№ 2-264-10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

23 березня 2010 року Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі: головуючої - судді Гаврищук Л.П. , при секретарі Василюк Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Нетішин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору оренди припиненим та виселення із займаного приміщення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулався з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору оренди припиненим та виселення із займаного приміщення, обгрунтувавши його тим. що на підставі договору дарування від 07 травня 2003 року вона є власником квартири № 74. що по вулиці Незалежності. 9 в м. Нетішин.

06 жовтня 2006 року між нею та відповідачкою був укладений договір оренди, за яким вона передала у тимчасове володіння приміщення загальною площею 33,60 м. кв., яке розташоване за вище означеною адресою, для здійснення підприємницької діяльності. Договір вступив в дію 01.10.2006 року і був укладений на строк до 01.04.2007 року з правом пролонгації.

Однак, після 01.04.2007 року ОСОБА_3 скориставшись правом пролонгації, продовжувала користуватися квартирою, не зважаючи на її неодноразові усні повідомлення про припинення договору оренди. В червні та серпні 2009 року на адресу відповідачки направлялись рекомендовані листи з вимогою про припинення договору оренди, однак були повернуті без вручення. 06 жовтня 2009 року вона в присутності свідків передала відповідачці заяву-попередження про припинення договору оренди, прочитавши яку відповідачка отримати відмовилась. На даний час ОСОБА_2 продовжує користуватися належної їй на праві власності квартирою, чим порушує її права.

ОСОБА_1 1 .В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала.

Представник позивача ОСОБА_4 позов підтримав.

Відповідачка в судове засідання не з»явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася в установленому законом порядку, про що в матеріалах справи є розписка, причини неявки суду не повідомила.

Суд визнав за можливе провести розгляд справи у відсутності відповідачки за наявними матеріалами справи та ухвалив розглядати справу заочно, про що у судовому засіданні позивачка та її представник не заперечували.

Заслухавши пояснення позивачки та її пердставника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки грунтуються на законі та підлягають задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору дарування від 07.05.2003 року належить квартира АДРЕСА_1, яка була передана в оренду до 01.04.2007 року з правом пролонгації ОСОБА_2

Відповідно до п. 4 Договору оренди від 06.10.2006 року, будучи попередженою позивачкою про розірвання договору, ОСОБА_3 зобов'язалася виїхати з квартири АДРЕСА_2 06.10.2008 року про що нею була дана розписка. Згідно заяви від 06.10 2009 року ОСОБА_5 в присутності свідків письмово повідомила відповідачку про розірвання договору оренди, який було укладено 06.10.2006 року.

Виходячи із положень ч. 1 ст. 777 ІДК України наймач, який належно виконує свої обов»язки за договором найму, після спливу строку договору маг переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк, може реалізувати надане йому переважне право на продовження оренди на новий строк, у такому разі наймач зобов»язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо такий не встановлено в розумний строк.

У відповідності до ч. 2 ст. 782 ЦК України, у разі відмови наймодавця від договору найму, договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Про відмову ОСОБА_6 від договору оренди, про що вона повідомила відповідачку, свідчить розписка ОСОБА_2, згідно якої вона зобов'язалась виконати певні роботи при виїзді з орендованої квартири 06.10.2008 року.

Однак, в супереч волі орендодавця - ОСОБА_1, орендар - ОСОБА_2 після 06.10.2008 року і на час розгляду справи зі спірної квартири добровільно не виселилася, чим порушує права позивачки на користування належної їй на праві приватної власності квартири.

Тому, за наявності доказів про намір орендодавця припинити дію договору та відсутності доказів про намір орендаря продовжити договір оренди приміщення відсутні правові підстави для пролонгування договору після закінчення його. Стягненню з відповідача на користь позивача, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, підлягають судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 777, 782 ЦК України, ст.ст. 219 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Визнати припиненим з 01 жовтня 2009 року договір оренди квартири АДРЕСА_3, укладений 06 жовтня 2006 року.

Виселити ОСОБА_7 з квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь ОСОБА_1 в розмірі 17 грн. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 37 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду, через Нетішинський міський суд, протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заочне рішення може бути переглянуте Нетішинським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів, з дня отримання його копії, в Нетішинський міський суд

Суддя Гаврищук Л.П.