Апеляційний суд Рівненської області
Справа № 22-469/2010 Головуючий в 1 інстанції: Маринича В.К.
Категорія: 19 Доповідач: Демянчук С.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2010 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Рівненської області у складі:

Головуючого судді: Демянчук С.В.

суддів: Василевича В.С., Шимківа С.С.

при секретарі : Чалій Н.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 25 січня 2010 року в справі за позовом Костопільського багатогалузевого житлово-комунального підприємства до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Костопільського багатогалузевого житлово-комунального підприємства про зобовязання розділити особовий рахунок на оплату комунальних послуг.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які зявилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів ,-

ВСТАНОВИЛА :

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 25 січня 2010 року позов Костопільського багатогалузевого житлово-комунального підприємства до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Костопільського багатогалузевого житлово-комунального підприємства 1581,91 грн. заборгованості за житлово-комунальні послуги та 43,75 грн. витрат на ІТЗ розгляду справи.

Стягнуто з ОСОБА_1 51 грн. державного мита на користь держави.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Костопільського багатогалузевого житлово-комунального підприємства про зобовязання розділити особовий рахунок на оплату комунальних послуг відмовлено за необґрунтованістю заявлених вимог.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що вказане рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки ухвалюючи рішення суд першої інстанції не встановив характер спірних правовідносин та правову норму, яка підлягає застосуванню, чим одночасно допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що у наслідку призвело до винесення неправомірного рішення, а оскаржуване рішення підлягає до скасування з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Зазначає, що відповідно до ст. 62 ЖК України до відносин, що випливають також з договору найму жилого приміщення, у відповідних випадках застосовуються також правила цивільного законодавства.

Крім того вказує, що згідно п. 6 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сімї при відповідному документному оформленні.

Тому він вважає, що вимога про стягнення з нього всієї суми боргу є неправомірною та необґрунтованою, адже інші співвласники цієї квартири вже тривалий час не проживають у ній, що підтверджено відповідним актом, який був доданий до справи.

У зв'язку із викладеним, ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заявленого позову та задовольнити його зустрічний позов у повному обсязі.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі.

Представник Костопільського багатогалузевого житлово-комунального підприємства в судове засідання не з"явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Позивач подав заяву про відкладення розгляду справи в зв"язку з зайнятістю представника в іншому суді.

В поданих на апеляційну скаргу запереченнях Костопільське багатогалузеве житлово-комунальне підприємство апеляційну скаргу не визнали, вважають висновки суду першої інстанції правильними. Просять апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, а також вимог, заявлених в суді першої інстанції, правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги Костопільського багатогалузевого житлово-комунального підприємства, суд першої інстанції виходив із того, що 31 серпня 2006 року між Костопільським багатогалузевим житлово-комунальним підприємством та ОСОБА_1 був укладений договір про надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій і у відповідача дійсно існує заборгованість перед позивачем по оплаті послуг, розмір яких, станом на 01 листопада 2009 року, становить 1581 грн. 91 коп.

Колегія суддів також погоджується із даним рішенням суду першої інстанції, оскільки із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 дійсно має заборгованість перед позивачем по оплаті послуг у вищевказаному розмірі і при цьому суд першої інстанції правильно керувався положеннями п. 7, п. 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинкових територій, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року із змінами від 24 січня 2006 року.

Окрім того, правильним є і висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні вимог ОСОБА_1 до Костопільського багатогалузевого житлово-комунального підприємства про зобовязання розділити особовий рахунок на оплату комунальних послуг, оскільки підстави для задоволення таких вимог відсутні.

З матеріалів справи вбачається, що співвласниками спірної квартири є ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 Доказів про те, що між даними особами існує спір, встановлено порядок користування двокімнатною спірною квартирою відсутні. До інших співвласників ОСОБА_1 в встановленому законом порядку буд-які вимоги щодо спірної квартири не пред"являв. За зазначених підстав, суд обгрунтовано відмовив в задоволенні зустічного позову оскільки він заявлений передчасно.

На підтвердження зазначених висновків в рішенні наведені відповідні мотиви та докази з якими погоджується апеляційний суд, оскільки такі висновки суду ґрунтується на здобутих у справі доказах та в відповідності до вимог чинного законодавства /Закону України "Про житлово-комунальні послуги", що набув чинності з 1 січня 2005року /далі Закон/, Правилам користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992року /із змінами/. /

Цими нормативно-правовими актами на позивача, як виконавця послуг, покладено обов'язок щодо надання житлово-комунальних послуг, зокрема, послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій /прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, вивезення побутових відходів тощо/.

Правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами укладеного договору, оплата наданих послуг є обов'язком споживача.

Статтею 19 Закону визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Статтею 18 Закону встановлено порядок оформлення претензій споживачів до виконавця у разі порушення умов договору.

В матеріалах справи наявні як договір так і акт-претензія, які були складені відповідно до встановленого порядку.

Згідно принципу диспозитивності цивільного судочинства / ст.11 ЦПК України/ суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до норм ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Обов'язок доказування і подання доказів процесуальним Законом / ст.60 ЦПК/, покладено на сторони.

Відповідно до ст.131 ЦПК України, передбачається, що сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Докази подаються у строк, встановлений судом з урахуванням часу, необхідного для подання доказів.

Однак, належними і допустимими доказами в передбаченому законом порядку, ОСОБА_1 висновки суду не спростував.

Не заслуговують на увагу доводи відповідача в апеляційній скарзі про те , що оскільки згідно п. 6 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сімї при відповідному документному оформленні. Належні докази в підтвердження відсутності споживача чи членів сім"ї в спірний період часу ОСОБА_1 суду не надав. Акт перевірки паспортного режиму 24.12.2007 року не свідчить про поважність та строки непроживання вказаних осіб. Окрім того з такою заявою до позивача про непроведення нарахування платежів співвласники квартири не зверталися. Тобто, позивач належним чином про дані обставини повідомлений не був.

Поскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, та, враховуючи, що суд першої інстанції, вирішуючи спір, правильно встановив дійсні обставини справи, з'ясував характер взаємовідносин сторін, постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права, та зважаючи, що не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань, судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 25 січня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею чинності.

Головуючий : Демянчук С.В.

Судді : Василевич В.С.

ОСОБА_5