст. 1187, 1188 Цивільного кодексу України шкода спричинена джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

В судовому засіданні позивачем не надано доказів щодо реалізації залишків пошкодженого автомобіля в меншому розмірі ніж це визначено страховою компанією, понесені витрати по відновленню пошкодженого транспортного засобу.

З урахуванням фактичних обставин справи та наявними матеріалами щодо виплати страхового відшкодування вбачається, що отримавши страхове відшкодування згідно Угоди від 12.10.2009 року позивач погодився з розміром матеріальної шкоди, яка не перевищувала розмір страхової суми та яку фактично міг отримати позивач.

За таких обставин, суд вважає, що позивач використав своє право на стягненняматеріальної шкоди внаслідок ДТП, а тому заявлені вимоги про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди в розмірі 65 453, 72 грн. вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивачі мають право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення їх прав. В даному випадку моральна шкода полягає у душевних стражданнях, які позивачі зазнали у зв'язку з протиправною поведінкою щодо до них особисто, та у душевних стражданнях, яких позивачі зазнали у звязку з пошкодженням їхнього майна. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача та третьої особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 09 вересня 2009 року позивач перебував з 09 вересня 2009 року по 16 вересня 2009 року на амбулаторному лікуванні, з 17 вересня 2009 року по 03 жовтня 2009 року у відділенні неврології Київської міської клінічної лікарні № 5 з діагнозом : «стан після перенесеної закритої черепно-мозкової травми, струс головного мозку».

Вказані події призвели до погіршення стану здоровя позивача, що підтверджується листками непрацездатності серія АБК № 141853 та серія АБК № 591219 (а.с.43-44), випискою з історії хвороби № 5561 стаціонарного хворого Київської міської клінічної лікарні № 5 (а.с.45) та актом судово-медичного дослідження (обстеження) № 1788/е (а.с.134-138).

В звязку з вищевикладеним, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, при визначенні розміру якої виходить з засад розумності і справедливості. З урахуванням перенесених моральних страждань, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 2000, 00 гривень моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення , суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню державне мито у розмірі 8, 50 гривень та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 120, 00 гривень, а всього 128, 50 гривень.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.2003 року „Про практику розгляду судами справ за позовами про відшкодування шкоди (з подальшими змінами) та № 4 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (із подальшими змінами), ст.ст. 16, 27 Закону України "Про страхування",ст.ст. 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України, та ст.ст. 10,11, 57-60, 88, 209, 212-213 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди-2000, 00 грн., держмита -8,50 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120, 00 грн., а всього 2128,50 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: