Глухівський міськрайонний суд Сумської області
Справа № 2-461/ 2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2010 р. Глухівський міськрайсуд Сумської області

в складі: головуючого судді ГРЕКОВОЇ Г.Ф.

при секретарі МІНЧЕНКО Г.П.

розглянувши у судовому засіданні в місті Глухів цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України

в Глухівському районі Сумської області

- про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги відповідно до

Закону України «Про соціальний захист дітей війни»,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2010 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він має статус "дитини війни" і має право на пільги та гарантії, передбачені Законом України "Про соціальний захист дітей війни". На підставі ст. 6 вищевказаного Закону йому повинна виплачуватись відповідачем щомісячна соціальна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Однак в 2007 році така соціальна допомога йому не нараховувалась і не виплачувалась, так як Законом України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" було зупинено дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". В 2008 та 2009 роках доплата виплачувалась лише в розмірі 10% мінімальної пенсії за віком. В той же час, рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року визнано неконституційними положення п.12 ст.71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", яким зупинялась дія ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року визнано неконституційними положення п.41 Розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік". Виходячи із даних рішень Конституційного Суду, та зважаючи на положення ст.ст. 19,22 Конституції України, позивач просить зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та стягнути з відповідача суми недоплаченого підвищення як дитині війни з 09 липня по 31 грудня 2007 року, з 22 травня по 31 грудня 2008 року та за весь 2009 рік в загальній сумі 2782,47 грн.

В судове засідання позивач не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду в Глухівському районі в судові засідання не з'явився, надав письмові заперечення проти позову та заяву про розгляд справи у відсутність їх представника. Мотивував свою позицію наступним. По-перше, в законодавстві не передбачено поняття "соціальної допомоги дітям війни", а є поняття "підвищення до пенсії дітям війни". По-друге, розмір мінімальної пенсії, встановлений ч. 1 ст. 28 Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" застосовується виключно для розміру пенсій, призначених згідно з цим законом, і відповідно, не може застосовуватись для обчислення підвищення до пенсій дітям війни. По-третє, відповідач вказує, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється тільки за рахунок коштів державного бюджету України, при цьому посилається на ухвалу Конституційного Суду від 19.05.2009р.№ 27-у/2009, де вказано, що прогалини у законодавчому регулюванні виплат дітям війни, що полягає у відсутності механізму вирахування мінімальної пенсії за віком, має заповнити законодавець. Відповідач зазначає, що діяв виключно у межах своїх повноважень відповідно до Положення "Про пенсійний фонд України" і у спосіб, передбачений чинним законодавством, і не мав права нараховувати підвищення до пенсії дітям війни в іншому порядку, ніж той, що визначався Законами "Про Державний бюджет України" на відповідні роки та в подальшому Постановою Кабміну від 28 травня 2008 року № 530. Посилаючись на ч.3 ст.152 Конституції України, ст.1175 ЦК України, ч.2 ст.176 ЦК України, відповідач вважає, що держава зобов'язана відповідати перед позивачем і проводити виплати з Державного бюджету.

Суд вирішив можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився 09 листопада 1939 року, що підтверджується копією паспорту позивача (а.с.7), а тому є дитиною війни в розумінні Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Статус його як дитини війни підтверджується відповідним посвідченням (а.с.8).

Позивач отримує пенсію за віком і перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Глухівському районі (а.с.9).

Дане управління є органом Пенсійного фонду, воно має статус юридичної особи, яка призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії відповідним категоріям громадян.

Згідно із ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст.22 Конституції України однією з конституційних гарантій прав та свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх обсягу при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних.

Статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, яка виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Як вбачається з матеріалів справи, як дитина війни позивач отримав підвищення до пенсії в 2008 та 2009 роках у розмірі 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність: в січні-березні 2008 року по 47 грн., у квітні - червні 2008 року по 48 грн.10 коп., у липні - вересні 2008 року по 48 грн.20 коп., у жовтні - грудні 2008 року по 49 грн. 80 коп., з січня по грудень 2009 року - по 49,80 грн. (а.с.15).

На 2007 рік дію ст.6 Закону "Про соціальний захист дітей війни" було зупинено згідно із п.12 ст.71 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2007 рік".

Однак рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року визнано неконституційними положення п.12 ст.71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", яким зупинялась дія ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року зворотної дії в часі не має, відтак на період до 09 липня 2007 року не поширюється, а тому за 2007 рік підлягають задоволенню вимоги позивача лише за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року.

Пунктом 41 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України" статтю 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" було викладено в новій редакції, відповідно до якої дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року визнано неконституційними положення п. 41 розділу Закону "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Відповідно до ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або окремі їх положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність із дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність.

Законом "Про Державний бюджет України на 2009 рік" не вносились зміни до Закону України "Про соціальний захист дітей війни", даний Закон продовжує діяти у редакції від 22 травня 2008 року, коли рішенням Конституційного Суду України були визнані неконституційними положення п. 41 розділу Закону "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України", а тому ст. 6 даного Закону чинна в тій редакції, яка передбачає виплату підвищення до пенсії дітям війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, на підставі рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року та приписів ч.2 ст.152 Конституції України управління Пенсійного фонду України за місцем проживання позивача з 22.05.2008 року повинно було діяти у відповідності з приписами діючої норми ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", нараховувати та здійснювати позивачу доплату до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Між тим, до 22.05.2008 року, тобто до ухвалення зазначеного рішення Конституційним Судом України, відповідач, здійснюючи позивачу доплати, передбачені ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", з урахуванням п.41 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", діяв на підставі та у відповідності з діючою нормою зазначених законів.

Таким чином, в період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, а також з 1 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року відповідач зобов'язаний був виплачувати позивачу підвищення до пенсії у відповідності до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в редакції Закону від 18 листопада 2004 року (тобто в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком).

Стосовно посилань відповідача на визначення розміру підвищення, яке встановлено в п.8 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року, то в даному випадку норми підзаконного нормативного акту суперечать нормі статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", а тому не можуть бути застосовані, виходячи із положень ч. 4 ст.8 ЦПК України.

Суд, також, не приймає до уваги заперечення відповідача щодо невизначеності джерел фінансування, оскільки сама по собі відсутність фінансового забезпечення державних соціальних гарантій і відсутність бюджетних асигнувань не може бути підставою для порушення права громадянина на отримання соціальної допомоги.

Доводи відповідача про відсутність механізму реалізації ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" також не можуть бути підставою для відмову в задоволенні позову, зважаючи на позицію Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої держава не може посилатися на відсутність певного нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, а громадяни повинні мати змогу покладатися на зобов'язання взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії.

Так само, суд не може прийняти до уваги заперечення відповідача щодо законодавчої невизначеності самого поняття мінімальної пенсії за віком та законодавчої невизначеності порядку обчислення мінімальної пенсії за віком, з метою реалізації положень ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", оскільки відповідно до ч. 9 ст. 8 ЦПК України забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Відповідно до ч. 8 ст. 8 ЦПК України, якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Тому, з урахуванням зазначеного, при обчисленні підвищення до пенсії дітям війни необхідно застосовувати загальні норми, які в даному випадку міститься у ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", в яких зазначено, що мінімальний розмір пенсії встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

З урахуванням вищезазначених положень ч.8,9 ст.8 ЦПК України, посилання відповідача на те, що управління Пенсійного фонду не відповідає за зобов'язаннями держави, суд не може прийняти до уваги, так як відповідно до діючого законодавства на виконання положень ст. 6 Закону "Про соціальний захист дітей війни" саме управління Пенсійного фонду України в Глухівському районі проводило з 01.01.2008 р. нарахування та виплати дітям війни у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни (що складало 10% від прожиткового мінімуму осіб, що втратили працездатність). Крім того, Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення "Про Пенсійний фонд України" і здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного Положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районним управлінням Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Таким чином, обов'язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" покладено на управління ПФУ за місцем проживання позивача.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Проаналізувавши доводи сторін, суд вважає, що право позивача як дитини війни на отримання підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком було порушено відповідачем, оскільки управління Пенсійного Фонду неправомірно не нараховувало і не виплачувало підвищення до пенсії у встановленому законом розмірі.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Способи захисту цивільних справ визначені ст. 16 ЦК України, на підставі якої суд вважає необхідним зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу суму недонарахованого і недоплаченого підвищення до пенсії як дитині війни.

Розраховуючи розмір виплат, які необхідно нарахувати і виплатити позивачу, суд вважає, слід здійснити виходячи з вимог ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове страхування», відповідно до ст. 62 ЗУ «Про державний бюджет на 2007 рік», ст. 58 ЗУ Про державний бюджет на 2008 рік» та ЗУ «Про Державний бюджет України на 2009 рік», якими визначено по окремим періодам прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність.

Виходячи з вищевикладеного, позивачу підлягає нарахуванню і виплаті за 2007 рік з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р.:

Липень 406:100х30%= 121 грн. 80 коп. на місяць на 1 день=121,80:31=3,93 грн., а з 09.07. по 31.12. (31-8)=23 дня х 3,93 грн.=90,39 грн.

Серпень (повний місяць)= 406:100х30=121,80 грн.

Вересень 406:100х30=121,80 грн.

Жовтень 411:100х30=123,30 грн.

Листопад 411:100х30=123,30 грн.

Грудень 411:100х30=123,30 грн.

Всього за 2007 рік: 703 грн. 89 коп.

Згідно письмових пояснень відповідача за 2007 рік ці нарахування і виплати не проводились.

За 2008 рік позивачу підлягають нарахуванню і виплаті за період з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р.:

За травень 481:100х30%=144,30:31 день = 4,65 х10 днів=46,50 грн.

46,50 грн. за 10 днів (травень) - 30%; 10% виплатили, слід стягнути 20%, які дорівнюють 31 грн.

За червень 481:100х30=144,30 грн. - вже виплачені УПФ 48,10 грн.=96,20 грн.

За липень 482:100х30= 144,60 грн. - вже виплачені УПФ 48,20 грн.=96,40 грн.

За серпень 482:100х30= 144,60грн. - вже виплачені УПФ 48,20 грн.=96,40 грн.

За вересень 482:100х30=144,60 грн. - вже виплачені УПФ 48,20 грн.=96,40 грн.

За жовтень 498:100х30=149,40 грн. - вже виплачені УПФ 49,80 грн.=99,60 грн.

За листопад 498:100х30=149,40 грн. - вже виплачені УПФ 49,80 грн.=99,60 грн.

За грудень 498:100х30=149,40 грн. - вже виплачені УПФ 49,80 грн.=99,60 грн.

Всього за 2008 рік: 715 грн. 20 коп.

Згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» та Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» були встановлені такі розміри прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, у 2009 році: з 1 січня 498 грн., а не 544 грн., як зазначено позивачем; з 1 листопада 573 грн.

Виходячи з наведеного, позивачу підлягає виплаті за 2009 рік: з 01.01.2009 р. по 31.12.2009 р.:

За січень 498:100х30=149,40 грн. - вже виплачені УПФ 49,80 грн.=99,60 грн.

За лютий 498:100х30= 149,40 грн. - вже виплачені УПФ 49,80 грн.=99,60 грн.

За березень 498:100х30=149,40 грн. - вже виплачені УПФ 49,80 грн.=99,60 грн.

За квітень 498:100х30=149,40 грн. - вже виплачені УПФ 49,80 грн.=99,60 грн.

За травень 498:100х30=149,40 грн. - вже виплачені УПФ 49,80 грн.=99,60 грн.

За червень 498:100х30=149,40 грн. - вже виплачені УПФ 49,80 грн.=99,60 грн.

За липень 498:100х30= 149,40 грн. - вже виплачені УПФ 49,80 грн.=99,60 грн.

За серпень 498:100х30=149,40 грн. - вже виплачені УПФ 49,80 грн.=99,60 грн.

За вересень 498:100х30=149,40 грн. - вже виплачені УПФ 49,80 грн.=99,60 грн.

За жовтень 498:100х30=149,40 грн. - вже виплачені УПФ 49,80 грн.=99,60 грн.

За листопад 573:100х30=171,90 грн. - вже виплачені УПФ 49,80 грн.=122,10 грн.

За грудень 573:100х30=171,90 грн. - вже виплачені УПФ 49,80 грн.=122,10 грн.

Всього за 2009 рік : 99,60х10 + 122,10х2 = 1240 грн. 20 коп.

Всього за 2007 - 2009 роки підлягає нарахуванню та виплаті: 703,89 грн. + + 715,20 грн. + 1240,20 грн. = 2659 грн. 29 коп.

Виходячи з вищезазначеного, зважаючи на те, що нарахування і виплату пенсії здійснюють органи Пенсійного фонду, суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивача в частині зобовязання відповідача нарахувати і виплатити позивачу невиплачене підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, яка визначена в ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з урахуванням вже отриманих позивачем сум підвищення до пенсії у 2008 році за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, та з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, з урахуванням вже отриманих позивачем сум підвищення до пенсії у 2009 році.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у загальній сумі 171 грн. (судовий збір у розмірі 51 грн. та витрати на ІТЗ у розмірі 120 грн.).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 22, 75, 92, 152 Конституції України, ст. 73 Закону України "Про Конституційний Суд України", Законом України "Про державний бюджет на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України", Законом України "Про державний бюджет на 2009 рік" зі змінами та доповненнями, внесеними Законом України від 06.11.2009 року, ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст. ст. 3, 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", ст. ст. 4, 8, 10, 11, 15, 212-214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Глухівському районі Сумської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» - задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Глухівському районі Сумської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» та провести відповідні виплати за 2007 рік з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, за 2008 рік, починаючи з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з урахуванням вже нарахованої і виплаченої суми за 2008 рік, та за 2009 рік, починаючи з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, з урахуванням вже нарахованої і виплаченої суми за 2009 рік.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Глухівському районі Сумської області на користь ОСОБА_1, оплачені нею при подачі позову в суд, судові витрати в сумі 171 грн.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Сумської області через Глухівський міськрайонний суд протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя