КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №4с-8/2010
Провадження № 8
У Х В А Л А

02.02.2010 року Київський районний суд м. Полтави у складі:

Головуючого судді Кузіної Ж.В.

При секретарі Шелестіній О.А.,

За участю скаржника ОСОБА_1, представника ВДВС ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Полтаві скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на неправомірні дії державного виконавця посилаючись на те, що на виконанні Київського ВДВС Полтавського МУЮ з 2001 року знаходився виконавчий лист № 2-1069/01 від 08.05.2001 року виданий Київським райсудом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_3 на його користь боргу в сумі 11 418,60 грн. Постановою держвиконавця від 20.07.2009 року виконавчий лист йому повернутий, оскільки у боржника відсутнє майно , на яке можливо звернути стягнення. З вказаною постановою не згоден та просить її скасувати . 17.12.2001 року було складено акт опису та арешту майна , яке належить боржнику та передано на зберігання ОСОБА_4 У послідуючому це майно зникло, проте ОСОБА_4 до відповідальності не притягнута та не розшукана, хоча у позивача є відомості щодо її проживання в м. Полтаві та отримання пенсії. Державним виконавцем не вживаються дії щодо виконання рішення суду, виявлення особи, якій передано на зберігання майно.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав скаргу , пославшись на викладені в ній обставини та просив визнати дії державного виконавця Київського відділу при виконання рішення Київського районного суду м. Полтави від 08 травня 2001 року неправомірними, скасувати постанову державного виконавця Київського ВДВС Полтавського МУЮ від 20 липня 2009 року про повернення виконавчого документу виконавчого листа № 2-1069/01, зобов»язати держвиконавця негайно виконати рішення суду № 2-1069/01, стягнути на його користь понесені судові витрати .

Представник Київського ВДВС Полтавського МУЮ скаргу не визнала та пояснила ,що дійсно на виконанні ВДВС знаходився виконавчий лист № 2-1069/01 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 боргу . 17.12.2001 року був накладений арешт на майно ОСОБА_3 та майно передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4, що знаходилось в АДРЕСА_1. Згодом було встановлено, що вказана квартира була продана , місце знаходження майна невідоме. ВДВС звертались до правоохоронних органів з заявою про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ст. 388 КК України, проте їм було відмовлено. Постанова про відмову в порушення кримінальної справи була оскаржена до суду та рішенням суду відмовлено у задоволенні скарги. До апеляційного суду постанова не оскаржувалась. У ході виконання рішення суду ні майна, ні боржниці не було виявлено, а тому 20.07.2009 року винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачеві. Просила відмовити у задоволенні скарги.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши виконавче провадження № 431/3 по виконанню виконавчого листа № 2-1069 від 04.01.01 року, матеріали справи, приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 06 червня 2001 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-1069/2001 від 04.01.2001 року виданого Київським районним судом щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 11 418 грн. 60 коп.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов»язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Згідно статті 4 цього ж Закону заходами примусового виконання рішення є: звернення стягнення на майно боржника ; звернення стягнення на заробітну плату ( заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення у боржника і передача стягувачеві певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

17 грудня 2001 року державним виконавцем складено акт опису та арешту майна ОСОБА_3, що знаходилось в АДРЕСА_1 , яке передано на зберігання ОСОБА_4.

На протязі з 06 лютого 2002 року по 28 квітня 2003 року включно державний виконавець виходила за місцем знаходження вказаної квартири, проте не могла перевірити наявність арештованого майна , оскільки квартира була закрита. Будь-яких дій з приводу цього , а саме звернення до суду з поданням щодо примусового проникнення до житла , здійснено не було.

18 серпня 2003 року державним виконавцем було встановлено, що арештоване майно зникло.

З заявою про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 державний виконавець звернулась лише 15 вересня 2004 року.

На той час ні ОСОБА_3, ні ОСОБА_4 в розшук не були оголошені.

Суд не може прийняти до уваги заперечення представника ВДВС щодо неможливості з»ясування місцезнаходження ОСОБА_4, оскільки позивач надав до суду повідомлення Управління Пенсійного фонду України Ленінського району м. Полтави , що ОСОБА_4 перебуває на обліку в Октябрському УПФ України.

ВДВС Київського району Полтавського МУЮ не вжило заходів щодо встановлення місця знаходження ОСОБА_4 , притягнення її до відповідальності з питання зникнення майна, що було їй передано на відповідальне зберігання.

За таких обставин, розглядаючи справу в межах наданих до суду доказів, суд приходить до висновку, що державним виконавцем в порушення ст.ст. 4,5 Закону України «Про виконавче провадження» не вчинено неупереджено, своєчасно та повно заходи примусового виконання рішення про стягнення коштів на користь заявника, не вжито заходи щодо встановлення місця знаходження боржника , майна , на яке накладено арешт та особи якій на відповідальне зберігання було передано арештоване майно.

За таких обставин підлягають задоволенню вимоги щодо визнання дій державного виконавця Київського відділу при виконання рішення Київського районного суду м. Полтави від 08 травня 2001 року неправомірними та скасування постанови від 20.07.2009 року про повернення виконавчого документа стягувачеві підлягає скасуванню.

Щодо зобов»язання державного виконавця Київського ВДВС Полтавського МУЮ негайно виконати рішення суду ,ці вимоги не підлягають задоволенню, оскільки суд не може своїм рішенням зобов»язати прийняти конкретне рішення, а саме негайно виконати рішення суду.

На користь ОСОБА_1 з Київського ВДВС Полтавського МУЮ підлягають стягненню судові витрати у розмірі 3 грн. 40 коп.

Керуючись ст. 383 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково .

Визнати дії державного виконавця Київського відділу при виконання рішення Київського районного суду м. Полтави від 08 травня 2001 року неправомірними.

Скасувати постанову державного виконавця Київського ВДВС Полтавського МУЮ від 20 липня 2009 року про повернення виконавчого документу виконавчого листа № 2-1069 виданого 04 січня 2001 року Київським районним судом м. Полтави та зобов»язати державного виконавця Київського ВДВС Полтавського МУЮ здійснити заходи примусового виконання виконавчого листа № 2-1069/01 виданого згідно рішення Київського районного суду м. Полтави від 04 січня 2001 року про стягнення коштів з ОСОБА_5 , передбачені Законом України « Про виконавче провадження».

Стягнути з Київського ВДВС Полтавського МУЮ на користь ОСОБА_1 3 грн. 40 коп. судових витрат.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави протягом 5 днів з дня її проголошення шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня подачі заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий Ж.В.Кузіна