Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2010 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Міросєді А. І. при секретарі Ульянцевій С.А.,

з участю:

позивача ОСОБА_1,

представників відповідачів --

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду в м.Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 підприємства «Служба єдиного замовника» (м. Костянтинівка Донецької області, пр. Ломоносова 101«а», ), виконавчого комітету Костянтинівської міської ради (м. Костянтинівка Донецької області, вул. Леніна 260, ) «про визнання права користування жилим приміщенням», -

в с т а н о в и в :

15 жовтня 2010 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 підприємства «Служба єдиного замовника» (м. Костянтинівка Донецької області, пр. Ломоносова 101«а», ), виконавчого комітету Костянтинівської міської ради (м. Костянтинівка Донецької області, вул. Леніна 260, ) про визнання права користування жилим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він після розірвання шлюбу із своєю дружиною 10 серпня 1990 року проживав однією родиною з гр. ОСОБА_3 за адресою: вул. Ціолковського 21/1, м. Костянтинівка, як чоловік та дружина, спільно вели домашнє господарство. 26 березня 2005 року гр. ОСОБА_3 померла у вказаній квартирі і останні роки він мешкав у вказаній квартирі з донькою ОСОБА_3 - ОСОБА_4, яка померла 16 січня 2010 року. Факт його проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1990 року по теперішній час підтверджується рішенням Костянтинівського міськрайонного суду від 19 серпня 2010 року. Просив визнати за ним право користування жилим приміщенням - квартирою № 1 у будинку № 21 по вул. Ціолковського м. Костянтинівка, оскільки це необхідно йому для реєстрації у вказаній квартирі.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав та просив останній задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 підприємства «Служба єдиного замовника» у судове засідання надав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, проти позову не заперечував.

Представник відповідача виконавчого комітету Костянтинівської міської ради у судове засідання надав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, проти позову не заперечував.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що у справі можливо постановити рішення при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

У судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19 серпня 2010 року, позивач ОСОБА_1 з 1990 року (після розірвання шлюбу 10 серпня 1990 року з ОСОБА_5) без реєстрації проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2: однією сімєю з ОСОБА_3, яка померла 26 березня 2005 року, а після разом із її дочкою ОСОБА_4, яка померла 16 січня 2010 року. На теперішній час позивач ОСОБА_1 один проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2 без реєстрації. Також позивач ОСОБА_1 25 червня 1990 року знятий з реєстрації за останнім місцем проживання ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 2, 3, 4, 5).

Тобто, у судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що позивач ОСОБА_1 з дозволу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у 1990 році був вселений до квартири за місцем їх постійного проживання та реєстрації по вул. Ціолковського 21/1, м. Костянтинівка, як член сімї ОСОБА_3, де проживає по теперішній час, і між ним та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 не було укладено іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно ст. 65 Житлового кодексу Української РСР, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню і за позивачем ОСОБА_1, який народився 16 лютого 1956 року у м. Костянтинівка Донецької області, варто визнати право користування жилим приміщенням - квартирою № 1 у будинку № 21 по вул. Ціолковського м. Костянтинівка Донецької області, оскільки це потрібно позивачу для реєстрації у вищевказаній квартирі.

На підставі ст. 65 Житлового кодексу Української РСР, керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 57, 60, 79, 130, 209, 212-215 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 підприємства «Служба єдиного замовника» (м. Костянтинівка Донецької області, пр. Ломоносова 101«а», ), виконавчого комітету Костянтинівської міської ради (м. Костянтинівка Донецької області, вул. Леніна 260, ) «про визнання права користування жилим приміщенням» задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, який народився 16 лютого 1956 року у м. Костянтинівка Донецької області, право користування жилим приміщенням - квартирою № 1 у будинку № 21 по вул. Ціолковського м. Костянтинівка Донецької області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя