Селидівський міський суд Донецької області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2010 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Ясинського О.В., при секретарі Нарижній О. Г., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Селидове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 15.04.2009 р. звернувся до суду з позовом в якому вказав, що 17.10.2007 року уклав з відповідачем договір позики відповідно до якого передав відповідачеві у власність 15000 гривень. А відповідач зобов'язався повернути, вказану суму до 10.12.2007 року, про що було складено розписку. Відповідач в зазначений період борг не повернув. Просить суд стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 15000 (п,ятнадцять тисяч) гривень, індексацію заборгованості 4916 (чотири тисячі дев,ятсот шістнадцять) грн. 38 коп., три відсотки річних 604 (шістсот чотири) грн. 11 коп. та судові витрати по справі.

15.06.2009 р. Селидівським міським судом Донецької області було винесено заочне рішення, яким позов ОСОБА_1 було задоволено.

11.05.2010 р. ухвалою Селидівського міського суду Донецької області було задоволено заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Селидівського міського суду Донецької області від 11.05.2010 р.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та пояснили, що ніякого впливу на відповідача при складанні боргової розписки від 17.10.2007 р. не було. Відповідач склав вказану розписку добровільно.

Відповідач у судовому засіданні позов ОСОБА_1 не визнав та пояснив, що розписку від 17.10.2007 р. він склав під впливом з боку позивача та знайомого позивача ОСОБА_4, з приводу чого він звертався до Селидівського МВ УМВС.

Дослідивши інші докази, судом встановлено, що відповідно до розписки сторони дійсно уклали договір позики згідно якого позивач передав відповідачеві у власність 15000 гривень, а відповідач зобов'язався повернути вказану суму до 10.12.2007 року.

Згідно довідки № 6264 від 02.08.2010 р. виданій Селидівським МВ УМВС України в Донецькій області заяв та повідомлень від ОСОБА_3 за період 2007-2010 р.р. відносно ОСОБА_1 не зареєстровано. Відповідно довідки № 7869 від 16.08.2010 р. виданій Селидівським МВ УМВС України в Донецькій області ОСОБА_3 з заявами про застосування до нього фізичного впливу з боку ОСОБА_4 чи інших осіб у зв,язку з борговою розпискою від 17.10.2007 р. до Селидівського МВ протягом 2007-2010 р.р. не звертався.

Відповідач у судовому засіданні позов ОСОБА_1 не визнав та пояснив, що розписку від 17.10.2007 р. він склав під впливом з боку позивача та знайомого позивача ОСОБА_4, з приводу чого він звертався до Селидівського МВ УМВС.

Відповідно ст. 1046 ЦК України за договором позики позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти, а позичальник зобов,язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Відповідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, відповідно ст. 1051 ЦК України, рішення суду не може ґрунтуватись на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші насправді не були одержані позичальником від позикодавця.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позов необхідно задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність, або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог.

Ст. 131 ЦПК України передбачає, що сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Проте відповідач не надав жодного доказу у підтвердження своїх заперечень проти позову, а відповідно досліджених доказів, між сторонами був укладений договір позики, та відповідач не виконав свої зобов'язання за вказаним договором відповідно до ст. 610 ЦК України та відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. На підставі ст. 625, 1050 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов,язання, на вимогу кредитора зобов,язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 15000 грн. боргу, індексації заборгованості 4916 грн. 38 коп., три відсотки річних 604 (грн. 11 коп., судових витрат у сумі 235 гривень 20 коп. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 610, 611, 625, 1046, 1047, 1049, 1050, 1051 ЦК України, ст. ст. 57, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 позику у сумі суму боргу у розмірі 15000 (п,ятнадцять тисяч) гривень, індексацію заборгованості 4916 (чотири тисячі дев,ятсот шістнадцять) грн. 38 коп., три відсотки річних 604 (шістсот чотири) грн. 11 коп., судові витрати у сумі 235 (двісті тридцять п,ять) гривень 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення

Суддя