АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2а-3910Головуючий у 1-й інстанції Ігнатова
Провадження № 22ц-1009/10 Доповідач - Демкович Ю.Й.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2010 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Сташківа Б.І.

суддів - Гурзель І. В., Демкович Ю. Й.,

при секретарі - Саланда О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тернополя цивільну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Підгаєцькому районі Тернопільської області

на постанову Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 18 лютого 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України в Підгаєцькому районі /надалі «управління»/ про стягнення недоплачених сум у вигляді щомісячної надбавки до пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася з вимогами до Управління про визнання дій останнього неправомірними та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги до пенсії як дитині війни за період із 2007 року по 2009 рік (включно), вважаючи, що згідно із ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» /надалі «Закон»/ має право на одержання пенсії, підвищеної на 30% мінімальної пенсії за віком, а відповідач, всупереч рішенням Конституційного Суду України, не проводить підвищення та перерахунку пенсії.

Постановою Підгаєцького районного суду від 18.02.10 позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії управління щодо невиплати позивачу підвищення до пенсії. Зобов'язано управління провести нарахування та виплату позивачу підвищення до пенсії, як дитині війни, у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період із 09.07.07 по 31.12.07, з 22.05.08 по 31.12.08. У задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі управління просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, колегія судців вважає, що скарга до задоволення не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд керувався тим, що управління як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинно було діяти відповідно до вимог ст. 6 Закону й здійснити позивачу відповідні нарахування (за той період, коли дія цієї норми не була зупинена), але у порушення вимог вказаної статті таких нарахувань не проводило, чим і допустило протиправну бездіяльність.

Із таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам чинного законодавства і ґрунтується на матеріалах справи.

Судом встановлено, що позивач отримує пенсію за віком та належить до категорії громадян, яким встановлено статус дитини війни.

Протягом 2007-2009 років їй не було нараховано і виплачено підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з мотивів відсутності механізму розрахунку підвищення пенсій, а також, що у ст. 6 Закону не вказано, яким саме органом, за рахунок яких коштів і джерел фінансування та в якому процедурному порядку здійснюється їх призначення та виплата. Відсутність нарахувань підтверджується довідкою № 33 від 25.01.10.

Ст. 6 Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на ЗО % мінімальної пенсії за віком.

П. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дію ст. 6 Закону зупинено на 2007 рік із врахуванням вимог ст. 11 цього Закону.

Проте, рішенням Конституційного Суду України від 09.07.07 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення п.12 ст. 71 та ст. 11 Закону.

Пп. 2 п. 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» змінено редакцію ст. 6 Закону, проте, рішенням Конституційного Суду України від 22.05.08 ці зміни також визнані неконституційними, оскільки за правилами ч. 2 ст. З Закону державні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або „скасовані іншими нормативно-правовими актами.

У силу ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення КС України рішення про їх неконституційність. Разом із цим, на підставі вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.п.7 п.2.2 Положення про управління Пенсійного фонду в районах, містах і районах у містах, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 року управління відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, допомогу на поховання та інші соціальні виплати відповідно до чинного законодавства.

За вказаних обставин, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що позивачу з 09І07.07 по 31.12.07 та з 22.05.08 по 31.12.08 повинна була нараховуватись підвищена пенсія, яка передбачена для дітей війни. Відмова в такому нарахуванні та виплаті є протиправною бездіяльністю відповідача.

Тому, колегія суддів приходить до висновку, що судом вірно вирішено вимоги щодо зобов'язання управління здійснити нарахування та виплату позивачу згаданої надбавки у цей період.

Доводи апелянта щодо правомірності своїх дій із посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни на увагу не заслуговують, оскільки фінансування цих видатків не є предметом цього спору.

Проблеми надання бюджетних коштів управлінню для виконання покладених на нього обов'язків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом не розглядались.

3 урахуванням того, що законодавством України у 2009 році дію ст. 6 Закону не зупинено, тому| управління було зобов'язане проводити нарахування та виплату спірних виплат. Однак, суд не зобов'язав відповідача до вчинення цих дій.

Враховуючи вимоги ст. 303 ЦПК Країни та відсутність скарги позивача, апеляційна інстанція не вбачає підстав для скасування постанови суду. Доводи апеляційної скарги висновків суду! не спростовують.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Підгаєцькому районі Тернопільської області відхилити.

Постанову Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 18 лютого 2010 року залиЬїити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців шляхом, подання касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2