Справа 2-106/10
15 червня 2010 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської областік у складі:
головуючого судді Рукаса М.С.,
при секретарі Видиш Д.В.,
за участю позивача ОСОБА_1 В О.,
представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 пре виселення з квартири,
Позивач ОСОБА_1 В О. звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовом до ОСОБА_3 про виселення з квартири.
В обгрунтовування заявлених вимог позивач посилається на те, що він є наймачем квартири АДРЕСА_1. Його право користування цим жилим приміщенням підтверджено ухвалою апеляційного суду Луганської області від 14 липня 2008 року. Але вселитися та користуватися квартирою він не має можливості, оскільки в квартирі як тимчасовий жилець і на теперішній час без правових підстав проживає громадянин ОСОБА_3 - колишній чоловік його колишної дружини і померлої у 2008 році дружини - ОСОБА_4, який до речі має власне житло за адресою реєстрації. На прохання позивача від 18.07.2008 року передати йому ключі від квартири та виселити, ОСОБА_3Л надав йому розписку, що він передасть ключі від квартири 211 буд. 25 по шосе Будівельників у м. Сєвєродонецьку 20.08.2008 року. Але після спливу цього строку ОСОБА_3 відмовляється передати ключі та звільнити квартиру. З метою вирішення цього спору у суді позивач вимушений звернутися за правовою допомогою і поніс витрати у розмірі 500 грн. У зв'язку з викладеним позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 В О., підтвердив доводи, викладені у позові, підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити та висилити ОСОБА_3 з житлового приміщення квартири АДРЕСА_2 без надання іншого жилого приміщення, а також стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу у сумі 500 грн., судовий збір в розмірі 8 грн. 50 коп. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 7 грн. 50 коп. Суду пояснив, що він зареєструвався у зазначеній квартирі 23.09.1988 року та зареєстрований до теперішнього часу. Шлюб він з ОСОБА_4 розірвали 02.12.1996 року. Через 1-2 роки він виїхав з квартири, оскільки його колишня дружина попросила його виїхати, бо вона мала намір створити родину з відповідачем ОСОБА_3. У зазначеній квартирі він не мешкає, оскільки не має можливості вселитися та мешкати за місцем реєстрації. Відразу після його виїзду у квартиру заселився відповідач, який фактично займає спірну квартиру по теперішній час. У 2008 році ОСОБА_4 померла, а ОСОБА_3 продовжує займати квартиру, у останнього ключі від квартири, там знаходяться його речі. Він має можливість змінити замки, зайти до квартири АДРЕСА_3 в присутності працівників ЖЕКу та міліції, проте не бажає цього робити таким чином, щоб уникнути конфліктної ситуації та бажає вирішити виниклу проблему цивільним шляхом, через звернення до суду. У квартирі крім нього та його неповнолітнього сина ОСОБА_5 зареєстрований неповнолітній ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у відношенні якого він не ставить питання про його виселення та зняття з реєстрації.
Представник позивача ОСОБА_7 підтвердив доводи, викладені у позові, підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити та висилити ОСОБА_3 з житлового приміщення квартири АДРЕСА_2 без надання іншого жилого приміщення, а також стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у сумі 500 грн., судовий збір в розмірі 8 грн. 50 коп. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 7 грн. 50 коп. Суду пояснив, що ОСОБА_1 є наймачем квартири АДРЕСА_4. Відповідач ОСОБА_3 зареєстрований за іншою адресою, а саме: м. Сєвєродонецьк, пр-т Космонавтів, 29-88, тобто він має своє житло. ОСОБА_8 В О. на користування квартирою 211 у будинку 25 по вул. Ш. Будівельників підтверджується як реєстрацією у даній квартирі так і ухвалою апеляційного суду Луганської області від 14.07.2008 року, законність якої також підтверджена ухвалою Верховного Суду України від 12.08.2009 року, але вселитися та користуватися вказаним житловим приміщенням позивач не має можливості, оскільки мешкаючий там відповідач, який є колишнім чоловіком колишньої дружини ОСОБА_1, яка померла - ОСОБА_4, не звільняє приміщення. Спроби урегулювати у досудовому порядку питання про передачу квартири та вселення до позитивного результату не привели, оскільки не дивлячись на розписку від 20.08.2008 року дану ОСОБА_3. Відповідач виселятися та передавати ключі позивачу відмовляється по сьогоднішній день. З урахуванням ст. 98 ЖК України, просить суд позовні вимоги задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку шляхом надіслання телеграми № 21/1945 від 21.05.2010 року, причини неявки суду не відомі. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило.
Позивач та його представник не заперечували проти ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів, у зв'язку з чим судом 28.04.2010 року на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України було винесено ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, вислухавши позивача, його представника, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовна заява обгрунтована і позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 98 ЖК України наймач жилого приміщення та члени його сім'ї, які проживають разом з ним, можуть за взаємною згодою дозволити тимчасове проживання в жилому приміщенні, що є в їх користуванні, інших осіб без стягнення плати за користування приміщенням (тимчасових жильців), в том числі опікуна чи піклувальника, який не є членом сім'ї наймача. Тимчасові жильці на вимогу наймача або членів сім'ї, які проживають разом з ним, зобов'язані негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення- підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.
В судовому засіданні встановлено, що згідно довідки № 454 від 12.02.2009 року за адресою м. Сєвєродонецьк, вул. Ш. Будівельників, 25-211, зареєстровані ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, та неповнолітній ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідно копії розписки ОСОБА_3 від 18.07.2008 року, останній зобов'язується передати ОСОБА_1 ключі від квартири АДРЕСА_5, 20.08.2008 рок о 19-00 год за вищезазначеною адресою.
Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.
Отже до складу витрат, пов'язаних із оплатою правової допомоги, включаються витрати на оплату праці адвоката або іншого фахівця у галузі права (гонорар), а також відшкодування витрат, зумовлених наданням правової допомоги.
Згідно п. 3.2. мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року №23-рп/2009 правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз'яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб'єкт надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати.
Також, постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом справ. Так, граничний розмір витрат, пов'язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення у цивільній справі у випадку, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не повинен перевищувати суму, що обчислюється з огляду на те, що зазначеній особі виплачується 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.
Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру б/н ОСОБА_1 на підставі договору від 27.10.2008 року СПД ОСОБА_10 500 грн..
Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_11 є фахівцем у галузі права, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_9 В02 № 113020; копією диплому ИВ-І № 418451 від 08.06.1985 року за спеціальністю правознавство.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Згідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать зокрема витрати на інформаційно-технічне забезпечення.
Понесення позивачем судових витрат підтверджується матеріалами, що є у справі, а саме квитанціями № 258/294 та № 259/296 від 22.10.2008 року відповідно про сплату судового збору в сумі 8,50 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 7,50 грн..
На підставі викладеного суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача у якості відшкодування сплачених судового збору у розмірі 8,50 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ в сумі 7,50 грн..
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 84, 88, 212-215 ЦПК України, ст. 98 ЖК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виселення з квартири задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування сплачених ним витрат на правову допомогу у розмірі 500 грн., витрат на оплату судового збору у розмірі 8,50 грн та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у розмірі 7,50 грн..
Копію заочного рішення надіслати відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження рішення протягом десяти днів з дня його проголошення та подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ: М.С . РУКАС