ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
справа № 2-560/10
провадження № Б/Н 453
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2010 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Кириченко Н.О.,

при секретарі: Осколок A.B.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Відділу виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3, треті особи - Акціонерний банк «Експрес банк» третя особа Міністерство юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби про визнання права власності на майно та звільнення майна з- під арешту та за зустрічним позовом Акціонерного банку «Експрес Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Міністерство юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на майно та звільнення майна з-під арешту. Третя особа в свою чергу звернулася до суду з окремим позовом про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки.

Позовні вимоги ОСОБА_2 мотивовані тим, що 21.07.2008 року вона звернулась до Головного управління земельних ресурсів КМДА з заявою про переоформлення державного акту на земельну ділянку площею 0,0619 га по вул.Садовій,130 в м. Києві, право власності на яке у позивача виникло на підставі договору дарування земельної ділянки, укладеного між позивачем та ОСОБА_3 30.03.2007 року. Однак в прийнятті документів на переоформлення державного акту їй було відмовлено в звязку з арештом ділянки Відділом ДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві. Позивач зазначає, що договір дарування був нотаріально посвідчений Першою Київською державною нотаріальною конторою 30.03.2007 року і зареєстрований у реєстрі за №2-1369. Після укладення договору дарування вона вступила у права власника земельної ділянки, зокрема, обробила ділянку, засадила деревами і зводить на ній господарські будівлі. 27.06.2008 року сплатила податок з доходів фізичних осіб в розмірі 13 927,50 грн. в звязку з отриманням в дар земельної ділянки. Просила визнати за нею право власності на земельну ділянку № 20, розташовану по вул. Садовій, 130 в м. Києві та звільнити її з-під арешту.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві.

Відповідача ОСОБА_3 позов визнав, в звязку з чим подав через канцелярію суду заяву про визнання позову. В судовому засіданні зазначив про визнання позову і прохав суд задовольнити позов в повному обсязі. Пояснив в судовому засіданні, що він як власник мав право вільно розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. На час укладення договору дарування земельна ділянка не була під арештом чи будь якою іншою забороною чи обтяженням.

Представник відповідача ДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений про день і час слухання справи, про що свідчить відмітка на судовій повістці. Через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи у відсутності представника.

Представники третьої особи - АБ «Експрес Банк» просили залишити позов ОСОБА_2 без задоволення, посилаючись на правомірність дій Відділу ДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві та фіктивність договору дарування.

Представник третьої особи Міністерства юстиції в особі Департаменту ДВС проти задоволення позову щодо визнання права власності на земельну ділянку не заперечував. Що стосується звільнення майна з-під арешту, то висловив свою позицію про необхідність у даної вимоги в окремому провадженні.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу , дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини :

Судом встановлено,що 30.03.2007 року згідно Договору дарування земельної ділянки ОСОБА_3Ю, подарував ОСОБА_2 належну йому на праві приватної власності земельну ділянку площею 0,0619 га., розташовану за адресою: м. Київ. вул. Садова, 130, ділянка № 20 (СТ. «Блакитні піски») для ведення садівництва. На момент відчуження земельна ділянка належала дарувальнику на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія КВ №127041, виданого Київською міською радою 26.01.2005 року згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки від 24.09.2004 року №7057. Зазначений договір дарування земельної ділянки був посвідчений державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 і зареєстрований в реєстрі за №2-1369.Укладений договір дарування не суперечив і не порушував вимог ст..ст.78,81,90 Земельного кодексу України.

Судом встановлено, що зазначений договір дарування земельної ділянки на час розгляду справи в суді є чинним.

На момент дарування відчужувана земельна ділянка в спорі, під забороною і арештом не перебувала. Прав третіх осіб щодо відчужуваної ділянка як в межах, так і за межами України, не встановлено.

Докази, які б спростовували зазначені обставини, третьою особою суду не надані. Водночас, судом встановлено, що 08.05.2007 року Державним виконавцем відділу ДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві ОСОБА_6 була винесена постанова про накладення арешту на земельні ділянки № 20 та № 22 по вул.Садовій,130 в м. Києві, що належать ОСОБА_3

Однак, відповідно до договору дарування від 30.03.2007 року земельна ділянка на момент винесення постанови вже належала іншій особі - ОСОБА_2, тобто боржнику не був її власником.

Згідно ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

Беручи до уваги той факт, що позивач прийняла у дар вищезазначену земельну ділянку і в передбаченому законом порядку договір дарування ніким не був визнаний недійсним, а тому є чинним на день розгляду справи в суді, суд приходить до висновку про задоволення позову і в цій частині.

У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявляти позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою.

Враховуючи те, що право власності ОСОБА_2 не визнається та оспорюється, суд вважає правомірним її звернення з позовною вимогою про визнання за нею права власності на земельну ділянку, а вказану вимогу такою, що підлягає задоволенню.

Вимоги АБ «Експрес банк» щодо визнання недійсним договору дарування від 30.03.2007 року відхиляються , виходячи з наступного:

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 28 квітня 1978року «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» угода може бути визнана недійсною лише з підстав і за наслідками, передбаченими законом. Тому в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон повязує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є держання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин , повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як свідчать матеріали справи, сторони, укладаючи договір дарування від 30.03.2007 року, дотримались встановленої законом письмової форми договору та його нотаріального посвідчення, на момент укладення договору мали необхідний для його укладання встановлений обсяг дієздатності, неправомірних дій при укладанні договору не допустили, будь-яких інших правових підстав та обставин для визнання договору недійсним не встановлено.

Твердження АБ «Експрес-банк» про те, що договір дарування земельної ділянки був вчинений без наміру передати право власності на земельну ділянку ОСОБА_2, з метою приховати майно відповідача ОСОБА_3 від можливого примусово продажу при виконанні рішення суду, а тому повинен був визнати недійсним на підставі ст. 234 ЦК України, нічим не доведені і не підтверджені і спростовуються наявними в матеріалах справи доказами (сплатою податку, поясненнями представника позивача, відповідача ОСОБА_3Ю.) про реальність даної угоди та бажання настання наслідків сторонами угоди

Що стосується зазначення представників банку про не вступ позивача до членів садового товариства та несплату членських внесків, то даний довід судом не приймається до уваги в звязку з його неналежністю, оскільки закон не повязує настання права власності на земельну ділянку з членством в різного роду товариствах тощо.

Крім того, позивачем не доведено, чим саме укладення договору дарування між відповідачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3.Ю. порушило його права в розумінні ст.3 ЦПК України, оскільки з тверджень представника банку встановлено, що право банку на момент укладення договору нічим не порушено, оскільки на момент укладення договору банк не мав права на земельну ділянку.

Згідно зі статтею 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення і сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доказами, наданими представниками АБ «Експрес-Банк», не доведено порушення з вимог чинного законодавства при укладенні договору дарування земельної ділянки від 30.03.2007 року.

Інших доказів недійсності договору дарування не надано.

Враховуючи вищезазначене та беручи до уваги те, що відповідачами за зустрічним позовом дотримано вимог закону при укладанні договору дарування земельної ділянки від 30.03.2007 року та право банку на момент укладення договору не порушено, що в судовому засіданні стверджували самі представники банку, тому вимога позивача про визнання

договору дарування від 30.03.2007 року, укладеного між відповідачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3, недійсним є необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст..ст. 10,11,15,60,61,212-218 ЦПК України, ст..ст.78,81 ЗК України,сть.59 ЗУ «Про виконавче провадження» ст. 215, 203, 392 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку № 20 розташовану по вул. Садовій 130 в м. Києві.

Звільнити з під арешту земельну ділянку № 20 розташовану по вул. Садовій 130 в м. Києві.

В задоволенні зустрічного позову АБ «Експрес-банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Міністерство юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя