Справа № 22ц-1007 Головуючий у 1 інстанції: Ганич І.М.
Категорія: 32 Доповідач: Каблак П.І.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Каблака П.І.

суддів: Крайник Н.П., Кота І.Н.

при секретарі: Безп'ятко О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 30 грудня 2009 року, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди. Стягнуто із відповідача в користь позивача 48522.28 грн. матеріальної шкоди і 5000 грн. моральної шкоди, а всього 53522.28 грн. Також з відповідача в користь держави стягнуто судові витрати.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_1 В апеляційній скарзі стверджує, що при визначені розміру відшкодування моральної шкоди, суд не достатньо врахував тривалий період його стаціонарного та амбулаторного лікування, що зумовило необхідність постійного догляду за ним. Зазначає, що через травму, не міг самостійно пересуватися, перетворився у тягар та постійне джерело витрат для своєї сім'ї і це в час, коли його дружина перебувала у відпустці по догляду за дитиною та не могла сама заробляти, сам післяопераційний період був пов'язаний з болісними відчуттями та тривалим відновленням звичайних функцій організму. Враховуючи наведене, просить рішення суду в частині відшкодування моральної шкоди змінити, збільшити розмір морального відшкодування до 20000 грн., а в решті рішення районного суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідач скоївши наїзд на позивача завдав йому моральну шкоду. Зазначене підтверджується, вироком Буського районного суду Львівської області від 16 грудня 2008 року по обвинуваченню ОСОБА_2 в злочині передбаченому ч. 1 ст. 286 КК України (а.с.5), листами непрацездатності Буської районної центральної лікарні (а.с.6-9), витягом з медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_1 (а.с.11), товарними чеками про придбання ліків (а.с.10,15,-26) та іншими доказами. А тому колегія суддів вважає правильним висновок суду про наявність підстав для відповідальності відповідача за завдану шкоду .

Відповідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995 року з наступними змінами розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

А тому, що стосується розміру немайнової шкоди, то враховуючи характер вчиненого відносно позивача правопорушення, ступінь заподіяної шкоди його здоров'ю, глибину душевних переживань та моральних страждань, що призвело до зміни звичайного його способу життя, про що у рішенні суду наведені належні мотиви, колегія суддів вбачає правильність рішення суду щодо стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 5000 грн., виходячи з конкретних обставин справи, засад розумності, виваженості і справедливості.

Апелянт не подав, а суд не встановив відповідних доказів, що моральна шкода заподіяна у більшому розмірі.

За таких обставин рішення районного суду відповідає дійсним обставинам справи, суд вірно застосував норми матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч.1 ст. 307, ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 30 грудня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Каблак П.І.

Судді: Крайник Н.П.

ОСОБА_3