Апеляційний суд Черкаської області
Справа № 22ц-899/2010 Головуючий по 1 інстанції
Категорія 29, 30, 33 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА IMEHEM УКРАЇНИ

«8» червня 2010 р. Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого Бурлаки В.О.

суддів Корнієнко Н.В., Гончар H.I.

при секретарі Пономаренко Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційні скарги представника Генеральної прокуратури України i прокуратури в Черкаській області та ОСОБА_3 на рішения Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 лютого 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Генеральної прокуратури України, прокуратури Черкаської області, зацікавлена особа: Державне казначейство України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства , -

встановила:

ОСОБА_3 звернувся з позовом у суд до Генеральної прокуратури України, прокуратури Черкаської області, зацікавлена особа: Державне казначейство України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства. посилаючись на те, що 15 грудня 2004 року за фактом перешкоджання здійсненню виборчого права та таємниці голосування під час проведения виборів Президента України, відносно службових oci6 Старобабанівської виправної колонії № 92 с. Старі Бабани Уманського району Черкаської області була порушена кримінальна справа за ч. 2 ст. 157, ст. 159 КК України, а 21 грудня 2004 року проти позивача почалося кримінальне переслідування, бралися пояснения щодо вчинення протиправних дій, так як позивач працював заступником начальника колонії № 92 iз соціальної роботи з спецконтингентом у званні підполковника внутрішньої служби , 26 травня 2005 року проти нього та інших посадових oci6 виправної колонії прокуратурою Черкаської області була порушена кримінальна справа, в результаті чого ОСОБА_3 неодноразово викликався до прокуратури області, де змушений був давати покази. 26 травня 2005 року ОСОБА_3 було пред'явлено обвинувачення у нібито вчинені ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 157, ст. 159, ч. 1 ст. 365 КК України, що підтверджується постановою від 26.05.2005 року. Постановою прокуратури Черкаської області від 27 травня 2005 року його було відсторонено від займаної посади заступника начальника Старобабанівської виправної колонії № 92 УДДУПВП у Черкаській області із соціальної роботи з спецконтингентом на період досудового слідства та судового розгляду кримінальної справи.

20 червня 2005 року відносно позивача складено обвинувальний висновок i справу направлено до Уманського міськрайонного суду, але в судовому засіданні пред'явлене обвинувачення не підтвердилося i згідно постанови суду від 21.12.2005 року справа направлена на додаткове розслідування, 20.05.2006 року постановою прокуратури Уманського району Черкаської області кримінальна справа була закрита на підставі п.2 а 213, п. 2 ст. 6 КПК України i кримінальне переслідування провадженням закрите у зв'язку відсутністю в діяннях складу злочину.

30 травня 2005 року відповідно до Наказу № 51 0/С Управління державного департаменту України з питань виконання покарань у Черкаській області під тиском кримінального переслідування, під час розслідування позивач змушений був подати рапорт і був звільнений.

Позивач вважає, що внаслідок незаконних дій працівників органів досудового слідства на протязі 2005-2006 років проти нього велося кримінальне переслідування i весь час він був позбавлений конституційного права на свободу i особисту недоторканість, що призвело до позбавлення його реалізації своїх прав на свободу, так як мав право отримати звання полковника внутрішньої служби, прослужити до 50 років, в нього погіршився стан здоров'я, змушений був проходити курси лікування, що виникли в результаті цих обставин був втрачений спокій у сімї. Kpiм того позивач був позбавлений при звільненні носити військову форму, у 2005 року його показували по телебаченню. як небезпечного злочинця, не міг балотуватися на виборах до місцевих рад, був обмежений у пересуванні, йому 6yла обрана мipa запобіжного заходу - підписка про невиїзд з постійного місця проживания, тому вважає, що йому прямо була завдана як матеріальна так i моральна шкода, яка повинна бут стягнута на його користь з відповідачів.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 лютого 2010 року позов задоволено частково. Стягнуто з прокуратури Черкаської області за рахунок Державного бюджету на користь ОСОБА_3 шкоду заподіяну незаконними діями органів дізнання, досудового слідства в cyмi 37 490, 76 грн.

На підставі ст. 13 Положения про застосування закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури, суду» ОСОБА_3 для отримання чеку на вказану суму необхідно звернутися до органу Державного казначейства м. Черкаси.

Не погоджуючись з рішенням суду, помічник прокурора Уманського району Черкаської області подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 лютого 2010 року . Так як вважає, що судом першої інстанції не дано належну оцінку тим доказам по справі, які надані, висновки суду не відповідають обставинам справи.

3 рішенням також не згоден i ОСОБА_3

В апеляційній скарзі він просить змінити рішення суду першої інстанції в частині відшкодування йому моральної шкоди в poзмipi не 20000 грн., а 77724 грн. 72 коп., виходячи з його середнього заробітку за місяць 6477 грн. 06 коп.

Заслухавши доповідача, учасників процесу. вивчивши та обговоривши матеріали справи у межах апеляційних скарг, перевіривши законність та обгрунтованість рішення су першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги представника Генеральної прокуратури Українi і прокуратури в Черкаській області та ОСОБА_3 підлягають до часткового задоволення, а рішення скасуванню з направлениям справи на новий розгляд.

Відповідно ст. 309 ЦПК порушення або неправильне застосування норм процесуального права є підставою для скасування piшeння суду.

В п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 p. (з послідуючими змінами ) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди роз'яснено. що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом. Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в іншому зазначено, що шкода відшкодовується державною ( за рахунок держави ), то поряд iз відповідним державним органом, суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства.

Виходячи з норм ЗУ «Про прокуратуру» суд повинен був притягнути орган Державного казначейства в якості відповідача, а не третьої особи.

Таким чином, суд порушив вимоги п. 4 ст. 311 ЦПК i рішення не може залишатися в

силі..

На підставі викладеного. керуючись ст.ст. 307, 311, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційні скарги представника Генеральної прокуратури України i прокуратури в Черкаській області та ОСОБА_3 задоволити частково.

Рішення Уманського міськрайонного суду від 15.02.2010 р. скасувати i справу направити на новий розгляд у той же суд в іншому складх

Ухвала набирає чинності з дня проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України на протязі 2-х місяців.

Головуючий

Судді