АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-1487/10 Головуючий у 1-й інстанції Таранкова І.М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого Абрамова П.С.

суддів Омельченко Л.М.

ОСОБА_1

при секретарі Амеліній М.В.

прокурора адвоката позивача

представника позивача відповідача

представника відповідача

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комсомольського міського суду від 14 грудня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача апеляційного суду, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Комсомольського міського суду від 14 грудня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4 задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 і ОСОБА_3 майнову шкоду в сумі 2762 грн. 13 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 моральну шкоду на користь ОСОБА_4 в сумі 1000 грн. і на користь ОСОБА_3 - 1500 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави державне мито в сумі 176 грн. та втрати на ІТЗ судового розгляду справи в сумі 120 грн.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі ставить питання про скасування рішення суду та просить постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних течихіна А.М. та ОСОБА_4

Вважає, що позивачі пропустили строк позовної давності на звернення до суду з позов та не надали доказів на підтвердження своїх вимог.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

Згідно п.2 ч. І ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду інстанції і ухвалення нового рішення є недоведеність обставин, що мають для справи, які суд вважав встановленими.

Як вбачається з матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції, 3 серпня 2003 року близько 17 год. 30 хв., на перехресті вулиць Миру і Добро вольського в м. Комсомольську Полтавської області, внаслідок сварки між позивачем ОСОБА_3 й відповідачем ОСОБА_2, на грунті раптово виниклих неприязних стосунків, відповідач ОСОБА_2 наніс позивачу ОСОБА_3 декілька ударів кулаком по в плече лівої руки та один удар правою ногою по лівій нозі, чим заподіяв позивачу легкі тілесні ушкодження, які не потягли короткочасного розладу здоров»я.

Висновки суду у зазначеній частині грунтуються на встановлених обставинах справи й підтверджуються висновком № 1658 від 9 грудня 2003 року експерта Кременчуцького міжрайонного відділення Полтавського обласного бюро судово-медичної ЕКСПЕРТИЗИ (а. с. 87) та постановою слідчого Комсомольського міськвідділу ГУМВС України в Полтавській області від 15 вересня 2008 року, якою встановлена вина відповідача ОСОБА_2 в умисному заподіянні позивачу ОСОБА_3 легких тілесних ушкоджень, які не потягли короткочасного розладу здоров»я 3 серпня 2003 (а. с. 108).

Зазначені докази відповідачем не спростовані й не заперечуються.

За таких обставин, колегія суддів вважає правильним висновок суду, згідно якого 500 грн. у якості морального відшкодування, що стягнуті з відповідача на користь ОСОБА_3, є достатнім заходом для сатисфакції позивача.

Апеляційна скарга не містить доказів, які б спростовували висновки суду у зазначеній частині.

Разом з тим, висновки суду першої інстанції, в частині наявності вини відповідача заподіянні матеріальної та моральної шкоди позивачам внаслідок умисного пошкодження автомашини, яку суд вважав встановленою, не доведені позивачами з наступних підстав.

Відповідно до норм частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається із матеріалів справи, у них не містяться докази, які б свідчили про відповідача щодо умисного пошкодження автомобіля «Фіат Ритмо», слідчі постанови та судові рішення також не містять висновку про вину ОСОБА_2 у пошкодженні автомобіля.

Таким чином, позивачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 не довели обставин умисного пошкодження автомобіля «Фіат Ритмо» особисто відповідачем ОСОБА_2

Тому, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду, в частині задоволення позовних вимог позивачів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок пошкодження автомобіля «Фіат Ритмо» діями відповідача ОСОБА_2 та постановити нове рішення про відмову в задоволенні в зазначеній частині лозову за недоведеністю.

В порядку статті 88 ЦПК України підлягає вирішенню питання про розподіл судових витрат.

Зокрема, рішення суду в частині розподілу судових витрат підлягає зміні.

З відповідача ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий розмірі 8 грн. 50 коп. та витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 37 грн., тобто за задоволення позовних вимог немайнового характеру, замість стягненого держмита у сумі 176 грн. та 120 грн. - витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, як було визначено рішенням суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307, п.2 ст. 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 14 грудня 2009 в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної й моральної шкоди в розмірах 2 762 грн. 13 коп. та 2000 грн. за умисне пошкодження автомобіля «Фіат Ритмо», скасувати.

Відмовити ОСОБА_3М та ОСОБА_4 у задоволенні зазначеної частини позовних вимог за недоведеністю.

Рішення Комсомольського міського суду від 14 грудня 2009 року, в частині розподілу судових витрат, змінити.

Вважати стягнутим з ОСОБА_2 на користь держави 8 грн. 50 коп. - судового збору та 37 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене протягом двох місяців шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду України.

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: /підпис/