Справа № 2-277/2010 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2010 року Корюківський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Корха О.І.,

при секретарі Александровій Н.Л.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Корюківці у приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до управління Пенсійного Фонду України в Корюківському районі про визнання неправомірними дій відповідача та зобовязання зробити перерахунок та виплату недоплаченої суми щомісячного підвищення до пенсії як дитині війни, -

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулись до суду з цим позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони , кожна відповідно до ст.1 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 р. (далі Закон) є дитиною війни. Згідно ст. 6 зазначеного Закону з 01.01.2006 р. ним повинна виплачуватись щомісячна соціальна допомога у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Виплата підвищення до пенсії мала здійснюватись відповідачем. Всупереч положень ст. 22 Конституції України, якими передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, п.17 ст. 77 та ст. 110 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 р.» від 20.12.2005 р. та п. 12 ст. 71 ЗУ «Про державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 р. дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було зупинено на 2006 та 2007 роки відповідно. Пунктом 41 розділу ІІ ЗУ « Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 р. положення статті 6 Закону, було викладено в новій редакції, відповідно до якої право на державну соціальну допомогу дітям війни було обмежено, проте рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 та № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р. положення, що призупиняли дію ст. 6 Закону, було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) та втратили свою чинність з дня їх ухвалення. Позивачі вважають, що зупинивши Законом України «Про Державний бюджет України на 2006 р.» дію ст. 6 Закону на 2006 р., було грубо порушено положення основного Закону, тому відповідач зобовязаний здійснити нарахування державної соціальної допомоги в розмірі 30% з 1.04.2007 року.

Керуючись вищезгаданим рішенням Конституційного суду України та чинним законодавством України, позивачками було направлено письмове звернення до відповідача з вимогою здійснити нарахування належної ним, як дитині війни кожній соціальної державної допомоги у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком за період з 01.04.2007 р. по 01.04.2010 р., та забезпечити її виплату. Однак відповідач відмовив позивачам у їх гарантованому Конституцією України та ст. 6 Закону праві. Позивачі вважають, що дана відмова є незаконною, протиправною і такою, що суперечить Конституції та законам України.

Позивачі просять зобовязати визнати дії відповідача щодо виплати позивачам щомісячної соціальної допомоги у розмірі меншому ніж передбачено Законом України «Про соціальний захист дітей війни», тобто 30 відсотків мінімальної пенсії за віком неправомірними. Зобовязати відповідача зробити перерахунок та виплатити підвищення до пенсії як дитям війни у розмірах передбачених Законом України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 01.04.2007 р. по 01.04.2010 р..

У судове засідання позивачі не з»явились надали письмові заяви про слухання справи без їх участі, свої позовні вимоги підтримали і наполягають на їх задоволенні.

Представник відповідача управління Пенсійного Фонду України в Корюківському районі в судовому засіданні надав суду заперечення згідно якого з позовними вимогами не згоден, свої заперечення обґрунтовує тим, що відповідач діяв в межах наданих йому законами та підзаконними нормативно-правовими актами повноважень.

Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позови, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню частково за наступних підстав. По справі встановлено, що позивачка ОСОБА_2 відповідно до ст. 1 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 р. (далі Закон) є дитиною війни, яка на час закінчення (02.09.1945 року) Другої світової війни не досягла 18 років. По справі встановлено, що позивачка ОСОБА_3 також відповідно до ст. 1 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 р. (далі Закон) є дитиною війни, яка на час закінчення (02.09.1945 року) Другої світової війни не досягла 18 років. Дана обставина не заперечується відповідачем та підтверджується наданою копією посвідчення, яке має дані, що позивачка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (№ 112892 ) є дитиною війни та наданою копією посвідчення, яка має дані, що позивачка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (№ 114625), є дітьми війни. Згідно ст. 6 «Про соціальний захист дітей війни», редакція якої діяла до 01.01.2008 року, дітям війни повинна виплачуватись щомісячна соціальна допомога у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Ст. 46 КУ встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, і також у старості і в інших випадках, передбачених законом. Таким чином щомісячна доплата до пенсії для дітей війни є формою реалізації конституційного права на соціальний захист громадян, які відповідно до спеціального закону, є дітьми війни.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 ЗУ « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав або встановлював цей розмір немає. Розмір підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону складає 30% мінімальної пенсії за віком. Мінімальна пенсія за віком відповідно до ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Згідно із законом «Про державний бюджет України на 2006 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність складає: з 01 січня 359 грн., з 01 квітня 359 грн., з 01 жовтня 366 грн.

Згідно із ЗУ «Про державний бюджет України на 2007 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність складає: з 01 січня 380 грн., з 01 квітня 406 грн., з 01 жовтня 411 грн..

Згідно із ЗУ «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність складає: з 01 січня 470 грн., з 01 квітня 482 грн., з 01 жовтня 498 грн.

Згідно із ЗУ «Про державний бюджет України на 2009 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність складає: з 01 січня 498 грн., з 01 листопада 573 грн.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок Державного бюджету України, а не за рахунок бюджету Пенсійного фонду. За умови відсутності у Державному бюджеті коштів на виплату щомісячних надбавок дітям війни, це створює ситуацію правової невизначеності стосовно джерела коштів з яких має виплачуватись зазначена надбавка. Однак, суд вважає, що дана обставина не може бути підставою для порушення прав громадян на соціальний захист в тому числі й на отримання надбавки до пенсії, яка передбачена Законом.

Реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно - правових актів національного законодавства не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобовязань судом не приймається до уваги. Виплата підвищення до пенсії мала здійснюватись відповідачем, що також не заперечується. Відповідно до ст. 22 Конституції України, якими передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Положення ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» було зупинено на 2006 рік згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2006 р.» від 20.12.2005 р, однак у звязку з виключенням п. 17 ст. 77 ЗУ «Про державний бюджет України на 2006 р.» відповідно до ЗУ «Про внесення змін до ЗУ «Про державний бюджет України на 2006 р.» від 19.01.2006 року дію ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» було відновлено.

Згідно п. 12 ст. 71 ЗУ «Про державний бюджет України на 2007 рік» з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом зупинено на 2007 рік ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням ст. 111 цього Закону.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 року положення, що призупиняли дію ст. 6 Закону, було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) та втратили свою чинність з дня їх ухвалення.

Пунктом 41 розділу ІІ ЗУ « Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 р. положення статті 6 Закону, було викладено в новій редакції (яка набрала чинності 01.01.2008 року): « Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або до щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним з законів».

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 року положення, що призупиняли дію ст. 6 Закону, було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) та втратили свою чинність з дня їх ухвалення.

Згідно ч. 2 ст. 152 КУ Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Суд вважає, що невиплачена позивачам щомісячної державної соціальної допомога, як дітям війни підлягає стягненню, враховуючи те, що право на отримання щомісячної доплати до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, передбаченої Законом України «Про соціальний захист дітей війни» не залежить від розміру доходів одержувача чи наявності фінансування з бюджету, має безумовний характер, тому підлягають задоволенню вимоги позивачів, щодо стягнення виплати недоплаченої пенсії, як дитині війни з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 1 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року , з 1 січня 2010 року по 01 квітня 2010 року.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. ЦПК України для звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Керуючись вищезгаданим рішенням Конституційного суду України та чинним законодавством України, позивачами були направлені письмові звернення до відповідача з вимогою здійснити нарахування належної їм, як дітям війни соціальної державної допомоги у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком за 2007 2010 роки, та забезпечити її виплату. Однак відповідач відмовив позивачам у їх гарантованому Конституцією України та ст. 6 Закону праві, з врахуванням даної обставини слід вважати, що позивачі дізнались про порушення їх прав з вказаних листів. Водночас суд зазначає, що в період з 2006 року по 9 липня 2007 року до винесення вищезазначеного рішення Конституційним судом України, відповідач діяв у відповідності з нормами Закону «Про державний бюджет України» та ст. 95 Конституції України, а тому підстав для визнання його дій чи бездіяльності, у вказаний період, незаконними немає. Також позовні вимоги позивачів за 2009 рік та за період з 1.01.2010 року по 1.04.2010 року теж підлягають задоволенню, так як вони передбачені чинним законодавством України.

Суд не враховує посилання відповідача на відсутність коштів для забезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії позивачам, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобов`язань, які встановлені ст. 46 Конституції України та ст. 6 Закону.

За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню. Так як позов підлягає частковому задоволенню, то з відповідача на користь позивачів підлягають стягненню державне мито сплачене ними про подачі позову до суду, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи сплачені позивачами при подачі позову.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.21,24,46, 152 Конституції України, ст. 1, 6, 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ЗУ« Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про державний бюджет на 2007 рік», Законом України «Про державний бюджет на 2008 рік», Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року, Рішенням Конституційного Суду України від 25.05.2008 року, п.4 ч.1 ст. 268 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 60,137, 208, 213-216, 218, 294 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до управління Пенсійного Фонду України в Корюківському районі про визнання неправомірними дій відповідача та зобовязання зробити перерахунок та виплату недоплаченої суми щомісячного підвищення до пенсії як дитині війни задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного Фонду України в Корюківському районі Чернігівської області неправомірними щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щомісячної соціальної допомоги встановленої Законом України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі меншому ніж 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 1 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, з 1 січня 2010 року по 01 квітня 2010 року .

Зобовязати управління Пенсійного Фонду України в Корюківському районі Чернігівської області зробити перерахунок та виплатити підвищення до пенсії як дитині війни ОСОБА_3 з урахуванням її підвищення на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 1 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, з 1 січня 2010 року по 01 квітня 2010 року і здійснити відповідні виплати на користь позивача за виключенням виплаченого підвищення до пенсії за вказаний період.

Зобовязати управління Пенсійного Фонду України в Корюківському районі Чернігівської області зробити перерахунок та виплатити підвищення до пенсії як дитині війни ОСОБА_2 з урахуванням її підвищення на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 1 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, з 1 січня 2010 року по 01 квітня 2010 року і здійснити відповідні виплати на користь позивача за виключенням виплаченого підвищення до пенсії за вказаний період.

Стягнути з управління Пенсійного Фонду України в Корюківському районі Чернігівської області на користь ОСОБА_3 - 37 ( тридцять сім ) гривень 00 коп у повернення витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду даної цивільної справи сплачених позивачем при подачі позову до суду та 25 (двадцять п»ять) гривень 50 копійок у повернення сплаченого позивачем при подачі позову до суду держмита.

Стягнути з управління Пенсійного Фонду України в Корюківському районі Чернігівської області на користь ОСОБА_2 - 37 ( тридцять сім ) гривень 00 коп у повернення витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду даної цивільної справи сплачених позивачем при подачі позову до суду та 25 (двадцять п»ять) гривень 50 копійок у повернення сплаченого позивачем при подачі позову до суду держмита.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження до Корюківського районного суду Чернігівської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення та шляхом подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Корх О.І.