Справа № 2-66/2010
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2010 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Чех Н.А.

при секретарі Бурдейна С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Об"єднання співвласників багатоквартирного будинку "Університет" про зобов"язання відновити міжповерхове перекриття, допуск до контролю за виконанням, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що він проживає в квартирі №15, будинку №22, по Русанівській набережній в місті Києві. Над його квартирою поверхом вище розташована квартира №19, в якій на даний час проживає ОСОБА_3, яка є власником даної квартири. Колишнім власником квартири №19 є ОСОБА_4, який ще будучи власником, в 2001 році провів незаконне перепланування квартири, не маючи на те ніяких відповідних дозволів, санкцій. В результаті цього перепланування, перебудови був знятий внутрішній звукоізоляційний шар міжповерхового перекриття (оргаліт 2см, пісок 5 см.) і замість цього тільки в жилих кімнатах і то не по всій площі, укладений неадекватний знятому шару шар пінополістеролу 2см. В приміщеннях коридор, кухня навіть цього немає. При дослідженні спеціалістом було здійснено буріння міжповерхового перекриття і було встановлено, що товщина всього міжповерхового перекриття, без врахування верхнього оздоблювального шару тільки 10 см. (панельна плита 6 см., стяжка - 4 см.). Все це зазначено у висновку№82 спеціаліста-будівельника від 02.07.2009 року. Килимове покриття в квартирі №19, як елемент поверхнього оформлення підлоги, з"явилося лише в 2004 році при черговому ремонту квартири. Це килимове покриття не може мати ніякого відношення до внутрішнього звукоізоляційного шару міжповерхового покриття. Як він з"явився в 2004 році, так може бути і знятий в любий момент і замінений іншим видом зовнішнього покриття підлоги (паркет, ламінат, лінолеум та інше). Ні один суд не може заборонити це робити, як і зобов"язати зберегти це килимове покриття до кінця існування будинку. В результаті незаконних дій відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 щодо порушення звукоізоляційного міжповерхового перекриття, що не відповідає проекту будинку, та встановленим нормам, конструкції, він вимушений жити в незручних умовах, так як йому, знаходячись в своїй квартирі, чутно ходіння в квартирі №19, та інші шуми, що йдуть з тієї квартири. ОСОБА_2 голова правління ОСББ "Університет", має всю технічну документацію їх будинку, яка була передана з ЖРЕО ще при створенні ОСББ. Крім цього, він був свідком вказаного перепланування, руйнування підлоги в квартирі №19, однак ніяких дій щодо припинення, недопущення несанкціонований перепланувань, не здійснював, при тому, що він як голова правління ОСББ, зобов"язаний контролювати, не допускати неправомірних, незаконних дій жильців будинку щодо перебудов, перепланувань їх квартир, особливо з порушеннями елементів конструкцій будинку. Він наділений правами звертатися до суду з відповідними позовами щодо виявлених порушень. Крім квартири №19, перепланування були здійснені в інших квартирах, яких тільки за час розгляду справи в суді біля десятку. Безпідставним є пояснення ОСОБА_2 стосовно того, що йому не було відомо про перепланування, руйнування підлоги в квартирі №19, так як він це знав, він сам проживає в цьому ж будинку, і знає, бачить, чує, що робиться в будинку. Своєю бездіяльністю ОСОБА_2 завдав йому моральної шкоди, так як при умові виконання ним своїх обов"язків, не було б ніяких перепланувань в будинку, в квартирі №19, та не було б цієї справи.

В судовому засіданні позивач підтримав свої уточнені позовні вимоги, просив їх задовольнити, підтримав всі викладені в його позові, доповненнях, уточненнях обставини, факти. Просив зобов"язати відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відновити звукоізоляційний шар (оргаліт 2 см., пісок 5 см.) міжповерхового перекриття в квартирі №19 будинку №22 по Русанівській набережній в місті Києві згідно до проекту цього будинку та СНіП 11-12-77 "Защита от шума" по всій площі квартири; допустити контроль виконання п.1 його вимоги з його сторони з допомогою правління і керівництва ОСББ "Університет" протягом всієї роботи до завершення її виконання; стягнути з ОСОБА_2 за моральну шкоду - 4940 грн. 50 коп., за судові витрати 59 грн. 50 коп., за експертизу, послуги банку, держмито 615 грн. 23 коп. Позовних вимог до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 за витрати на судовий збір, які були в результаті затягування судового процесу вказаними відповідачами, не пред"являє у зв"язку з порівняно незначною сумою (біля 75 грн.). Претензій до ОСББ "Університет", як юридичної особи, яка складається з жильців будинку, не має, так як вони не мають вини в питанні, що розглядається.

Представник відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСББ "Університет" заперечила щодо всіх заявлених позивачем позовних вимог, просила відмовити в задоволенні його позову в повному обсязі. Пояснила, що вимоги до ОСОБА_2 є необгрунтовані, безпідставні, оскільки позивач пред"явив до нього вимогу, як до управителя будинку, яким останній не є, він є головою правління ОСББ, яка є юридичною особою. Фізична особа ОСОБА_2 не може нести відповідальність за невиконання функцій, обов"язків управителя будинку, яким він не є. Крім цього, відсутній безпосередній зв"язок між матеріальними, моральними збитками позивача з діями ОСОБА_2 фізичної особи. Вимоги до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 також є безпідставні, так як позивач мав довести які саме його права були порушені діями відповідачів, чого не було зроблено за час розгляду справи в суді. Крім того, в квартирі №19 було зроблено ремонт з застосуванням звукоізоляційних матеріалів, що підтверджено документами, висновком спеціалістів-будівельників, які підтверджують, що міжповерхове перекриття між квартирами №15 та №19 (конструкція підлоги в квартирі №19) за своїми звукоізоляційними характеристиками цілком відповідає вимогам СНиП 11-12-77 "Защита от шума" і забезпечує захист від шуму навіть кращий, ніж вимагається відповідними будівельними нормами та правилами. Якщо СНиП 11-12-77 "Защита от шума" вимагає щоб індекс ізоляції ударного шуму для перекриттів між житловими приміщеннями дорівнював, або був не менший 66 дБ, то за розрахунками спеціалістів наразі цей індекс міжповерхового перекриття між квартирами позивача та відповідачки ОСОБА_3 становить 57 дБ, що на 9 дБ менше від нормативно встановленого рівня. Посилання позивача на проектну документацію будинку вважає не можливо враховувати, так як в них зазначено, що це робочі проекти, креслення, і номер будинку не відповідає тому, в якому живуть сторони. Крім цього, з моменту проектування будинку, де живуть сторони, до цього часу будівельні матеріали, технології будівництва зазнали істотних змін в бік покращення. Навіть СНиП 11-12-77 "Защита от шума", на який посилається позивач, був затверджений в 1977 році, і відновлення перекриття до стану 1963 року (часу будівництва будинку) не гарантує дотримання будівельних норм, затверджених в 1977 році, а може навпаки погіршити стан перекриття, в тому числі і його звукоізоляційних властивостей. Стосовно килимового покриття підлоги в квартирі №19 пояснила, що дане покриття є одним із шарів підлоги, його невід"ємним елементом, підлога без покриття є незавершеною. Звукоізоляційні характеристики перекриття визначаються в залежності від конструкції підлоги, враховуючи покриття, незалежно від того, який саме вид покриття влаштований. Крім того, під килимовим покриттям влаштований також спеціальний звукоізоляційний прошарок войлочна підложка. Просила врахувати всі надані нею пояснення та письмові заперечення. До відповідача ОСББ "Університет" позивач ніяких вимог не має, тому в цій частині має бути відмовлено також.

Вислухавши пояснення позивача, представника всіх відповідачів, свідка ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

В суді встановлено, що позивач проживає в квартирі №15, будинку №22 по Русанівській набережній в місті Києві, є власником даної квартири. В квартирі №19 цього ж будинку, яка розташована поверхом вище, над квартирою позивача, на даний час проживає та є власником відповідачка ОСОБА_3, до неї власником даної квартири був ОСОБА_4 Встановлено та не оспорено сторонами, що в квартирі №19 було здійснено ремонт в 2001 році, в результаті якого було зруйновано міжповерхове перекриття з квартирою позивача. З наданих до справи копій заяв від імені позивача слідує, що останній, починаючи з 2003 року неодноразово звертався до правління ОСББ "Університет" з приводу того, що у зв"язку з тим, що в квартирі №19 було проведено реконструкцію, між поверхами (на їх підлозі) було знято та не встановлено звукоізоляційний шар, він терпить незручності чутно будь-який шум з квартири №19 (кроки, телевізор, розмови, музика). При цьому просив голову правління ОСББ "Університет" для примусового відновлення звукоізоляційного шару звернутися до суду (а.с.13-17 т.1). Аналогічні заяви подавалися до зборів уповноважених ОСББ "Університет", до КП по УЖГ Дніпровського району міста Києва, до Дніпровської РДА, Прокуратури Дніпровського району міста Києва. Згідно повідомлення КП по УЖГ Дніпровського району міста Києва від 19.05.2003 року, адресованого позивачу та Дніпровській районній у місті Києві державній адміністрації, - власник квартири АДРЕСА_1 за дозволом на перепланування квартири не звертався до них (а.с.102). Листом даного КП від 08.01.2004 року повідомлено, що власники житла, які виконали перепланування, переобладнання без отримання на це дозволу зобов"язані за вимогою власника будинку, за власні кошти ліквідувати незаконно виконані роботи і привести приміщення до переднього стану (а.с.103). Судом було призначено судову будівельно-технічну експертизу і відповідно до висновку №5918 від 27.07.2006 року (а.с.156-158 т.1) слідує, що звукоізоляційний шар в перекритті між квартирами №19 та №15 в будинку №22 по вулиці Русанівська набережна в місті Києві, передбачений проектною документацією, відсутній. Товщина перекриття та звукоізоляційного шару між вказаними квартирами не відповідає проектній. Шумоізоляційний шар між вказаними квартирами, який передбачений проектом, порушений. В 2009 році сторона відповідачів звернулися до Київського судового експертно-консультаційного центру "Будівельник" з проханням провести експертне дослідження підлоги в кв.№19. Відповідно до висновку №82 спеціаліста-будівельника від 02.07.2009 року (а.с.106-114 т.2) конструкція підлоги за своїми показниками звукоізоляції на всій площі квартири відповідає нормам СНиП 11-12-77; підлога міжповерхового перекриття вказаних квартир складається з шарів: килимове покриття, войлочна підкладка, армована цементно-піщана стяжка, пінополістерол, плита залізобетонна шатрової панелі; підлога виконана нерозбірливою і складає одне ціле з плитою перекриття.

Таким чином, в суді встановлено, що позивач ще з 2003 року почав звертатися до різних установ, до ОСББ "Університет" стосовно того, що в результаті проведеного відповідачами руйнування підлоги міжповерхового перекриття, була порушена звукоізоляція, чутно будь-які кроки, розмови, музику з квартири №19. Встановлено, що перепланування в квартирі №19 були здійснені без відповідних дозволів, необхідних погоджень, документів.

Суд приймає до уваги висновок судової будівельно-технічної експертизи №5918, так як вона була проведена у відповідності до вимог законодавства, експерти були попереджені про кримінальну відповідальність.

Висновок спеціаліста-будівельника, складеного за заявою відповідачів, судом не береться до уваги, так як не було попередження про кримінальну відповідальність експертів, висновок робився лише за замовленням сторони відповідачів. Допитаний в суді ОСОБА_5, який складав даний висновок, підтримав його, не заперечував, що в разі зняття килимового покриття ізоляція з квартирою позивача буде на межі.

На думку суду, килимове покриття разом з войлочною підкладкою не може бути враховане як шар міжповерхового перекриття, так як це є оздоблення підлоги в квартирі №19, і в любий час це оздоблення відповідач може змінити, і це є його правом, як власника житла, ніхто не може заборонити цього робити власнику.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимога про необхідність приведення міжповерхового перекриття між квартирами №15 та №19 до належного, відповідного до встановлених норм, проектів стану, підлягає задоволенню частково. Не може бути покладено обов"язок по приведенню підлоги у відповідний стан в квартирі №19 на відповідача ОСОБА_4, колишнього власника даної квартири, так як він ніякого відношення до даної квартири на даний час не має і не має ніяких прав виконувати якість роботи в цій квартирі. Уточнена вимога позивача щодо приведення підлоги в належний стан у відповідності до проекту даного будинку, а саме: відновити звукоізоляційний шар оргаліт 2 см., та пісок 5 см., підлягає задоволенню частково, враховуючи те, що з часу будівництва, проекту будинку, де живуть сторони, сплинуло дуже багато часу, за який технології змінилися. Враховуючи це, суд вважає, що відповідач ОСОБА_3, яка є на даний час власником квартири №19, має відновити підлогу відповідно до проекту будинку, з можливим застосуванням сучасних, новітніх, будівельних матеріалів. З таким варіантом раніше погоджувався і сам позивач, і зазначав про це в своїх попередніх уточненнях до позову. Не підлягає задоволенню і вимога позивача щодо його участі контролі при виконання робіт по відновленню звукоізоляційного шару міжповерхового перекриття в квартирі №19, так як право знаходитися в чужій квартирі, здійснювати в ній якийсь контроль, вправі надати лише власник даного житла.

Стосовно вимог до ОСОБА_2 суд приходить до висновку, що вони є необгрунтовані, безпідставні, так як даний відповідач є фізичною особою, а свою вимогу позивач обгрунтовує тим, що ОСОБА_2, як управитель будинку, не виконував свої обов"язки. ОСОБА_2 є головою правління ОСББ юридичної особи. Доказів того, що ОСОБА_2 фізична особа, якимось чином заподіяла позивачу моральної, матеріальної шкоди, суду не було надано. ОСББ "Університет" - юридична особа була залучена до справи судом, до неї позивач не має ніяких вимог.

Відповідно до ст.383 ЦК України власник квартири на свій розсуд може здійснювати ремонт і зміни у квартирі за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати відповідно до задоволеної частини позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.383 ЦК України, ст.ст.60, 88, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Зобов"язати ОСОБА_3 відновити в належній їй на праві приватної власності квартирі АДРЕСА_2 звукоізоляційний шар міжповерхового перекриття з квартирою №15, в будинку №22 по вулиці Русанівська набережна в місті Києві, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1, відповідно до проекту цього будинку, з можливим застосуванням сучасних, новітніх будівельних матеріалів.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати: судовий збір - 8 грн. 50 коп., витрати за проведення експертизи 615 грн. 23 коп.

В інших частинах позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Суддя: