Миронівський районний суд Київської області
Справа № 2-560/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2010 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Капшук Л.О.

при секретарі Скринській І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миронівна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Миронівському районі про визнання дій незаконними, зобовязання провести перерахунок та виплату державної пенсії,

УСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що являється особою, захворювання якої пов»язане з Чорнобильською катастрофою, має другу групу інвалідності, перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію. Ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, що мають вказаний статус, передбачено виплату державної пенсії в розмірі, який не може бути нижчим восьми мінімальних пенсій за віком. За правилами ст. 50 вказаного Закону додаткова пенсія вказаним особам призначається у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. Основну та додаткову пенсію він отримує у меншому розмірі. В силу ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» він має право на компенсацію в розмірі 30 % мінімальної заробітної плати, оскільки зареєстрований та постійно проживає в зоні радіоекологічного контролю. Посилаючись на те, що відповідач на його письмове звернення відмовив у нарахуванні та виплаті пенсії і доплати до неї у встановленому законом розмірі просив визнати вказані дії відповідача незаконними, зобовязати його провести перерахунок та виплату пенсії та доплати до пенсії відповідно до вимог зазначеного Закону за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по даний час.

В судовому засіданні представник позивача відмовився від вимоги про перерахунок та виплату компенсації в розмірі 30 % мінімальної заробітної плати згідно ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», решту вимог підтримав, в поясненнях зіслався на обставини, викладені в поданій до суду заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився. Начальник управління Пенсійного фонду України в Миронівському районі у поданих суду запереченнях позов не визнала та просить розглядати справу у відсутності представника управління.

Заперечення проти позову обґрунтовані тими обставинами, що виплата позивачу основної та додаткової пенсії проводиться на підставі діючих нормативних актів. Розмір пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв»язок з Чорнобильською катастрофою, діючим законодавством встановлено в залежності від розміру мінімальної пенсії за віком. Розмір мінімальної пенсії за віком щоразу визначався постановами Кабінету Міністрів України, в яких зазначалися обмеження щодо їх застосування при визначенні певних видів виплат.

Мінімальний розмір пенсії за віком на рівні прожиткового мінімуму для осіб. що втратили працездатність, встановлено ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування». В ч. 3 ст. 28 цього Закону зазначено, що цей мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом. Тому положення зазначеної норми не поширюються на Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи». З січня 2008 року Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» визначено, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв»язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, зокрема, для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році по 2 групі інвалідності - 200 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, розрахунок додаткової пенсії встановлено у відсотках до прожиткового мінімуму. Постановами Кабінету Міністрів України від 28.05.2008року № 530 та від 16.07.2008року № 654 встановлено, що розмір пенсії для вказаних осіб не може бути нижчим відповідно 1034 грн. та 1090 грн. Розмір основної та додаткової пенсії позивачу переглядався у відповідності до вказаних нормативних актів.

Фінансування витрат, пов»язаних з реалізацією Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», здійснюється за рахунок державного бюджету та залежить від фінансових ресурсів його доходної частини. Кабінет Міністрів здійснює видатки на реалізацію вказаного Закону в межах асигнувань, затверджених Верховною радою України. Кошти на видатки, пов»язані з наданням пільг щодо пенсійного забезпечення, згідно із вказаним законом, перераховуються Державним Казначейством централізовано Пенсійному Фонду в межах бюджетних асигнувань та використовуються лише на цілі, визначені бюджетними призначеннями. Виплати вказаних пенсій та доплат за рахунок коштів Пенсійного фонду не передбачені.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з»ясувавши обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги і заперечення, об»єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до cт. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням серії А № 125223, виданим 15.01.1999 року Київською ОДА, вкладкою до посвідчення № 167925. З 23.11.1998 року йому довічно встановлена друга група інвалідності. Причиною інвалідності є захворювання, пов»язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. В підтвердження вказаних обставин до матеріалів справи позивачем додано посвідчення інваліда серії ААБ № 000841, видане УПСЗН Миронівської РДА 08.05.2008 року, довідка МСЕК серії КИО-1 № 013682, витяг із акту огляду у МСЕК.

Ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Ст.ст. 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначені підстави та умови призначення державних пенсій та додаткових пенсій за шкоду, заподіяну здоров»ю.

Згідно ч.4 ст. 54 вказаного закону розмір державної пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв»язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим по 11 групі інвалідності восьми мінімальних пенсій за віком.

Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю, особам, віднесеним до категорії 1, відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначена інвалідам 11 групи у відсотковому відношенні до мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст. 71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» дія цього закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього закону.

В судовому засіданні встановлено, що позивачу основна та додаткова пенсії по 11 групі інвалідності внаслідок захворювання, пов»язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, були призначені та виплачувалися у 2007 році відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України № 1293 від 27.12.2005 року, у наступних роках - відповідно до положень постанов Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008року, № 654 від 16.07.2008року.

У 2007 році позивач мав право на отримання основної пенсії у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. Положення ст.ст. 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якими встановлено вказані розміри пенсії, Законом України «Про Державний бюджет на 2007рік» та іншими законами не зупинялись.

Виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсії позивачу застосуванню підлягають норми Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанови Кабінету Міністрів України.

З 1 січня 2008 року по 4 липня 2010 року позивач одержував пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування».

Законом України «Державний бюджет на 2010 рік» дії норм Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не зупинялись, зміни до вказаних норм не вносились. Норми вказаного закону діють на час розгляду справи, оскільки іншим законодавчим актом не зупинені та не змінені.

Відповідач, ігноруючи зазначені норми матеріального права, не здійснив перерахування пенсії, відмовив позивачу в перерахунку після його письмового звернення, до чим порушив указане право позивача. Вказані обставини свідчать про незаконність дій відповідача по відмові у нарахуванні пенсії.

Зі ст.ст. 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» випливає, що під час визначення розміру пенсії за основу її нарахування береться розмір мінімальної пенсії за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV. Іншого нормативно- правового акта, який би визначав цей розмір, немає.

При цьому, ч. 3 ст. 28 цього Закону передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частиною 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов»язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

За частиною 8 вказаної статті забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, яке регулює спірні відносини.

Правовідносини, що виникають в процесі реалізації права на отримання пенсії основані на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.

Враховуючи викладене, положення ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове пенсійне страхування» та постання на вказану норму відповідача судом не беруться до уваги, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Тому для розрахунку пенсії необхідно застосувати розмір мінімальної пенсії за віком, який встановлений Законом України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування».

Посилання представника відповідача на ті обставини, що виплата пенсій та доплат, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а відповідні кошти до Пенсійного фонду України з державного бюджету не надходили, та його доводи про те, що Положенням про Пенсійний фонд України визначений вичерпний перелік напрямків використання коштів і в бюджеті Пенсійного фонду не передбачені виплати пенсій за вказаним Законом, судом не беруться до уваги з наступних підстав.

За ст. 22 Конституції України не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, тому відсутність коштів на виплату пенсій не позбавляє особу, якій повинна бути призначена основна та додаткова пенсія у конкретному, встановленому Законом, розмірі, права на отримання такої пенсії.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету.

Вказаним Законом України не передбачено обмеження виплат наявністю певних коштів чи фінансування бюджету. Відсутність коштів для забезпечення виплат встановленої позивачу пенсії не є підставою для невиконання відповідачем своїх зобов»язань, встановлених ст. 50 та ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Отже, посилання відповідача на відсутність надходжень з державного бюджету України та існування вичерпного переліку напрямків використання коштів, як на підставу ненарахування позивачу пенсії у встановленому розмірі, являються безпідставними.

Розмір пенсії, що виплачений позивачу, не відповідає розміру, встановленому ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Орган державної влади, до компетенції якого віонесено здійснення виплат громадянам в порядку, передбаченому вказаним Законом, не зобов»язаний проводити зазначені виплати у будь-який інший спосіб та в розмірах, окрім тих, що були встановлені законодавством, чинним з моменту прийняття рішення Конституційним судом.

За таких обставин, відповідач, здійснивши позивачу виплату основної державної та додаткової пенсії в іншому розмірі, зокрема, встановленому постановами Кабінету Міністрів України № 1293 від 27.12.2005 року, № 530 від 28.05.2008 року та № 654 від 16.07.2008 року не в повному обсязі виконав взяті державою зобов»язання та порушив право позивача на отримання державної пенсії згідно ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії згідно ст. 50 вказаного Закону у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами при визначенні розміру пенсії позивачу застосуванню підлягають норми Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, відповідача необхідно зобов»язати нарахувати та виплатити позивачеві державну пенсію та додаткову пенсію як особі, що віднесена до категорії 1, за період 9.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 5 липня 2010 року по даний час. Перерахунок необхідно провести, виходячи з розрахунку мінімального розміру пенсії за віком в цей період та фактично виплачених сум основної та додаткової пенсії. Перерахунок пенсії проводити, виходячи мінімального розміру пенсії за віком, визначеного ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», згідно якої мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Прожитковий мінімум визначається законами про держаний бюджет.

Перерахуванню підлягає основна пенсія у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та додаткова пенсія у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком з відрахуванням розміру основної та додаткової пенсії, одержаної позивачем за вказані періоди.

На підставі викладеного, ст.ст. 6, 19, 22, 68, 95 Конституції України, ст. 16 ЦК України, ст.ст. 49, 50, ч.4 ст. 54, 63, 71 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», керуючись ст.ст. 10, 15, 60, 212, 213, 214, 215, 216 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ

позов задоволити частково.

Визнати незаконними дії управління Пенсійного фонду України Миронівському районі по відмові у здійсненні перерахунку та витати ОСОБА_1 пенсії в розмірі, встановленому ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідо» Чорнобильської катастрофи».

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у Миронівському район: провести перерахунок та витату ОСОБА_1 основної та додаткової пенсії по інвалідності на підставі частини 4 статті 54 та статті 5 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру основної пенсії у вісім мінімальних пенсій за віком та додаткової у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, за період з 9.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 5.07.2010 року 13.08.2010 року з урахуванням виплачених в ці терміни сум.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя підпис ОСОБА_2

Згідно з оригіналом.

Суддя Л.О.Капшук