Жовтневий районний суд м.Кривого Рогу
Справа № 2-4801/10
Жовтневий районний суд р. ОСОБА_1 в складі:
головуючого судді ШУМ Л.І.
при секретарі Токарєвій Т.І.
представника позивача ОСОБА_2
представника відповідача ОСОБА_3
представника відповідача ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» та ОСОБА_6 акціонерного товариства «Центральний гірничозбагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, повязаного з виконанням трудових обовязків,
Представник відповідача ОСОБА_6 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» в особі ОСОБА_3 позов не визнав.
Представник ОСОБА_6 акціонерного товариства «Центральний гірничозбагачувальний комбінат» в особі ОСОБА_4позов не визнав.
Вислухавши сторони, дослідив матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково за такими підставами.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Позивач з 05.05.1980 року працював на ш.Орджонікідзе ВАТ «КЗРК», а з 1999 року-ВАТ«ЦГЗка»
підземним прохідником (16 років 6 міс), лаборант-радіометрист, ГРОВ, останні 10 років 10 місяців працював підземним прохідником,підземним лаборантом радіометристом ш.Орджонікідже ВАТ «ЦГЗК». Раніше,близько 19 років працював на цій же шахті «Орджонікідзе» ВАТ «КЗРК» підземним прохідником. Крім того працював на підземних роботах ШБУ-2 трест «Кривбасшахтопроходка» в 1978-1980р.
Трудовий стаж позивача згідно трудової книжки складає 38 років 7 міс., з них 31 рік в шкідливих та небезпечних умовах.
Професійне захворювання виникло за таких обставин.
ОСОБА_5В, працюючи на ВАТ «ЦГЗК» з 01.01.1999 р. по 13.05.2004 р. підземним лаборантом - радіометристом на дільниці технічного контролю № 24, з травня 2004 р. по вересень 2009 р.(час складання акту) підземним лаборантом - радіометристом на дільниці технічного контролю № 11 шахти ім. Орджонікідзе, виконував роботи по обслуговуванню перекидачів, відбору та апробації горної руди при вивантаженні шахтних вагонів в перекидачі, умови праці внаслідок маючих місце порушень нормативного провітрювання і не застосування комплексу знепилення, характеризувалися впливом пилу фібгенної дії концентрацією вище гранично- допустимої. Крім того, до 2004 року через конструктивні недоліки технологічного устаткування підпадав під дію шуму, рівні якого перевищували ГДР.
Працюючи з 11.05.1978 р. по 01.12.1978 р. гірничим робітником, з 1978 р. по 24.01.1980 р. - прохідником підземним ШБУ № 2 треста «Кривбасшахтопроходка», 05.05.1980 р. по 23.06.1993 р. - прохідником піземнимі дільниці № 5, з 23.06.1993 р. по 08.06.1994 р. - прохідником підземним з правом ведення вибухових робіт на дільниці № 5, з 08.06.1994 р. по 15.03.95 р. - прохідником підземним, з 15.03.1995 р. по 01.04.1995 р. гірничим робітником очисного забою підземним дільниці № 10, з 01.04.1995 р. 27.03.1997 р. - гірничим робітником очисного забою підземним дільниці 27.03.1997 р. по 01.01.1999 р. - лаборантом - радіометристом підземним дільниці № 24 (відділ технічного контролю) шахти ім.. Орджонікідзе РУ ім. Леніна ВО «Кривбасруда», ОСОБА_5 згідно інформаційних довідок №2/2-1881 від 15.06.2009 р., № 2/2-706 від 13.05.2009 р. про його умови праці, підготовлених Тернівською райСЕС та Центральне - Міською райСЕС, також виконував роботи, які характеризувалися впливом пилу фіброгеннї дії концентрацією вище гранично - допустимої і підвищеного, крім підземного гірничого робітника і підземного лаборанта радіометриста, рівня шуму.
ОСОБА_7 №12 Форми П-4 від 10 вересня 2009 року розслідування хронічного професійного захворювання п.17 причиною професійного захворювання є праця на протязі 31 року в умовах запиленості повітря робочої зони: пил з вмістом вільного SIO2 від 10 до 70% в концентрації від 2,1- до 17,6 при ГДК - 2,0 мг/м ; праця на протязі 23 років 5 місяців в умовах підвищеного рівня шуму: еквівалентний рівень 88-115 дБА при ГДР 80 дБА.
Рішеням ЛЕК НДІ від 13.08.2009 року, протокол № 1916 позивачу вперше встановлені професійні захворювання з діагнозом:Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії(пильовий бронхіт 1 стадії,емфізема легень2ст) ЛН першого ступеню.-Нейросенсорная приглухуватість першого ступеня(з легким зниженням слуху).
Висновком МСЕК від 26.10.2009 позивачу первинно встановлена 3 гр.інвалідності по професійному захворюванню та втрата професійної працездатності: 15% первинно по ХОЗЛ, 5% первинно по туговухості,30% повторно по вібраційній хворобі, 5% повторно по трудовому каліцтву, всього55%безстроково.
ОСОБА_7 з п.19 ОСОБА_7 розслідування професійного захворювання керівництво ШБУ №2 треста «Кривбасшахтопроходка», ш.ім.Орджонікідзе РУ ім.Леніна ВО «Кривбасруда», ш.ім. «Орджонікідзе» ВАТ «ЦГЗК» під час праці на цих підприємствах ОСОБА_5 порушували ст.153 КЗпП України, ст..13 Закону України «Про охорону праці».
За договором оренди від 30 грудня 1998 року ВАТ Криворізький державний залізорудний комбінат передав в оренду ВАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» шахту ім..Орджонікідзе.
За договором №1167-16-01/2001 від 09.11.2001 року ВАТ Криворізький державний залізорудний комбінат продав в оренду ВАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» шахту ім..Орджонікідзе.
Акт розслідування професійного захворювання №12 від 10.09.09 р. не був оскаржений підприємствами, але не був підписаний представником ВАТ «ЦГЗК», про що складено акт від 10.09.09 р.
ОСОБА_7 про відмову від підпису представника ВАТ ЦГЗК представник вважав, що підприємство створило всі умови для безпечної роботи, але це не відповідає висновкам інформаційної довідки про умови праці на ш.ім.»Орджонікідзе» від 15.06.2009 року за № Ф 2/2-1881 Тернівської СЕС, Санітарно-гігієнічною характеристикою умов праці від 15.06.2009 року № 2/2-1882 Тернівської СЕС.
Факт вини підприємств в отриманні позивачем професійного захворювання підтверджується інформаційною довідкою умов праці від 15.06.2009 року за № Ф 2/2-1881 Тернівської СЕС, в якій охарактеризовані умови роботі шахти ім. Орджонікідзе до 1999 року (ВАТ КЗРК) яка свідчить про те, що на робочому місці було перевищення фізичного перенавантаження, пилу, несприятливого виробничого мікроклімату.
Факт вини ВАТ «ЦГЗК» підтвержується Санітарно-гігієнічною характеристикою умов праці від 15.06.2009 року № 2/2-1882 Тернівської СЕС, в якій характеризуються умови праці після 1999 року на ш.Орджонікідзе. Умови праці,як вказано в характеристиці, у звязку з тим, що технологія виробництва не зазнала значних змін, дані про параметри шкідливості наведені на підставі даних за результатами атестації робочого місця підземного прохідника ГРОВ, ш.Орджонікідзе за 2004 рік. За висновком СЕС на робочому місці підземного прохідника, ГРОВ, лаборанта-радіометриста перевищення нормативного значення пилу,мікрокліматичних умов.
За висновком санітарно-гігієнічної характеристики в відповідності гігієнічної кваліфікації праці ГН 3.3.5-3.3.8;6.6.1-083-2001 р умови праці підземного лаборанта-радіометриста відносяться до 3 класу, 3 ступеню шкідливості, важкість та напруженість праці до 3 класу 2 ступеня шкідливості.
Факт вини підприємств підтверджується також висновками МСЕК, виписками з історій хвороби позивача, які свідчать про стан його здоров'я, іншими матеріалами справи.
У позивача на підставі висновку МСЕК від 26.10.2009р. виникло право на відшкодування моральної шкоди.
Нормою ст. 1167 ЦК України, що набрав чинності з 2004 року встановлено, що моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю відшкодовується особою яка її завдала.
ОСОБА_7 зі ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.
В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що з вини підприємства він переносить як фізичні так і моральні страждання викликані ушкодженням здоров'я в наслідок професійного захворювання, одержання тимчасової, а потім стійкої втрати працездатності при виконанні трудових обов'язків.
Таким чином, заподіяне позивачу з вини підприємства професійне захворювання викликає в нього фізичні і моральні страждання, порушило звичний для нього спосіб життя, вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, для підтримки здоров'я, порушило нормальні життєві зв'язки внаслідок неможливості продовження активного цивільного життя, унаслідок порушення відносин з оточуючими людьми.
Відповідно до розяснень, викладених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року (зі змінами), судам необхідно враховувати , що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності погіршення прав працівника у сфері трудових відносин ( в тому числі виконання робіт у безпечних для життя і здоровя умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
3 01 квітня 2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Одним із завдань цього Закону та обов'язку Фонду соціального страхування було відшкодування моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, застрахованим та членам їх сімей від нещасних випадків.
Законами України про Державний бюджет на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія, в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей, абзацу 4 ст. 1, підпункту «є» ч, 1 ст. 21, ч. З ст. 28, ч. З ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».
Крім цього, Законом від 28.12.2007 року № 107 з п. З Прикінцевих положень виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної (немайнової) шкоди потерпілим на виробництві та членам їх сімей, і водночас доповнено цей пункт таким абзацом: «відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припиняється з 01 січня 2008 року».
23.02.2007 року був ухвалений Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообовязкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання які спричинили втрату працездатності". Зокрема даним законом про зміни до базового Закону передбачено вилучення з Закону ст.ст. 1, 21, 28, 34, 35 норми, щодо обовязку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професіональних захворювань України виплачувати грошову суму за моральну шкоду потерпілому, внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.
Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п. 1, абзацу 3 п. 5, п. 9, абзацу 3 п. 10, п.11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 1167 Цивільного кодексу України та ст. 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавством розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання неконституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».
З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що спірні правовідносини виникають із трудових правовідносин.
Доводи відповідачів щодо пропуску позивачем строку позовної давності, безпідставні, оскільки відповідно до п.3 ч. 1 ст. 268 ЦПК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.
Інші доводи відповідачів спростовуються матеріалами справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Суд не може погодитися із запереченнями представників відповідача - відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» та ВАТ «Центральний гірничозбагачувальний комбінат», що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обовязку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку праця в умовах важкої фізичної праці, загальною вібрацією, яка перевищувала ГДР, як визначено висновками комісії при розслідуванні профзахворювання, і які не оскаржило підприємство-відповідач.
Отже, в судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обовязків здоровю позивача була заподіяна шкода в наслідок професійного захворювання, винним в отриманні позивачем професійного захворювання є відповідачи Відкрите акціонерне товариство «Центральний гірничозбагачувальний комбінат» та Відкрите акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат». При вказаних обставинах суд вважає, що в наслідок професійного захворюванням порушено звичайний для позивача спосіб життя, він вимушений витрачати додаткові сили для організації свого життя, а при таких обставинах переносить моральні страждання та переживання.
Відповідно до вимог ст.153 КЗпП України, акту розлідування хронічного професійного захворювання форми П-4 розслідування хронічного професійного захворювання від 10 вересня 2009 року, виписки із історії хвороби ОСОБА_5 Українського НДІ промислової медицини, суд вважає, що вищевказані докази свідчать про доведеність не забезпечення ОСОБА_6 акціонерним товариством «Центральний гірничозбагачувальний комбінат» та ОСОБА_6 акціонерним товариством«Криворізький залізорудний комбінат» якісних та безпечних умов праці.
Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. У звязку з професійним захворюванням змінився спосіб та якість життя позивача, що завдає йому моральних страждань. Він постійно відчуває біль в різних частинах тіла, такий стан не дає йому можливості спокійно спати ночами, займатися фізичною роботою.
Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.
На підставі ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України , ст.10, 11, 60, 88, 209 ч.3, 212, 213-214, 218 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 акціонерного товариства «Центральний гірничозбагачувальний комбінат» та ОСОБА_6 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, повязаного з виконанням трудових обовязків задовільнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» та з ОСОБА_6 акціонерного товариства «Центральний гірничозбагачувальний комбінат» на користь держави судовий збір в сумі 8,50 грн., витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 15,00 грн. солідарно.
Сторони мають право оскаржити рішення подавши на протязі 10 днів з дня проголошення рішення заяву про апеляційне оскарження , та протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу, або в порядку ч.4 ст. 295 УПК України.
СУДДЯ Л.І. Шум