АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 57 (1) ОСОБА_1
Доповідач - Барильської А.П.
УХВАЛА

Іменем України

09 вересня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ляховської І.Є.

суддів - Барильської А.П., Соколан Н.О.,

при секретарі - Євтодій К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі згідно вимог ч.2 ст. 197, ч. І ст.304-1 ЦПК України без фіксації судового засідання технічними засобами і виклику осіб, які беруть участь у справі апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу на постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 10 лютого 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу про визнання дій протиправними, стягнення недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення , -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу (надалі - УПСЗН) щодо не донарахування та недоплати йому, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 2-ї категорії, щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2007,2008,2009 роки в розмірах , передбачених ст. 48 Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи " та просив стягнути з відповідача невиплачену суму на оздоровлення у розмірі 7750грн.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії, в зв'язку з чим перебуває на обліку в УПСЗН, а тому відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року № 796-ХІІ, йому передбачена виплата щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Вказуючи на те, що відповідач у період 2007, 2008, 2009 р. р. не виплачував йому допомогу на оздоровлення в повному обсязі, просив його позов задовольнити.

Постановою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 10 лютого 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Поновлено позивачу строк звернення до суду за 2007,2008 р.р.; визнано неправомірними дії відповідача по не донарахуванню та недоплаті позивачу сум одноразової допомоги на оздоровлення за 2007,2008,2009 роки; зобов'язано відповідача до нарахувати та забезпечити виплату ОСОБА_2недоплачену суму щорічної допомоги на оздоровлення, передбаченої ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за 2007 рік в сумі 2200 грн., за 2008 рік в сумі 2525 грн. та за 2009 рік в сумі 3025 грн.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову та прийняти нову.

При цьому посилається на те, що УПСН не є належним відповідачем по справі, оскільки розпорядником коштів є головне управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської облдержадміністрації. Крім того, при ухваленні рішення суд не врахував положення постанови КМУ № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка передбачає розмір компенсації на оздоровлення в сумі 90, 00 грн.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та наявних в матеріалах справи документах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 є особою, що постраждала внаслідок ліквідації наслідків катастрофи на ЧАЕС та має статус учасника ліквідації аварії на ЧАЕС другої категорії.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив зі

доведеності факту протиправної бездіяльності відповідача відносної

виконання у 2007р., 2008р., 2009р. ним приписів ст. 48 Закону України «Про

статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що призвело до порушення прав позивача, які

учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2-ї категорії, на своєчасне

нарахування та отримання щорічної одноразової допомоги на оздоровлені»

у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, й з обов'язку відповідача

зв'язку з цим здійснити перерахунок у відповідності до вищевказаного Закону та виплатити відповідну суму на його користь.

Колегія суддів погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу застосування на 2007, 2008 та 2009 роки норм

законодавства, які регулюють порядок та розміри виплат щорічної допомоги

учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС.

Статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення виплачується учасникам ліквідації аварії на ЧАЕС другої категорії у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. При цьому, ч. 3 ст. 48 Закону встановлює, що розмір мінімальної зарплати визначається на момент її виплати.

Відповідно до п.30 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» дія ст. 48 вищевказаного Закону була зупинена.

Однак, Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 зупинення дії ст. 48 Закону України «Про статус і соціальне

захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», передбачене п. 30 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на

2007 рік» визнане неконституційним.

У 2008 році згідно п.п. 11 п.28 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» стаття 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» була викладена в редакції: «одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України»

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 п.п. 11 п.28 Закону України «Про державний бюджет України на

2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» був

визнаний неконституційним.

Суд першої інстанції, встановивши, що позивач отримав допомогу на оздоровлення 19.10.2007 року та 10.06.2008 року по 100 грн., тобто після визнання неконституційними приписів п. 30 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» та п. п. 11 п.28 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», у розмірі меншому, ніж визначено ст. 48 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання неправомірними дій відповідача за 2007, 2008 роки.

Статтею 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік» надано право Кабінету Міністрів України у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Оскільки Кабінетом Міністрів у 2009 році на виконання ст. 71 цього Закону рішення не приймались, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до довідки, щорічна допомога на оздоровлення за 2009 рік виплачена позивачу 09.04.2009 року в сумі 100 грн., тобто у розмірі меншому, ніж визначено ст. 48 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Враховуючи те, що розмір мінімальної заробітної плати на час виплати допомоги на оздоровлення за 2007 рік (19.10.2007 р.) у відповідності до Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» складає 460 грн., то сума недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік з урахуванням проведених виплат становить 460 грн. х 5 - 100грн. = 2200грн.. Розмір мінімальної заробітної плати на час виплати допомоги на оздоровлення за 2008 рік( 10.06.2008р.), згідно Закону України «Про

державний бюджет на 2008 рік» становить 525 грн., у зв'язку з чим сума ;;

недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік з урахуванням

проведених виплат становить 525 грн. х5 - 100грн.= 2525грн. Розмір і

мінімальної заробітної плати на час виплати допомоги на оздоровлення за

2009 рік( 09.04.2009р.), у відповідності до ст. 55 Закону України «Про

Державний бюджет України на 2009 рік» складає 625 грн., сума

недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік, з урахуванням

проведених виплат, становить: 625грн, х 5 - 100 грн. = 3025 грн.

У зв'язку з чим, доводи відповідача в апеляційній скарзі щодо правомірності його дій стосовно нарахування та виплати щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській ї АЕС 2 категорії в розмірі 100 грн., який визначений п.1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 562 від 12.07.2005 року є не обґрунтованими, оскільки вказаний нормативний акт суперечить положенням ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка має пріоритет у застосуванні до врегулювання спірних правовідносин.

Безпідставні, також, доводи апеляційної скарги стосовно того, що » УПСЗН є неналежним відповідачем у справі, оскільки п.4 Постанови і Кабінету Міністрів України «Порядок використання коштів державного і бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 936 від 20.09.2005 р. визначено, що виплата таких компенсацій та допомоги провадиться управліннями праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадян та центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, яким в даному випадку є Управління праці та соціального захисту І населення виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради, на обліку в якого перебуває позивач.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, у зв'язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова суду винесена з дотриманням вимог матеріального та процесуального права та підлягає залишенню без змін відповідно до ст. 308 ЦПК України. Керуючись ст.ст. 303, 304-1, 307, 308, 313- 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у м. Кривому Розі ради відхилити.

Постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 10 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: