Броварський міськрайонний суд Київської області
справа 2-1589/10
РІШЕННЯ

Іменем України

28 травня 2010 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Шинкаря А.О.

при секретарі Брейкіній Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Служба замовника» до ОСОБА_1, сектору громадянства імміграції реєстрації фізичних осіб Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області про виселення з службового житлового приміщення без надання іншого жилого приміщення та зняття з реєстрації

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2010 року КП «Служба замовника» звернулося до суду із даним позовом, в якому просить суд виселити ОСОБА_1 з службового житлового приміщення за адресою АДРЕСА_1, без надання іншого житлового приміщення, зобов»язати СГІРФО Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області зняти відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою, стягнути із ОСОБА_1 понесені судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що згідно з наказом за №112 від 16.12.1991 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу кровельщиком до ЖЕО «Бровари».

На підставі рішення міськвиконкому від 24.11.1992 року останньому було видано ордер №1394 на право зайняття службового житлового приміщення за №56 в будинку №7 по вул. Гагаріна в м. Бровари. Разом із відповідачем до спірного житлового приміщення були вселені члени його сім»ї дружина та двоє дітей. 15.03.1996 року останні були зняті з реєстрації та вибули з вищевказаної квартири.

Далі зазначає, що 17.12.1998 року відповідач припинив трудові відносини з Броварським виробничим управлінням по експлуатації та ремонту житлового фонду за власним бажанням. Незважаючи на це понад десять років без будь-якого права продовжує проживати в службовому помешканні. З підстав виселення та зняття ОСОБА_1 з реєстраційного обліку змушені звернутися до суду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні фабулі позовної заяви, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не визнав, пояснив, що з 1998 року він не перебуває в трудових відносинах з Броварським виробничим управлінням по експлуатації та ремонту житлового фонду, звільнився за власним бажанням. При цьому на виселення із службового житлового приміщення, що надавалося йому в зв»язку з роботою не згідний. Просить в позові відмовити.

Відповідач СГІРФО Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області в судове засідання не з»явився, направив листа, в якому просив суд розглянути дану справу у відсутності його представника.

Вислухавши пояснення представника позивача, заперечення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Правилами ст. 118 ЖК України передбачено, що службові житлові приміщення призначаються для заселення громадянами, які у звязку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної у місті ради народних депутатів. Під службові приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

Відповідно до вимог ст. 124 ЖК України робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою чи організацією за власним бажанням підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають без надання іншого жилого приміщення.

Судом встановлено, що на підставі наказу за №112 від 18.12.1991 року відповідача було прийнято на роботу кровельщиком до ЖЕО «Бровари».

Згідно з рішенням міськвиконкому від 24.11.1992 року ОСОБА_1 на сім»ю в складі трьох осіб було видано службовий ордер за №1394 на право зайняття житлового приміщення житловою площею 17,5 кв. м, що складається із однокімнатної квартири АДРЕСА_2.

Відповідно до наказу Броварського виробничого управління по експлуатації та ремонту житлового фонду за №201 від 17.12.1998 року ОСОБА_1 звільнено з посади водія механізованої дільниці за власним бажанням. Зазначені вище обставини також підтверджуються копією трудової книжки відповідача.

З довідки за №32 від 16.02.2010 року, виданої позивачем вбачається, що Броварське виробниче управління по експлуатації та ремонту житлового фонду знаходиться в стадії ліквідації, накази по особовому складу працівників зберігаються в КП «Служба замовника».

Згідно з довідкою за №33 від 16.02.2010 року, виданою КП «Служба замовника» ОСОБА_1 одноособово значиться зареєстрованим в ІНФОРМАЦІЯ_1.

З матеріалів справи також видно, що члени сім»ї відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виписані із спірного житлового приміщення 15.03.1996 року, про що свідчить відповідна довідка.

Оцінюючи в сукупності всі докази, суд приходить до висновку, що даний позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. В судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідачу в зв»язку з перебуванням в трудових відносинах з ЖЕО «Бровари» було видано ордер на право зайняття службового житлового приміщення, а саме однокімнатної квартири за №56 в будинку №7 по вул. Гагаріна в м. Бровари. 17.12.1998 року трудові відносини між Броварським виробничим управління по експлуатації та ремонту житлового фонду та відповідачем по даній справі припинені за власним бажанням останнього. В судовому засіданні відповідач підтвердив, що понад 10 років не перебуває в трудових відносинах з підприємством, а тому він підлягає виселенню з службового жилого приміщення, без надання іншого жилого приміщення.

Крім того, в судовому засідання не встановлено обставин, що позивач відноситься до кола осіб, яких не може бути виселено з службових жилих приміщень без надання іншого жилого приміщення визначених ст. 125 ЖК України.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З цих підстав вимоги позивача про стягнення державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 118-125 ЖК України, ст. ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити.

Виселити ОСОБА_1 із службового житлового приміщення квартири АДРЕСА_2 без надання іншого жилого приміщення.

Зобов»язати сектор громадянства імміграції реєстрації фізичних осіб Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області зняти ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 з реєстраційного обліку за адресою АДРЕСА_3.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь комунального підприємства Броварської міської ради «Служба замовника» судові витрати по сплаті державного мита в розмірі 17 (сімнадцять) грн.. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 37 (тридцять сім) грн.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається в строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя А.О.Шинкар