РІШЕННЯ Справа № 2-226/10

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2010 року Фрунзівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді ГончарІ.В. при секретарі Заболотній Л.В. з участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Фрунзівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Фрунзівської селищної ради про тлумачення заповіту -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка у листопаді 2010 року звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить визначити, що заповіт ОСОБА_3, посвідчений 08 жовтня 1984 року за реєстром № 1068 Фрунзівської державної нотаріальної контори Одеської області, яким вона все майно належне на день смерті, з чого б воно не складалося і де б воно не перебувало заповідала ОСОБА_4 і ОСОБА_5 порівну у рівних частках - стосувався і був складений на її користь та на користь ОСОБА_6.

У заяві вказано, що позивачка не може оформити свої спадкові права на будинок після смерті баби та матері через те, що у вказаному вище заповіті прізвище її та матері було помилково вказане як «Курсакова» замість фактичного ОСОБА_6, що викликає необхідність у тлумаченні цього заповіту.

Позивачка стверджує, що справжня воля заповідача, яка була її бабою, полягала у переході прав на майно після її смерті до вказаних вище осіб, які були єдиними її спадкоємцями за законом першої черги, а написання прізвищ у заповіті як «Курсакова» є помилковим та викликаним його написанням «на слух», а не згідно їх особистих документів.

У судове засідання позивачка не зявилася, а надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій позовні вимоги підтримала повністю.

Представник відповідача позов визнала повністю і не заперечує проти його задоволення.

Вислухавши представника відповідача та вивчивши матеріали справи, суд находить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно запису акта про народження ОСОБА_7, її матірю вказана ОСОБА_3, а родове прізвище ОСОБА_3 вона змінила на ОСОБА_6 після укладення з ОСОБА_8 шлюбу, який був зареєстрований 12 листопада 1968 року виконкомом Марянівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області, запис за № 7.

Відповідно до свідоцтва про народження позивачка народилась як ОСОБА_9 і її матірю вказана ОСОБА_6, а своє родове прізвище ОСОБА_6 вона змінила на ОСОБА_2 після укладення з ОСОБА_10 шлюбу, який був зареєстрований 17 жовтня 1987 року відділом ЗАГС Фрунзівського райвиконкому Одеської області, запис за № 70.

08 жовтня 1984 року за реєстром № 1068 Фрунзівської державної нотаріальної контори Одеської області ОСОБА_3 посвідчила заповіт, відповідно до якого все своє майно належне на день смерті з чого б воно не складалося і де б воно не перебувало заповідала ОСОБА_4 і ОСОБА_5 порівну у рівних частках.

ОСОБА_3 була власником житлового будинку по вулиці Жовтневій № 6 в смт. Фрунзівка Одеської області на підставі свідоцтва про право особистої власності на будівлю № 13 від 15 серпня 1968 року, виданого Фрунзівського селищною радою на підставі рішення виконавчого комітету № 3 від 02 лютого 1965 року.

ОСОБА_3О померла 24 квітня 1986 року і згідно довідки Фрунзівської селищної ради № 3512 від 09 вересня 2010 року її спадщину прийняла ОСОБА_6А, шляхом фактичного вступу в управління вказаним вище будинком.

ОСОБА_6 не оформила свої спадкові права на вказаний будинок і померла 17 жовтня 2008 року в смт. Фрунзівка Фрунзівськош району Одеської області.

Рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області позивачці був встановлений додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини її матері ОСОБА_6, на підставі якого вона 1 листопада 2010 року подала до Фрунзівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття вказаної спадщини.

Відповідно до положень статті 1256 Цивільного кодексу України, тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Частинами 2-4 статті 213 Цивільного кодексу України визначено, що на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги, зокрема, мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Наведеними вище документами підтверджено, що позивачка є онукою, а її матір ОСОБА_6 - дочкою спадкодавця ОСОБА_3, з якою вказані особи проживали у спадковому будинку..

Виходячи з цього, суд приходить до висновку, що справжня воля заповідача полягала у переході її прав на майно після її смерті до вказаних вище осіб, які на час посвідчення заповіту були її єдиними спадкоємцями за законом першої черги, а написання прізвищ у заповіті як «Курсакова» є помилковим.

Керуючись ст.ст. 213, 1217, 1223, 1228, 1261, 1256, 1277 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 208, 212, 214, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визначити, що заповіт ОСОБА_3, посвідчений 08 жовтня 1984 року за реєстром № 1068 Фрунзівської державної нотаріальної контори Одеської області, яким вона все майно належне на день смерті, з чого б воно не складалося і де б воно не перебувало заповідала ОСОБА_4 і ОСОБА_5 порівну у рівних частках - стосувався і був складений на користь ОСОБА_6 і ОСОБА_6 (у шлюбі ОСОБА_2) ОСОБА_11.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Фрунзівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: