Справа №2-307
РІШЕННЯ

Іменем України

29 червня 2010 року Святошинський районний суд м.Києва в складі: головуючого судді - Оздоби М.О.,

при секретарі - Скиданенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності та виселення, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання права власності на новостворене майно та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним права власності на новостворене майно,

суд, -

Встановив:

В червні 2009р. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулись до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком по вул.Павленко, 75 в м.Києві. В жовтні 2009р. позивачі уточнили формулювання позовних вимог та просили суд усунути перешкоди ОСОБА_1 у здійсненні права власності на будинок по вул.Павленка, 75 та виселити відповідача. Ухвалою суду від 29.06.2010р. позов ОСОБА_3 в частині її позовних вимог до ОСОБА_2 залишено без розгляду.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на ті обставини, що є власником будинку №75 по вул.Павленка в м.Києві, а відповідач колишнім чоловіком її доньки ОСОБА_3 Оскільки відповідач чинить їй перешкоди у користуванні будинком, зловживає алкогольними напоями, своєю поведінкою створює неможливі умови для проживання, перешкоджає її доньці у користуванні житлом, вона, як власник будинку, позбавлена можливості потрапити до тієї частини будинку, де проживає відповідач, який також не несе жодних витрат на утримання будинку, а тому просить задовольнити позов.

В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечували, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, звернулись до суду із зустрічним позовом, в якому ОСОБА_2 просить суд визнати за ним право власності на новостворене майно, а саме прибудову під літерою «а-5», площею 35,3 кв.м. В обґрунтування позовних вимог посилається на ті обставини, що під час спільного проживання з ОСОБА_3 з 2001р. та подальшому реєстрації їх шлюбу, за згодою власника будинку ОСОБА_1 в 2002р. він почав будівництво прибудови до будинку по вул.Павленка, 75 в м.Києві, а також провів реконструкцію та ремонт двох кімнат, виділених позивачкою, які були завершені взимку 2004р. Оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не розрахувались з ним за придбані матеріали та виконану роботу, ОСОБА_2 вважає, що новостворене майно у вигляді прибудови під літерою «а-5» є його особистою власністю відповідно до п.1,2 ч.І ст.57 СК України, а тому на підставі ст.ст.331, 386-392 ЦК України, просить задовольнити зустрічний позов.

Представник ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в судовому засіданні проти вимог зустрічного позову заперечували, посилаючись на ті обставини, що прибудова була побудована за спільні кошти ОСОБА_1 та її колишнього чоловіка ОСОБА_4, ОСОБА_2 участі у будівництві не приймав, а рішенням суду від 10.10.2006р. саме за ОСОБА_1 було визнано право власності на самочинне будівництво, в тому числі і на прибудову під літерою «а-5».

В травні 2010р. ОСОБА_2, від імені якого діяла йог представник ОСОБА_5, звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 та просив суд визнати недійсним право власності відповідачки на новостворене майно - прибудову під літерою «а-5» по вул.Павленка, 75 в м.Києві з мотивів, які він вказував у зустрічному позові. Просив визнати недійсним права власності з тих підстав, що ОСОБА_1 шляхом обману отримала право власності на прибудову та жодним чином не компенсувала йому всі затрати, понесені при будівництві помешкання, на підставі ст.ст.16, 215, 217 ЦК України, просить задовольнити позов. Ухвалою суду від 14.06.2010р. вказана цивільна справа об»єднана в одне провадження з цивільною справою за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності та виселення і зустрічним позовом ОСОБА_2 про визнання права власності на новостворене майно.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 збільшила позовні вимоги та просила суд також поновити ОСОБА_2 строк позовної давності для звернення до суду, оскільки про визнання за ОСОБА_1 права власності на самочинне будівництво він дізнався при розгляді справи в суді в 2009р., а також визнати недійним право власності ОСОБА_1 на прибудови «а-2», площею 11,5 кв.м., житлову прибудову «А-І-ІІ», площею 76,4 кв.м., душ «З», площею 1,1 кв.м. по вул.Павленка, 75 в м.Києві.

Представник ОСОБА_1 в судовому засіданні проти даного позову ОСОБА_2 заперечувала, посилаючись на те, що рішення Святошинського районного суду м.Києва від 10.10.2006р. набрало законної сили та ніким не оспорено, вимоги позивача не відповідають способам захисту, визначеним ст.16 ЦК України, а також просила застосувати строк позовної давності до вимог ОСОБА_2, оскільки він пропущених без поважних причин.

Розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, заслухавши пояснення представника ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_2 та його представника, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що основний позов підлягає задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову та позову ОСОБА_2 необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено, що з 26.12.2003р. по 29.01.2006р. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.176 - рішення суду, а.с.40 - копія свідоцтва про розірвання шлюбу).

28.02.2004р. ОСОБА_2 був зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1, як чоловік доньки власника будинку ОСОБА_1 (а.с.35- довідка за формою №3, а.с.58-61 - копія будинкової книги).

Відповідно до рішення Святошинського районного суду м.Києва від 10.10.2006р., яке набрало законної сили, за ОСОБА_1 визнано право власності на самочинне будівництво - прибудову «а-2», площею 11,5 кв.м., «а- 5», площею 35,3 кв.м., житлову прибудову «А-1-ІІ», площею 76,4 кв.м., душ «З», площею 1,1 кв.м. по вул.Павленка, 75 в м.Києві (а.с.76).

Вирішуючи питання щодо відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на прибудову під літерою «а-5» по вул.Павленка, 75 в м.Києві, з тих підстав, що вказану прибудову він побудував за власні кошти, за згодою ОСОБА_1, суд виходить з того, що в судовому засіданні не встановлено та не доведено належними та допустимими доказами ті обставини, що, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, ОСОБА_2 будував вказану прибудову тільки за свої власні кошти, які є його особистою приватною власністю на підставі п.п.1,2 ч.1 ст.57 СК України.

Крім того, сторонами надані квитанції про купівлю будівельних матеріалів, якими кожен з них доводили обставини будівництва саме ними прибудови, однак в сукупності з усіма перевіреними та дослідженими доказами, суд приходить до висновку, що підстави прийняти вказані квитанції як беззаперечні докази проведення будівництва тільки однією із сторін, відсутні, а допитані в судовому засіданні за клопотанням ОСОБА_2 - свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 (сестра ОСОБА_2О.) підтверджували що саме ним будувалась прибудова за його кошти без участі відповідачки та інших родичів, свідок ОСОБА_3 М.1. (батько ОСОБА_3 та колишній чоловік ОСОБА_1Т.), допитаний за клопотанням представника ОСОБА_1 вказував про те, що прибудова була побудована за його кошти та кошти власника будинку без участі ОСОБА_2

Також підставою для відмови у задоволенні зустрічного позову, є те, що в судовому засіданні не встановлено домовленості ОСОБА_2 з ОСОБА_1 про створення його особистої чи спільної власності на прибудову земельній ділянці, яка відведена у встановленому законом порядку ОСОБА_1

Л.Т., і в такому разі він може вимагати лише компенсації на відшкодування понесених витрат, що пропонувалось представником ОСОБА_2 в якості мирного вирішення спору та було відхилено представником позивача ОСОБА_1

В судовому засіданні 29.06.2010р., представник ОСОБА_2 просила залишити без розгляду позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права власності та виселення у зв»язку із відсутністю предмету спору, оскільки ОСОБА_2 на даний час виселився з будинку та не проживає в ньому. Представник ОСОБА_1 та ОСОБА_3 дані обставини не підтвердили, оскільки позивачка доступу до прибудови не має, у зв»язку із заміною ОСОБА_2 ключів, з реєстраційного обліку в спірному будинку він не добровільно не знявся та не зареєструвався за новим місцем проживання, у зв»язку із чим позовні вимоги ОСОБА_1 її представник підтримала, просила їх розглянути та задовольнити позов.

Згідно з положеннями ст.319 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, шляхом усунення перешкод у здійсненні користування майном особами, у яких відпали законні підстави для такого користування.

Частина 1 ст.316 ЦК України встановлює, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.2 ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Вирішуючи питання щодо задоволення позову ОСОБА_1, суд виходить із того, що ОСОБА_2 вселився в будинок як член сім»ї - чоловік доньки ОСОБА_3, шлюб між ними розірвано в 2006р., між ним та власником будинку відсутні договірні відносини, зокрема найму, оренди, тощо, також в судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_2 чиняться перешкоди у здійсненні власником свого права власності, у зв»язку з чим суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Щодо позову ОСОБА_2 про визнання недійсним права власності ОСОБА_1 на самочинне будівництво - прибудову «а-2», площею 11,5 кв.м., «а-5», площею 35,3 кв.м., житлову прибудову «А-І-ІІ», площею 76,4 кв.м., душ «З», площею 1,1 кв.м. по вул.Павленка, 75 в м.Києві, суд враховує наступне.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В судовому засіданні не встановлено та не підтверджено жодним доказом ті обставини, що, як вказує представник позивача, ОСОБА_1 шляхом обману отримала право власності на прибудову. Крім того, відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначено ст.16 ЦК України, і, як правило, власник порушеного права може скористатися конкретним способом захисту свого права, який визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Таким чином, вимоги ОСОБА_2 про визнання недійсним права власності, не передбачені чинним законодавством, як спосіб захисту прав, а оскільки в судовому засіданні позовні вимоги в цій частині не уточнені, у ході розгляду справи збільшені та підтримані представником ОСОБА_2, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.

Щодо застосування за заявою представника ОСОБА_1, до вимог ОСОБА_2 строку позовної давності, які на підставу для відмови у позові, суд вважає, що даний строк ним не пропущено, оскільки про те, що право власності на прибудови визнано за ОСОБА_1 в 2006р. він міг дізнатися в 2009р., однак суд відмовляє у його позові з підстав, наведених вище.

Керуючись ст.ст. 16, 316, 317, 319, 328 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-61, 209,212-215 ЦПК України, суд,-

Виріши в:

ОСОБА_1 усунути перешкоди у здійсненні права власності на житловий будинок по вул.Павленка, 75 в м.Києві.

Виселити ОСОБА_2 із житлового будинку №75 по вул.Павленка в м.Києві.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання права власності на новостворене майно та позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним права власності на новостворене майно - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через районний суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення та подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: