Апеляційний суд Кіровоградської області
Головуючий у 1 інстанції: Андріянов О.В.
Доповідач Кривохижа В. І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 грудня 2010 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах

апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

Головуючого: Полежая В.Д.

Суддів: Голованя А.М.

ОСОБА_1

при секретарі: Салабай М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 жовтня 2010 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2009 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю „Люмбер-Україна, третя особа - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Світловодському районі Кіровоградської області (далі-Фонд), про проведення розслідування нещасного випадку на виробництві та складення акту.

Позивач зазначав, що 13 травня 2009 року під час виконання трудових обовязків з ним стався нещасний випадок, однак розслідування факту нещасного випадку відповідачем не проводилося і акт розслідування цього нещасного випадку не складався, що позбавляє його можливості одержання від Фонду встановлених законом виплат. Тому і просив зобов»язати відповідача провести розслідування цього нещасного випадку та скласти акт розслідування нещасного випадку, пов»язаного з виробництвом, за формою Н-1.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 жовтня 2010 року у задоволенні позову відмовлено.

Суд дійшов висновку, що позивач на роботу відповідачем не приймався, доказів його фактичного допуску до роботи не надано та не встановлено, що він є суб»єктом страхування від нещасного випадку, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду через неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог. Зазначається, зокрема, що рішення суду базується на вибірковій та фрагментарній оцінці обставин справи, які не відповідають ознакам письмових доказів.

Заслухавши доповідача, представника третьої особи, яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів

вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1,3,4 ст.24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, у письмовій формі. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

Відповідно до Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112 відповідач зобовязаний провести розслідування нещасного випадку, що стався на підприємстві з найманим працівником та скласти відповідний акт, в залежності від результатів розслідування.

Посилаючись на працевлаштування до відповідача з 13 квітня 2009 року з наданням останньому відповідних документів, позивач стверджував, що нещасний випадок стався з ним на підприємстві 13 травня 2009 року саме під час перебування у трудових відносинах.

Однак судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що позивач на роботу відповідачем не приймався, належних доказів щодо фактичного допуску його до роботи не надано.

Із копії книги наказів відповідача вбачається, що запис про видання наказу про прийняття на роботу позивача 13 квітня 2009 року та його звільнення відсутній (а.с.84-87).

Згідно копії розрахункових відомостей відповідача щодо виплати заробітної плати працівникам за квітень-липень 2009 року вбачається, що позивач у списках працівників відсутній (а.с.79-83).

Із копії медичної картки позивача та письмового повідомлення Світловодської ЦРЛ від 30 червня 2010 року вбачається, що під час звернення до лікувальної установи за медичною допомогою у травні 2009 року позивач стверджував, що не є працевлаштованою особою та від отримання листка непрацездатності відмовився, зазначаючи при цьому, що травму він отримав у побуті (а.с. 7-10, 97).

" Відповідно до ч.З ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності.

Належних і переконливих доказів на підтвердження доводів позовної заяви щодо отримання травми на підприємстві відповідача під час виконання трудових обов»язків позивач не надав, не містять їх і матеріали справи.

Суд першої інстанції належним чином встановив обставини справи, дав правильну оцінку наданим доказам, в тому числі і показанням свідків, письмовим доказам, і відповідно до ст.ст.2, 6, 8, 13 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», ст. ст.21, 24 КЗпП України, Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1112 від 25 серпня 2004 року, дійшов обґрунтованого висновку про те, що сукупність встановлених доказів свідчить про необґрунтованість заявлених вимог щодо необхідності проведення відповідачем

розслідування нещасного випадку.

Тому безпідставні доводи скарги, які були предметом розгляду в судовому засіданні і їм дана належна оцінка, висновків суду вони не спростовують. Надані докази оцінені судом відповідно до ст.ст.10, 60, 212 ЦПК України з урахуванням вимог ст.ст. 58, 59 ЦПК України про їх належність і допустимість. Інші доводи скарги також не дають підстав для висновку про порушення або неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування в межах доводів скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,'-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити, а рішення Світловодського міськрайонного суду від 19 жовтня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: підпис Судді: підписи

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1