Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
Справа № 2-6549/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2010 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

головуючого судді Мазниці А.А.

При секретарі Ковальській Т.Г.

За участю:

Представника позивача ОСОБА_1

Представника відповідача ОСОБА_2

Представника третьої особи ОСОБА_3

Прокурора Кутузової В.О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю Будинок науки, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Дніпропетровська міська рада, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2007 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 28.11.2006 р. відповідно до договору безвідсоткової позики надав третім особам ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 2.000.000, 00 грн. на строк до 31.07.2007 р. Виконання зобовязань позичальників за вищезазначеним договором було забезпечене шляхом укладання з відповідачем ТОВ Будинок науки договору іпотеки від 24.07.2007 р., предметом якого було належне останньому нерухоме майно нежитлова будівля по вул. Куйбишева, 2 у м. Дніпропетровську. Оскільки забезпечене зобовязання не було виконане позичальниками, позивач набув право звернення стягнення на предмет іпотеки. На підставі викладеного ОСОБА_4 просив суд звернути стягнення на майно, передане в іпотеку, шляхом продажу зазначеного майна на стадії примусового виконання відповідачем позивачеві через структуру, вказану останнім.

У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала, на їх задоволенні наполягала.

Представник відповідача позов визнала, проти його задоволення не заперечувала.

Представник Дніпропетровської міської ради у судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на його безпідставність. У подальшому до суду не зявилася, будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду справи (т. 2 а.с. 31), про причини неявки суд не повідомила, що є підставою для ухвалення рішення у справі без її участі.

Треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 надали заяви про розгляд справи за їх відсутності (т. 2 а.с. 32-34).

Представник Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області та прокурор, що вступила до справи для захисту інтересів держави в особі Дніпропетровської міської ради, проти позову заперечували, посилаючись на його безпідставність, зокрема на неправомірність набуття ТОВ Будинок науки майна, що було передане ним в іпотеку.

Вислухавши пояснення осіб, що приймали участь у справі, дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.11.2006 р. між позивачем ОСОБА_4 та третіми особами ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 був укладений договір безвідсоткової позики, за яким позикодавець передав, а позичальники отримали позику у розмірі 2.000.000, 00 грн. на строк до 31.07.2007 р. (т. 1 а.с. 7, 8).

У забезпечення виконання зобовязань позичальників, що випливали зі згаданого договору, 24.07.2007 р. між позикодавцем ОСОБА_4 та ТОВ Будинок науки був укладений іпотечний договір, предметом якого було належне останньому та зареєстроване за ним майно нежитлова будівля з відповідним спорудами по вул. Куйбишева, 2 у м. Дніпропетровську (т. 1 а.с. 9, 10, 14), про що внесений відповідний запис до Державного реєстру іпотек (т. 1 а.с. 11).

У подальшому зобовязання позичальників за вищезазначеним договором безвідсоткової позики від 28.11.2006 р. виконані не були, що сторонами не оспорювалося.

Також з матеріалів справи вбачається, що рішення Господарського суду Дніпропетровської обл. від 05.02.2007 р., яким право власності на предмет іпотеки було визнане за іпотекодавцем, ухвалою суду касаційної інстанції від 18.08.2009 р. було скасоване з направленням справи на новий розгляд, під час якого рішенням від 16.12.2009 р. у задоволенні позову ТОВ Будинок науки було відмовлено (т. 1 а.с. 204-206).

Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.

Так, згідно ст. 1 Закону України Про іпотеку іпотекою є вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому зазначеним Законом.

Відповідно до ст. 33 того ж Закону, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої

вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на

предмет іпотеки, що здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Виходячи з загальних засад диспозитивності цивільного законодавства, що закріплені зокрема у ч. 1 ст. 6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, що не передбачений прямо актами цивільного законодавства, але відповідає його загальним засадам, або врегулювати у договорі, передбаченому актами цивільного законодавства, свої відносини, що не врегульовані цими актами, або відступити від положень законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Враховуючи, що забезпечене іпотекою зобовязання не було виконане, а отже позивач набув право звернення стягнення на предмет іпотеки, форма звернення стягнення, обрана останнім, передбачена п. 4.5.1. укладеного між сторонами іпотечного договору від 24.07.2007 р., суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Заперечення представників третіх осіб та прокурора в частині того, що рішення суду, яким право власності на предмет іпотеки було визнане за іпотекодавцем, скасоване та у відповідному спорі постановлене інше, протилежне за змістом, а також іпотечний договір від 24.07.2007 р. оспорюється у судовому порядку, не можуть бути прийняті до уваги. Так, у суду відсутні дані про витребування предмету іпотеки від іпотекодавця попереднім власником або іншими особами, а також вищезазначений іпотечний договір не визнаний недійсним у судовому порядку, а отже згідно ст. 204 ЦК України тягне юридичні наслідки та підлягає виконанню.

Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої ухвалене рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 204 ЦК України, ст. ст. 1, 33 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 64, 79, 88, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

У погашення заборгованості за договором безвідсоткової позики від 28 листопада 2006 року, укладеним між позикодавцем ОСОБА_4 та позичальниками ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 у розмірі 2.000.000, 00 грн. (два мільйони гривень), звернути стягнення на майно, що є предметом іпотеки за іпотечним договором від 24 липня 2007 року, укладеним між іпотекодержателем ОСОБА_4 та іпотекодавцем Товариством з обмеженою відповідальністю Будинок науки, а саме нежитлову будівлю літ. А-2 з підвалом, прибудовою літ. А-5, апаратною літ. А-1, тамбуром літ. а-1, загальною площею 1710,1 кв.м., ганки літ. а, а, вхід у підвал літ. а, приямки літ. аIV, аV, аVI, сходи літ. аVII, вентиляційна шахта літ. аVIII, ворота № 1, огорожа № 2, мостіння І, що розташовані по вул. Куйбишева, 2 у м. Дніпропетровську, шляхом продажу предмету іпотеки на стадії примусового виконання Товариством з обмеженою відповідальністю Будинок науки ОСОБА_4 через структуру, вказану іпотекодержателем.

В порядку розподілу судових витрат стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Будинок науки на користь ОСОБА_4 1.730, 00 грн. (одну тисячу сімсот тридцять гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про його апеляційне оскарження, якщо таку заяву не буде подано.

У випадку подання заяви про апеляційне оскарження, але не подання у двадцятиденний строк апеляційної скарги, рішення набирає законної силі після закінчення такого строку.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

Заява про апеляційне оскарження рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя А.А. Мазниця