Кузнецовський міський суд Рівненської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2010 року м.Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської області під головуванням

судді ОСОБА_1
при секретарях: за участю: позивача відповідача представника третьої особи- органу опіки і піклування ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності та встановлення порядку користування квартирою, -

встановив:

Позивач звернулась з позовом про визнання нерухомого майна, нажитого під час шлюбу з відповідачем, їх спільною сумісною власністю, визнання за нею права власності на ? частки у майні, що перебуває у спільній сумісній власності позивача та відповідача, встановлення порядку користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1. В позові вказує, що спірні: квартира №53 в будинку №7 по мікрорайону ОСОБА_1 в місті Кузнецовську Рівненської області та земельна ділянка площею 0,05 га, перебувають у приватній власності відповідача. Проте вказане майно нажите нею та відповідачем під час зареєстрованого, в установленому порядку шлюбу, тому вказане майно є їх спільною сумісною власністю, а її частка у спільній власності становить ?.

У запереченні відповідач просить у задоволенні позову відмовити з наступних підстав. Визнаючи факт набуття ним спірного майна: кв. №53 в будинку №7 по мікрорайону ОСОБА_1 в місті Кузнецовську та земельної ділянки площею 0,05 га під час шлюбу з позивачем ОСОБА_4, вказує, що у придбання квартири він вклав всі гроші, які отримав від продажу 04.03.1998 року кв.10 в буд.5 по м-ну Перемоги в м.Кузнецовську. Вказана квартира була ним приватизована до шлюбу 06.12.1994 року, тому позивач не має права на визнання кв. №53 в будинку №7 по мікрорайону ОСОБА_1 в місті Кузнецовську спільною сумісною власністю. Крім того він не чинить позивачу перешкод у користуванні квартирою та земельною ділянкою.

Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просить їх задоволити. Крім того вказала, що вона проживає у м.Кузнецовську з моменту укладення з відповідачем шлюбу. У кв. №53 в будинку №7 по мікрорайону ОСОБА_1 в м.Кузнецовську вона проживає з моменту придбання подружжям ОСОБА_4 цієї квартири у 1998 році. Під час купівлі спірної квартири вона вела домашнє господарство та доглядала її з відповідачем дочку, а відповідач працював. Також визнала факт, що спірну квартиру відповідач придбав в той самий день, коли він продав належну йому квартиру №10 в буд.5 по м-ну Перемоги в м.Кузнецовську. Після розірвання шлюбу між нею та відповідачем у серпні 2010 року вона продовжує проживати разом з відповідачем та їх неповнолітньою дочкою ОСОБА_7 у спірній квартирі. Разом з тим, вона та дочка зареєстровані у ІНФОРМАЦІЯ_1, буд.№ 5, кв.№103, частина цієї квартири належить їй.

Відповідач вимоги позову не визнав з підстав, вказаних у запереченні. Також вказав, що хоча позивач проживає у спірній квартирі в м.Кузнецовську, проте зареєстрована у м.Києві у квартирі її матері, частина цієї квартири належить позивачу. Він не чинить перешкод позивачу та дочці у користуванні квартирою в м.Кузнецовську та земельною ділянкою.

Представник третьої особи позов підтримала, вказавши, що визнання за позивачем, яка є матір»ю неповнолітньої дитини ОСОБА_7, права власності на частку у спірній квартирі відповідатиме інтересам неповнолітньої дитини.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши наявні у справі докази та керуючись законом, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Між позивачем ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_5 зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу сер.І-ГЮ №258747, видане ВРАГС м.Кузнецовська 25.11.1994 року. Свідоцтвом про народження № 404622 від 03.08.1995 року підтверджується, що подружжя ОСОБА_5 має дочку ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Кузнецовського міського суду від 20.08.10 у справі №2-650/10 шлюб між позивачем ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_5 розірвано, їх неповнолітня дитина ОСОБА_7 залишена на вихованні та проживанні з матір»ю. Витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 14.10.10 визначено, що квартира №53 в буд.7 по м-ну ОСОБА_1 в м.Кузнецовськ є приватною власністю, придбана відповідачем ОСОБА_5 04.03.1998 року, ОСОБА_5 зареєстрований як єдиний власник цієї квартири. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю (виданий ОСОБА_5 на підставі рішення Заболоттівської сільської ради від 25.06.1999 року за № 15) земельна ділянка площею 0,05 га, розташована на території Заболоттівської сільської ради належить ОСОБА_5 на праві приватної власності. Також сторони визнали, що позивач ОСОБА_4 з моменту укладення шлюбу по даний час проживає у м.Кузнецовську в квартирі відповідача. З моменту купівлі спірного житла позивач, відповідач та їх дочка проживають у кв. №53 в буд.7 по м-ну ОСОБА_1 в м.Кузнецовськ.

Сторони визнали факт придбання відповідачем ОСОБА_5 спірної квартири та набуття права власності на спірну земельну ділянку під час зареєстрованого шлюбу з позивачем ОСОБА_4 За приписами ст.ст.60-63,68 СК, будь-яке майно (крім речей індивідуального користування та речей, які виключені з цивільного обороту), набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження цим майном, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. В судовому засіданні не добуто доказів про встановлення між позивачем та відповідачем домовленостей щодо реалізації права власності на нерухоме майно, яке є предметом спору. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позову в частині визнання спірного нерухомого майна спільною сумісною власністю позивача ОСОБА_4 та відповідача ОСОБА_5 підлягають задоволенню.

Згідно із роз»ясненнями, наведеними у п.19 і п.22 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.07 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» та положеннями ст.ст.69-71 СК, вимога про поділ майна подружжя може бути предметом розгляду в суді у разі недосягнення згоди між дружиною і чоловіком (колишніми дружиною і чоловіком) про поділ майна, що є їх спільною сумісною власністю. Обсяг та вартість майна подружжя, що підлягає поділу, має бути вказана у відповідній заяві. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, за умови виплати іншому з подружжя грошової компенсації вартості його частки у спільному майні. Виходячи з наведеного, суд вважає, що вимога позову про визнання за позивачем права власності на ? частки у майні, що є спільною сумісною власністю позивача та відповідача, задоволенню не підлягає через необґрунтованість цієї вимоги. Оскільки вказана вимога є похідною від вимоги про поділ спільного майна подружжя. В свою чергу, вимога про поділ спільного майна подружжя в позові не заявлена.

У судовому засіданні не встановлено фактів, які б вказували на те, що відповідач чинить перешкоди або іншим чином заважає позивачу чи їх неповнолітній дочці користуватись спірним житловим приміщенням. Тому у суду відсутні підстави для задоволення позову в частині вимог про встановлення порядку користування квартирою №53 в буд.7 по м-ну ОСОБА_1 в м.Кузнецовськ.

Вирішуючи позов в частині судових витрат, встановлено, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.18 ст.4 Декрету КМУ «Про державне мито» та п.5 р.11 ЦПК. Оскільки позов задоволено частково, то у відповідності із частинами 2 та 3 ст.88 ЦПК, витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог - у розмірі 17 гривень, решта витрат по сплаті судового збору - 24 гривні компенсуються за рахунок держави. Понесені позивачем витрати на ІТЗ судового процесу в розмірі 120 гривень, слід стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог - 40 гривень.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 60-71 СК України, ст.ст. 83,88,212-215 ЦПК України, суд, -

вирішив :

Позов задоволити частково. Визнати нерухоме майно: квартиру №53 в будинку №7 по мікрорайону ОСОБА_1 в місті Кузнецовську Рівненської області та земельну ділянку площею 0,05 га, розташовану на території Заболоттівської сільської ради (Державний акт на право власності на землю, виданий ОСОБА_5 на підставі рішення Заболоттівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області від 25.06.1999 року за № 15) спільною сумісною власністю ОСОБА_5 (Рівненська обл.., м.Кузнецовськ, мікрорайон ОСОБА_1,7, кв.53) та ОСОБА_4 (АДРЕСА_2).

Відмовити у задоволенні позову в частині визнання за ОСОБА_4 (АДРЕСА_2) права власності на ? частки у спільному майні: квартирі №53 в будинку №7 по мікрорайону ОСОБА_1 в м.Кузнецовську Рівненської області та земельній ділянці площею 0,05 га (Державний акт на право власності на землю, виданий ОСОБА_5 на підставі рішення Заболоттівської сільської ради від 25.06.1999 року за № 15). Відмовити у задоволенні позову в частині визначення порядку користування квартирою №53 в будинку №7 по мікрорайону ОСОБА_1 в м.Кузнецовську Рівненської області.

Звільнити позивача ОСОБА_4 від сплати судового збору. Витрати по сплаті судового збору в розмірі 17 гривень стягнути з відповідача ОСОБА_5 (Рівненська обл.., м.Кузнецовськ, мікрорайон ОСОБА_1,7, кв.53) в дохід держави. Витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи в розмірі 40 гривень стягнути з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_4.

Апеляційна скарга на рішення суду подається сторонами протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд.

Головуючий

Повний текст рішення підписано суддею 26 жовтня 2010 року