Справа .№22ц-7100/10 Головуючий у І інстанції: Грудова Н.Б.
Категорія: 34 Доповідач: Шандра М.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Шандри М.М., Гончарук Л.Я.

з участю секретаря Панчук І.С.

з участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_2,

представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, яку подано в інтересах ОСОБА_3, та апеляційною скаргою ОСОБА_2, яку подано в інтересах ОСОБА_1, на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 06 серпня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої ДТП та за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої ДТП,-

встановила:

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 06.08.2010 року позов ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої ДТП, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 8 643,64 грн. та моральну шкоду в розмірі 3 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 557,07 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої ДТП відмовлено.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_4, подавши апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_3, та ОСОБА_2, подавши апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 зазначає, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема вказує, що суд не врахував, що 13 006,04 грн. це сума оціненої експертом шкоди станом на дату настання страхового випадку. Суд по-різному оцінив одну і ту ж саму шкоду за однією і тією ж ДТП для обох відповідачів, вказавши різні суми, адже на час проведення експертиз експерти користувались різними методиками. Оскільки датою виникнення спірних правовідносин є 11.08.2009 року, відповідно правильним є звіт, який розраховано за методикою, яка діяла на дату настання ДТП. Вважає, що суд безпідставно дійшов до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди з ОСОБА_3 підлягають до задоволення.

Просить рішення суду скасувати в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_3 та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду в частині відмови позивачу в задоволенні позову в повній мірі є незаконним. Вважає, що суд зробивши обгрунтований висновок, що позивачу завдано майнову шкоду на загальну суму 34 143,64 грн., безпідставно не стягнув решту частини цієї суми зі страхової компанії. Вважає також, що суд безпідставно дійшов висновку про відсутність підстав для застосування ч.2 ст.625 ЦК України, та відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000 грн. не відповідає обсягу завданих позивачу моральних страждань.

Просить рішення суду в частині відмови позивачу у задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення про їх задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з таких підстав.

Районним судом установлено, що 11.08.2009 року ОСОБА_3 керуючи автомобілем марки „Dacia Logan„ н.з. ВС 1824 ВК, порушив Правила дорожнього руху України та пошкодив належний позивачу автомобіль „AUDI„ н.з. 01 062 КА. Постановою Перемишлянського районного суду Львівської області від 08.09.2009 року ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУАП (а.с.6).

Судом також установлено, що між ОСОБА_3 та ВАТ „СК „ПЗУ Україна укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, що стверджується полісом № вс/3163693, відповідно до п.2 якого ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 25 500 грн.(а.с.7).

Як вбачається із Звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту, складеного ФОП ОСОБА_6 від 15.08.2009 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля „AUDI„ н.з. 01 062 КА з урахуванням зносу становить 13 006,04 грн., які було виплачено ВАТ „СК „ПЗУ Україна позивачу. З представленого висновку № 212 судової автотоварознавчої експертизи від 23.04.2010 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля „AUDI„ н.з. 01 062 КА становить 34143,64 грн. (а.с.47-58). Як установлено районним судом різниця в сумах виникла за рахунок врахування спеціалістом ОСОБА_6 коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу.

Відповідно до положень ст.29 Закону України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів страховиком у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 в частині стягнення шкоди з ВАТ „СК „ПЗУ України, районний суд вірно виходив з того, що страховою компанією виплачено страхове відшкодування в розмірі оціненої шкоди, та в межах строків визначених ст.37 Закону „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи, що реальна шкода становить 34143,64 грн., суд вірно стягнув 8 643,64 грн. з ОСОБА_3 в межах заявлених вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що у звязку з простроченням виконання свого грошового зобовязання ОСОБА_3 повинен сплатити таку суму з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних, не заслуговують на увагу, оскільки між позивачем та ОСОБА_3 існують деліктні правовідносини, а тому відсутні підстави для застосування до цих відносин положення ст.625 ЦК України.

Із змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1, обґрунтовуючи розмір моральної шкоди, посилався на завдану йому моральну шкоду, яка виражалася в душевних стражданнях з приводу пошкодження автомобіля, а відтак суд вірно поклав обовязок по відшкодуванню шкоди на ОСОБА_3, як на особу, яку визнано винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та визначив розмір відшкодування моральної шкоди з урахуванням характеру та обсягу душевних страждань, виходячи з засад розумності та виваженості. Вищенаведене відповідає п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Оскільки в справі відсутні підстави, передбачені пунктами 1,2 ч.2 ст.23 ЦК України, колегія суддів вважає, що суд прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди із страхової компанії.

Рішення суду відповідає матеріалам справи, доказам та вимогам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.1 п.1 ст.307, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, ст.317, ст.319, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, яку подано в інтересах ОСОБА_3, та апеляційну скаргу ОСОБА_2, яку подано в інтересах ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 06 серпня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу апеляційного суду може бути подано касаційну скаргу протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: