Київський районний суд м. Одеси
Справа № 2-4373
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 вересня 2010 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Салтан Л.В.

при секретарі Небесній О.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2 та ОСОБА_3

про визнання частково недійсним договору дарування, визнання права власності на 1/4 житлового будинку та надвірних споруд у порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування, визнання права власності на 1/4 житлового будинку та надвірних споруд у порядку спадкування за законом.

Позивач посилається на те, що 23 січня 1957 року між його батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (після реєстрації шлюбу ОСОБА_3) було укладено шлюб.

3 травня 1957 року рішенням виконкому Кагановическої районної ради депутатів № 299 на імя ОСОБА_3 для сімї з 2-х осіб, що перебувають на обліку, було виділено земельну ділянку для індивідуального будівництва площею 525 кв. м по вул. 2 Лінія, 6-я станція Люстдорфської дороги (колишня вулиця 2 Лінія Чорноморської дороги).

6 вересня 1957 року укладено договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку між житлово-комунальним відділом виконкому Кагановического районної ради та ОСОБА_3

Під час шлюбу його батьками спільними зусиллями було збудовано житловий будинок загальною площею 66,7 кв. м, житловою площею 40,9 кв. м. Житловий будинок було введено в експлуатацію та належним чином зареєстровано.

3 серпня 2005 року його мати ОСОБА_5, померла. Після смерті матері відкрилась спадщина, до складу якої увійшла 1/2 житлового будинку з надвірними спорудами під № 28, що знаходиться в м. Одесі по вул. 2-а Лінія, 6-я станція Люстдорфської дороги та складається в цілому з одного житлового будинку під літерою «А», житловою площею 40,9 кв. м, та надвірних споруд, розташованих на земельній ділянці площею 510 кв. м, яка знаходиться у фактичному користуванні.

Заповіт ОСОБА_5 не складала. Спадкоємцями першої черги є він, його батько, чоловік померлої ОСОБА_3 та його сестра, донька померлої ОСОБА_2

На час відкриття спадщини він разом зі своїм батьком ОСОБА_3 постійно мешкав разом з матірю в будинку № 28, що знаходиться в м. Одесі по вул. 2 Лінія, 6-я станція Люстдорфської дороги, тому фактично спадщину прийняли.

Проте його сестра ОСОБА_2 не проживала разом із спадкодавцем, заяву щодо прийняття спадщини не надавала, тому вважається такою, що не прийняла спадщину.

Таким чином, він прийняв спадщину у вигляді 1/4 спадкового майна.

Коли він звернувся до нотаріальної контори щодо оформлення спадщини, то отримав відмову через відсутність в нього правовстановлюючих документів на житловий будинок. Тоді він звернувся до батька з проханням щодо надання йому необхідних документів. На що останній відповів, що деякий час потому він подарував весь будинок ОСОБА_2, про що свідчить договір дарування від 18 травня 2009 року.

Таким чином, ОСОБА_3 при укладенні наведеного договору дарування неправомірно розпорядився 1/4 житлового будинку з надвірними спорудами під № 28, що знаходиться в м. Одесі по вул. 2 Лінія, 6-я станція Люстдорфської дороги, як часткою в спадковому майні, яку фактично він прийняв, але не зміг зареєструвати. Порушення його прав при укладенні договору дарування є підставою для визнання його недійсним.

Посилаючись на викладене позивач просив встановити факт прийняття ним спадщини у вигляді 1/4 спірного житлового будинку з надвірними спорудами після смерті ОСОБА_5, визнати недійсним договір дарування від 18 травня 2009 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 спірного житлового будинку з надвірними спорудами.

У судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги в частині визнання недійсним договору дарування та просив частково визнати недійсним договір дарування від 18 травня 2009 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, а саме в частині 1/4 житлового будинку та надвірних споруд.

Відповідачка ОСОБА_2, яка також є представником ОСОБА_3 та її представник у судовому засіданні пояснили, що відповідачі визнають позовні вимоги в частині вимог відносно 1/4 спірного житлового будинку та надвірних споруд.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі, 3 травня 1957 року рішенням виконкому Кагановическої районної ради депутатів № 299 на імя ОСОБА_3 для сімї з 2-х осіб, що перебувають на обліку, було виділено земельну ділянку для індивідуального будівництва площею 525 кв. м по вул. 2 Лінія, 6-я станція Люстдорфської дороги (колишня вулиця 2 Лінія Чорноморської дороги).

6 вересня 1957 року між житлово-комунальним відділом виконкому Кагановического районної ради та ОСОБА_3 укладено договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку.

Під час шлюбу подружжям спільними зусиллями було збудовано житловий будинок загальною площею 66,7 кв. м, житловою площею 40,9 кв. м, який було введено в експлуатацію та належним чином зареєстровано.

3 серпня 2005 року ОСОБА_5 померла, про що першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 7152 від 3 серпня 2005 року.

Таким чином після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на 1/2 житлового будинку з надвірними спорудами під № 28, що знаходиться в м. Одесі по вул. 2-а Лінія, 6-я станція Люстдорфської дороги та складається в цілому з одного житлового будинку під літерою «А», житловою площею 40,9 кв. м, та надвірних споруд, розташованих на земельній ділянці площею 510 кв. м.

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом, отримують право власності на спадщину почергово, відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, то прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини (ч.5 ст. 1268 ЦКУ).

Відповідно до ст. 1270 ЦКУ для прийняття спадщини встановлено строк в шість місяців з дня відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом цього строку не надав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Так спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 є її чоловік ОСОБА_3 та діти ОСОБА_1 і ОСОБА_2 Георгіївна.

Згідно із довідкою (виписка із домової книги про склад сімї та реєстрацію) станом на 13 червня 2008 року в спірному житловому будинку зареєстровані ОСОБА_3 з 2 серпня 1963 року, ОСОБА_1 з 22 січня 1979 року та онук ОСОБА_6 з 10 січня 2000 року.

Таким чином позивач проживав разом із спадкодавцем та фактично прийняв спадщину, оскільки після смерті спадкодавця вступив у володіння її речами разом із ОСОБА_3, вони постійно проживають та користується вказаним домоволодінням та несуть необхідні витрати, які повязані з його утриманням.

Згідно зі ст.ст. 256, 259 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти, від яких залежить виникнення майнових прав заявника, а також у разі неможливості отримання, відновлення втрачених (знищених) документів, що засвідчують ці факти.

Третьою одеською державною нотаріальною конторою повідомлено, що була заведена спадкова справа № 1183/2005 до майна ОСОБА_5, померлої 3 серпня 2005 року, яка проживала за адресою: м. Одеса, 6-а станція Люстдорфської дороги, вул. 2-а Лінія, буд. 28.

6 вересня 2005 року заяву про прийняття спадщини подав чоловік померлої ОСОБА_3, якому 21 лютого 2006 року Третьою одеською державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим номером 2-515 на грошові внески, що знаходяться у філії відділення Ощадного банку м. Одеси.

Таким чином позивач є особою, яка має право на прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_5 постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та фактично прийняв спадщину, не заявив про відмову від неї, а тому вважається таким, то прийняв спадщину.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_2 на час відкриття спадщини не проживала разом із спадкодавцем, у володіння спірним домоволодінням не вступила та не надала заяву до Третьої одеської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, а тому вважається такою, що не заявила про прийняття спадщини за законом після смерті матері.

Спадковим майном є 1/2 домоволодіння з надвірними спорудами. На прийняття спадщини мають права ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в рівних частках. 1/2 : 2 = 1/4. Таким чином, позивач прийняв у спадщину 1/4 спірного домоволодіння з надвірними спорудами, яка належить йому з часу відкриття спадщини.

Відповідно до договору дарування від 18 травня 2009 року посвідченого державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 ОСОБА_3 подарував ОСОБА_2 житловий будинок з надвірними спорудами під номером 28, що знаходиться в м. Одесі, по вулиці 2-а лінія, 6-а станція Люстдорфської дороги та складається в цілому з одного камяного житлового будинку під літ. «А», житловою площею 40,9 кв. м, та надвірних споруд, розташованих на земельній ділянці площею 510 кв. м.

Таким чином, ОСОБА_3 при укладенні наведеного договору дарування неправомірно розпорядився 1/4 спірного житлового будинку з надвірними спорудами, як часткою в спадковому майні, яку фактично прийняв позивач.

Згідно з ч. 3 ст. 215 Цивільного Кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

При цьому суд враховує п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про визнання правочинів недійсними», а саме, що згідно із статтею 217 ЦК України правочин не може бути визнаним недійсним в цілому, якщо закону не відповідають лише його окремі частини й обставини справи свідчать про те, що він був би вчинений і без включення недійсної частини. У цьому випадку, відповідно до 217 ЦК України суд може визнати недійсною частину правочину зясувавши думку сторін правочину.

При викладених обставинах суд вважає, що позивач ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину у вигляді 1/4 спірного домоволодіння з надвірними спорудами після смерті своєї матері ОСОБА_5, яка померла 3 серпня 2005 року, а тому є всі підстави для задоволення позову, визнання частково недійсним договору дарування та визнання за позивачем права власності на 1/4 спірного домоволодіння з надвірними спорудами.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 130, 174 ч.4, 213, 215, ЦПК України, ст.ст. 256, 259, 1216, 1217, 1258, 1261, 1268, 1270 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті ОСОБА_5, померлої 3 серпня 2005 року, у вигляді 1/4 житлового будинку з надвірними спорудами під номером 28, що знаходиться в м. Одесі, по вулиці 2-а лінія, 6-а станція Люстдорфської дороги та складається в цілому з одного камяного житлового будинку під літ. «А», житловою площею 40,9 кв. м, та надвірних споруд, розташованих на земельній ділянці площею 510 кв. м.

Визнати частково недійсним договір дарування від 18 травня 2009 року, посвідчений державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_7, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в частині дарування 1/4 житлового будинку з надвірними спорудами під номером 28, що знаходиться в м. Одесі, по вулиці 2-а лінія, 6-а станція Люстдорфської дороги та складається в цілому з одного камяного житлового будинку під літ. «А», житловою площею 40,9 кв. м, та надвірних споруд, розташованих на земельній ділянці площею 510 кв. м.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 житлового будинку з надвірними спорудами під номером 28, що знаходиться в м. Одесі, по вулиці 2-а лінія, 6-а станція Люстдорфської дороги та складається в цілому з одного камяного житлового будинку під літ. «А», житловою площею 40,9 кв. м, та надвірних споруд, розташованих на земельній ділянці площею 510 кв. м.

Виконання рішення в частині реєстрації зазначеного обєкту нерухомості у встановленому порядку на праві приватної власності за ОСОБА_1 покласти на КП «Одеське МБТІ та РОН».

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду, протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий