Апеляційний суд Вінницької області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 березня 2010 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду

Вінницької області в складі:

головуючого Колоса С. С.

суддів: Вавшка В.С., Іващука В. А.

при секретарі Топольській В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Замостянського ВДВС Вінницького міського управління юстиції, Державного Казначейства України, Головного управління юстиції у Вінницькій області про стягнення матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою Головного управління юстиції у Вінницькій області на рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 23 жовтня 2009 року, -

у с т а н о в и л а :

У червні 2009 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом до ДВС у Замостянському районі м. Вінниці про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Зазначав, що рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 28 травня 2003 року, яке набуло законної сили 8 червня 2003 року, задоволено його позовні вимоги до ОСОБА_2 про стягнення боргу у сумі 3 464 грн. 50 коп.. 5 вересня 2003 року було видано виконавчий лист № 8-1 та направлено до виконання до міського відділення державної виконавчої служби м. Вінниця. Оскільки рішення не виконувалось він неодноразово звертався до державних виконавців, а також звертався з скаргою в прокуратуру та суд. Було порушено кримінальну справу щодо державного виконавця за ст. 382 ч. 1 КК України., однак закрито в зв"язку зі смертю обвинуваченої.

Виходячи із цих обставин та посилаючись на те, що з дня винесення судового рішення та виписки виконавчого листа пройшов тривалий час, а державні виконавці навмисно зволікали з виконанням рішення, чим допустили порушення його прав, гарантованих Конституцією України, позивач просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в сумі 3 464 грн. 50 коп. та моральну шкоду в сумі 20 000 грн..

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 23 жовтня 2009 року зазначений позов задоволено частково .

Стягнуто з Замостянського ВДВС Вінницького міського управління юстицїїна користь ОСОБА_1 З 464 грн. 50 коп. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 3 000 грн. моральної шкоди .

Додатковим рішенням від 19 січня 2010 року вирішено питання про розподілення та відшкодування судових витрат .

У апеляційній скарзі Головне управління юстиції у Вінницькій області ставить питання про скасування рішення суду, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову .

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши представників Головного управління юстиції у Вінницькій області та Замостянського ВДВС, які просять скаргу задовольнити з підстав викладених у ній, представника казначейства, який не заперечує щодо постановленого рішення, ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_3, які просять рішення залишити без змін, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга Головного управління юстиції у Вінницькій області підлягає задоволенню з наступних підстав .

Відповідно частинам 1 та 2 статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом .

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду таким визнати не можна, оскільки суд не виконав всі вимоги цивільного судочинства та допустив неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено і не оспорюється сторонами, що рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 28 травня 2003 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики і стягнення моральної шкоди, позов задоволено частково та стягнуто ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг у сумі 3 464 грн. 50 коп.. Рішення набуло законної сили 8 червня 2003 року .

5 вересня 2003 року виписано виконавчий лист № 8 - 1, який направлено для виконання до міського відділення державної виконавчої служби м. Вінниці.

Виходячи із таких обставин та посилаючись на те, що з дня винесення судового рішення, виписки виконавчого листа і відкриття виконавчого провадження пройшов тривалий час, за який державним виконавцем не було виконано жодної дії направленої на виконання рішення суду, суд першої інстанції задовольнив позов повністю .

Як вбачається із змісту судового рішення, суд першої інстанції задовольняючи цей позов та керуючись ст. 56 Конституції України, ст.ст.22, 1173, 1167 ЦК України, ст.ст. 5, ЗУ, 86 Закону України «Про виконавче провадження», виходив із доведеності завданої позивачу матеріальної і моральної шкоди та їх розміру, а також причинного зв'язку між бездіяльністю державного виконавця Староміського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції та шкодою заподіяною позивачу - стягувачу ОСОБА_1 .

Проте з такими висновками погодитись не можна, оскільки суд неповно зясував обставини, які мають значення для справи, дійшов до висновків, які не відповідають обставинам справи, неправильно застосував норми матеріального права, зокрема неправильно витлумачив закон, який підлягає застосуванню до цих правовідносин .

Так із матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист до Замостянського ВДВС Вінницького міського управління юстиції не передавався. Будь - яких доказів з цього приводу стороною не надано .

Крім того у виконавчому провадженні по виконанню вказаного судового рішення (за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики і стягнення моральної шкоди) державним виконавцем не виносилось постанови про закінчення виконавчого провадження, відповідно до правил ст. 37 Закону «Про виконавче провадження» .

Отже державним виконавцем не прийнято остаточного рішення про закінчення виконавчого провадження щодо виконання цього судового рішення, відповідно до ст. 37 Закону « Про виконавче провадження » .

Також встановлено, що виконавчий лист по цьому виконавчому провадженню при пересилці втрачено. Про ці обставини пояснив представник позивача у судовому засіданні апеляційного суду .

Правила ч. 2 ст. 86 Закону « Про виконавче провадження » передбачають відшкодування збитків, які заподіяні державним виконавцем при здійсненні ним виконавчого провадження. При цьому таке відшкодування здійснюється в порядку, передбаченому законом .

Спеціального Закону щодо цього питання на день розгляду справи не прийнято .

Сам факт тривалого невиконання рішення суду не може бути підставою для безспірного стягнення на користь стягувана збитків у вигляді нестягнутої суми з боржника у виконавчому провадженні.

Виходячи із доказів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, останній не надав належних та допустимих доказів у підтвердження заподіяння йому збитків ( матеріальної шкоди ) державним виконавцем при здійсненні ним виконавчого провадження .

Відповідно правил ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень .

Усупереч цьому суд, задовольняючи позов, обмежився лише посиланням на доведеність обставин невиконання судового рішення, що не може бути достатньою підставою для задоволення позову у відповідності до правил ч. 2 ст. 86 вказаного Закону .

Рішення суду не можна визнати законним також через те, що не втрачена можливість виконання рішення суду у порядку встановленому Законом « Про виконавче провадження », а саме звернутись до суду про видачу дублікату виконавчого листа та направити його до виконання Замостянському ВДВС Вінницького міського управління юстиції .

Щодо втрати виконавчого листа, то правилами ст.370 ЦГЖ передбачений порядок видачі дубліката виконавчого листа за заявою стягувала або поданням державного виконавця.

Отже суд дійшов до своїх висновків внаслідок неповного зясовання обставини, які мають значення для справи, допустив невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильно застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Неповне зясування обставини, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинами справи, порушення або неправильне застосування судом норм матеріального права, відповідно до правил пунктів 1, З та 4 частини 1 статті 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307 ч.І п.2, 309 ч.І п.п 1,3, 4, 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Головного управління юстиції у Вінницькій області - задовольнити .

Рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 23 жовтня 2009 року у цій справі скасувати .

Ухвалити нове рішення .

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Замостянського ВДВС Вінницького міського управління юстиції, Державного Казначейства України, Головного управління юстиції у Вінницькій області про стягнення матеріальної та моральної шкоди - відмовити .

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та протягом двох місяців може бути оскаржене у касаційному порядку до Верховного Суду України .

Судді :

З оригіналом вірно :