Справа № 2-2986/2010
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.09.2010 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого - Харабадзе К.Ш.., за участю секретаря - Запорожець М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лозова Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Лозівському районі Харківської області про визнання бездіяльності неправомірною та визнання права на отримання невиплаченої надбавки до пенсії відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», -
Позивач звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області про зобов'язання відповідача нарахувати і здійснити виплати недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «дітям війни», посилаючись нате, що він відноситься до категорії «Діти війни» та відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року № 2195-1V /далі -Закон № 2195-1V/ має право на отримання соціальної допомоги у розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2009 року, яка в порушення вимог закону в зазначеному розмірі відповідачем не виплачувалася.
В письмовій заяві до суду відповідач просив відмовити в позові, посилаючись на те, що органи Пенсійного фонду мають використовувати кошти тільки на виплати, вичерпаний перелік яких визначений діючим законодавством, до яких виплати підвищення пенсії відповідно до ст. 6 Закону № 2195-ІУ не відносяться. Вказав, що мінімальний розмір пенсії за віком, який визначається Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, у випадку підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону № 2195-ІУ застосовуватися не може. Зазначив, що вимоги позивача щодо підвищення до пенсії «як дитині війни» за 2006-2007 роки вже були предметом судового розгляду.
Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03 вересня 2010 року закрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Лозівському районі Харківської області про визнання бездіяльності неправомірною та визнання права на отримання невиплаченої надбавки до пенсії відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в частині за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року у зв'язку з набранням законної сили постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04.12.2009 року, ухваленою з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
В судове засідання позивач та відповідач не з'явилися, про місце, день і час слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі.
Суд вирішив можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши наведені доводи сторін та перевіривши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 6 Закону № 2195-ІУ дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком.
Судом достовірно встановлено, що позивач народився в 1944 році і в розумінні ст. 1 Закону № 2195-ІУ набув статусу «Дитина війни», що відповідно до ст. 6 цього ж Закону надає йому право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком.
Щодо підвищення до пенсії позивачу з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, то в цей період позивач мав право на перерахунок та виплату підвищення до пенсії, і відповідач повинен був нараховувати та сплачувати позивачу підвищення до пенсії, передбачене ст.6 Закону № 2195-ІУ у вищевказаній редакції. Норма пп.41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», якою текст статті 6 Закону № 2195-ІУ було викладено в іншій редакції, з моменту ухвалення рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008 року втратила чинність та не підлягала застосуванню.
Рішення Конституційного суду є обов'язковим для виконання на території України, остаточним і не може бути оскарженим, і таким, що має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визйані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Щодо вимог позивача в частині зобов'язання відповідача виплачувати в 2009 році щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, то у 2009 році дію ст. 6 Закону № 2195-ІУ не було зупинено, зміст цієї статті не було змінено, норма продовжує діяти. За даними довідки управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області позивачу було виплачено підвищення до пенсії як «дитині війни» у 2008 році: з січня по березень - по 47,00 грн., з квітня по червень - по 48, і 0 грн., з липня по вересень - по 48,20 грн.. з жовтня по грудень - по 49,80 гри. на місяць; у 2009 році - по 49,80 грн. на місяць.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Доводи відповідача щодо застосування положень статті 28 Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, суд вважає необгрунтованими, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії права на соціальний захист, права на отримання підвищення до пенсії, передбаченої ст.6 Закону № 2195-1У.

Також не впливають на висновок суду доводи відповідача про відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом № 2195-ІУ підвищень до пенсії і не можуть бути причиною невиконання покладених на управління Пенсійного фонду України зобов'язань, оскільки реалізація позивачем права на підвищення пенсії, яке базується на Законі України, не може бути поставлено у залежність від бюджетних асигнувань.

Пенсійний фонд України діє у відповідності Положення «Про Пенсійний фонд України» і здійснює свої повноваження на підставі п. 15 цього положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Таким чином, обов'язок по нарахуванню та виплаті підвищення до пенсії позивача, передбаченого ст.6 Закону № 2195-ІУ покладено на управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області, за місцем проживання позивача.

Враховуючи, що держава взяла на себе обов'язок щодо виплати позивачу 30% підвищення до пенсії та поклала виконання цього обов'язку на центральний орган виконавчої влади - Пенсійний фонд України, який діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, але вони не вчинили жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати, суд вважає, що вони не виконанії свої повноваження без поважних причин.

Згідно вимог ст. 6 Закону № 2195-ІУ відповідач повинен нарахувати позивачу підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2009 року, а при виплаті такого нарахування врахувати вже виплачену суму та провести виплату недоплаченої суми підвищення до пенсії.

Судові витрати по справі підлягають розподілу у відповідності до ст. 88 ЦГ1К України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 22, 46, 64, 124, 152 Конституції України, ст.ст. 1, 3, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», ст. ст. 2, 4, 6,10,11,15, 60,213-215 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області по невиконанню з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2009 року приписів статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» щодо не нарахування ОСОБА_1) щомісячного підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» з 22 травня 2008 року по З і грудня 2009 року та виплатити різницю між виплаченими та невиплаченими сумами підвищення до пенсії за вказаний період.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Ха -сівської області на користь ОСОБА_1 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 18 (вісімнадцять сім) гривень 50 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: К.Ш.Харабазде