АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Приходченко А.П.

суддів Лаченкової О.В., Городничої B.C.

при секретарі Солодової І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Андріївська сільська рада Покровського району Дніпропетровської області, Державний нотаріус Покровської державної нотаріальної контори про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом та витребування майна із чужого незаконного володіння, -

встановила:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом та витребування майна із чужого незаконного володіння.

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2010 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення по справі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та сторонами не заперечується, що 13 грудня 2004 року померла мати ОСОБА_4 - ОСОБА_5, на випадок смерті вона залишила заповіт від 08 травня 1998 року на ім'я ОСОБА_3

Згідно заяви від 27 вересня 2009 року, витягу зі спадкового реєстру та заповіту від 08 травня 1998 року ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 4,320 га. в межах згідно з планом, розташованої на території

Андріївської сільської ради, яка належала ОСОБА_5 па підставі державного акту на право приватної власності на землю.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд обґрунтовано керувався ч. З ст. 61 ЦПК згідно якої обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2010 року в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання заповіту та свідоцтва на спадщину недійсним - відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2010 року дане рішення було залишено без змін. До того ж, зазначеною ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області встановлено, що ОСОБА_4 вважається таким, що не прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_5

Ухвалюючи рішення, суд правильно зазначив, що не прийняття спадщини ОСОБА_4, підтверджується також постановою № 380/02-31 від 18 червня 2010 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яка у встановленому законом порядку не оскаржена та не скасована, що унеможливлює визнання права власності на підставі спадкування. В зв'язку з даними обставинами, суд прийшов до вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині визнання за позивачем права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

ОСОБА_4 в поданому позові не ставив питання про скасування права власності ОСОБА_3 на спірну земельну ділянку та скасування документа, що підтверджує дане право власності, а тому суд вірно вказав, що це унеможливлює вирішення питання про визнання за позивачем права власності на земельну ділянку.

Оскільки судом не знайдено підстав для задоволення позову в частині визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, то суд обґрунтовано відмовив і в задоволенні позову в частині витребування від ОСОБА_3 земельної ділянки:

За таких обставин, суд дійшов до вірного висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Колегія суддів вважає, що кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень по ним.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Крім того приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

З'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями сторін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: