Глухівський міськрайонний суд Сумської області
Справа № 2-999/10
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.10 місто Глухів

Глухівський міськрайсуд Сумської області в особі судці Демченка О.С., при секретарі Бірюк О.І., з участю позивачки за первинним позовом ОСОБА_1, її представника - юриста Воєйка В.Л., представника відповідача за первинним позовом та представника позивача за зустрічним позовом (в одній особі) ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Глухівський завод «Електропанель» про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати належних звільненому працівникові сум та відшкодування моральної шкоди, а також за зустрічним позовом того ж товариства до ОСОБА_1 про стягнення надлишково сплачених грошових сум,

встановив.

За поданим до Глухівського міськрайсуду 05 травня 2010 року підтриманим в суді позовом позивачка і її представник просять суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки 2416 грн. 64 коп. в порядку виплати середнього заробітку за весь час затримки фактичного розрахунку після звільнення та 2000 грн. в порядку відшкодування позивачці завданої їй затримкою розрахунку моральної шкоди. При цьому, на обгрунтування цих позовних вимог сторона позивачки посилається на те, що при звільненні позивачки 08 лютого 2010 року, при проведенні з нею розрахунку 09 лютого 2010 року та до кінцевого розрахунку 26 березня 2010 року відповідач протиправно не нарахував та не виплатив позивачці заробітну плату за період стажування позивачки з 24 грудня по 31 грудня 2009 року, не у повному обсязі провів нарахування і виплату по лікарняному листу за час перебування позивачки на лікарняному з 27 січня по 05 лютого 2010 року та несвоєчасно виплатив компенсацію за невикористану відпустку, чим завдав позивачці моральної шкоди.

За поданим до Глухівського міськрайсуду 26 травня 2010 року уточненим та підтриманим в суді зустрічним позовом відповідача за первинним позовом ПАТ «Глухівський завод «Електропанель», не визнаючи позову ОСОБА_1, просить суд ухвалити рішення про стягнення з ОСОБА_1 1200 грн. 56 коп. в порядку повернення сплачених їй підприємством без законних для цього підстав грошей, посилаючись на те, що на отримання цих коштів ОСОБА_1 не мала права, і що ці кошти були сплачені підприємством ОСОБА_1 виключно на виконання припису головного державного інспектора праці Державної територіальної інспекції праці у Сумській області ОСОБА_3 після звільнення ОСОБА_1 за відсутністю для цього правових підстав і жодних документальних підтверджень як підстави для проведення нарахувань до виплати таких коштів та за умов незгоди адміністрації заводу з зазначеним приписом.

Розглянувши справу в межах зазначених позовних вимог сторін, зясувавши події і факти, що передували зверненню сторін до суду з зазначеними позовами, вислухавши доводи сторін та дослідивши надані докази щодо предмету спорів, суд, виходячи з положень діючого законодавства України, з урахуванням яких мають вирішуватись наявні між сторонами спірні правовідносини, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення обох позовів, виходячи з наступного.

За результатами зясування обставин справи та перевірки їх доказами судом встановлено, що ОСОБА_1 була прийнята на роботу на посаду заступника головного бухгалтера ПАТ «Глухівський завод «Електропанель» за її заявою від 24 грудня 2009 року та за укладеним між нею та адміністрацією заводу строковим (до 31.01.10 р.) трудовим договором № 230/2009 від 24 грудня 2009 року з оговореною у пункті 6 зазначеного договору умовою безоплатного стажування з 24 по 31 грудня 2009

року і посадовим окладом у 1500 грн., а з роботи була звільнена 08 лютого 2010 року за п. 2 ст. 36 Кодексу законів України про працю (далі - КЗпП України) - у звязку із закінченням строку трудового договору, після виходу на роботу з лікарняного, на якому вона перебувала з 27 січня по 05 лютого (включно) 2010 року. У звязку із звільненням 09 лютого 2010 року ОСОБА_1 були нараховані і виплачені розрахункові кошти у сумі 1231 грн. 67 коп., з яких ОСОБА_1 було нараховано і виплачено 800 грн. 41 коп. заробітної плати за 12-ть (за табелем робочого часу) відпрацьованих у січні 2010 року робочих днів, і 431 грн. 26 коп. по лікарняному та компенсації за дні невикористаної основної щорічної відпустки. В подальшому, 11 лютого 2010 року ОСОБА_1 подала Глухівському міжрайонному прокурору заяву, якою просила вжити заходів спрямованих на виплату їй ПАТ «Глухівський завод «Електропанель» компенсації за невикористану соціальну додаткову відпустку, як працівнику, який має неповнолітню дитину, у звязку з чим за дорученням прокуратури головним державним інспектором праці територіальної державної інспекції праці у Сумській області ОСОБА_3 була проведена відповідна перевірка ПАТ «Глухівський завод «Електропанель» на предмет загального дотримання на підприємстві трудового законодавства, за результатами якої голові правління цього підприємства був винесений припис № 18-02-015/0205-154 від 11 березня 2010 року, яким, в числі іншого, підприємство було зобовязане «привести у відповідність з чинним законодавством оплату праці ОСОБА_1 з врахуванням фактично відпрацьованого часу» та «забезпечити виконання вимог чинного законодавства щодо надання додаткової відпустки ОСОБА_1». На виконання цього припису ОСОБА_3 адміністрацією заводу ОСОБА_1 к раніше проведеному розрахунку при звільненні за видатковим касовим ордером № 211 від 19 березня 2010 року було нараховано до виплати (за мінусом обовязкових відрахувань, передбачених законодавством) 912 грн. 56 коп., в тому числі додатково компенсацію ще за 8 днів невикористаної соціальної відпустки та заробітну плату за час стажування з 24 по 31 грудня 2009 року, у звязку з чим ОСОБА_1 19 березня 2010 року на імя керівника заводу написала розписку про те, що заробітна плата за грудень 2009 року та січень 2010 року, допомога по лікарняному та компенсації за основну і додаткову відпустки адміністрацією заводу їй виплачені у повному обсязі, і що претензій вона не має. Але 24 березня 2010 року ОСОБА_1 знов подала на імя Глухівського міжрайонного прокурора скаргу на дії адміністрації заводу, в якій (скарзі) просила вжити заходів на предмет доплати їй по лікарняному з розрахунку роботи підприємства протягом повного робочого тижня, а не за 4 дні, як їй було нараховано по лікарняному, після чого 26 березня 2010 року адміністрацією заводу ОСОБА_1 за вихідних касовим ордером № 232 було сплачено ще 300 грн.. За результатами тієї ж перевірки ОСОБА_3 постановою Глухівського міськрайсуду від 07 квітня 2010 року голова правління ПАТ «Глухівський завод «Електропанель» ОСОБА_4 був притягнутий до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпроАП з накладенням стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн..

02 серпня 2010 року (під час розгляду судом даної справи) ОСОБА_1 звернулась до Глухівського міськрайсуду з позовом до ПАТ «Глухівський завод «Електропанель» про визнання недійсним пункту 6 трудової угоди № 230/2009 від 24 грудня 2009 року в частині встановлення їй цією угодою безоплатного стажування з 24 по 31 грудня 2009 року і пункту 15 тієї ж угоди в частині дії угоди з 24 грудня 2009 року по 31 січня 2010 року; наказу відповідача № 15 від 08 лютого 2010 року в частині її звільнення з роботи на підставі п.2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України; поновлення її на роботі на посаді заступника головного бухгалтера заводу та стягнення 14252 грн. 48 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 3000 грн. моральної шкоди. Рішенням Глухівського міськрайсуду від 17 вересня 2010 року у справі № 2-1862/10 зазначений позов ОСОБА_1 був залишений без задоволення з підстав пропущення позивачкою без поважних причин строку звернення до суду. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області від 19 жовтня 2010 року зазначене Рішення Глухівського міськрайсуду було залишено без змін, а апеляція ОСОБА_1 - без задоволення.

Ці встановлені судом обставини сторонами у справі не оспорюються, а судом визнаються такими, що визначають зміст існувавших і існуючих між ними правовідносин, виходячи з яких та з урахуванням відповідних положень трудового і цивільно- процесуального законодавства й мають вирішуватись позови.

Так, відповідно до ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а відповідно до ст. 10 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст. 94 КЗпП України та ст. 1 Закону України «Про оплату праці» № 108/95-ВР від 24 березня 1995 року заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу, і розмір якої залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно - ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Відповідно до ст. 75, 83 та 182-1 КЗпП України щорічна основна відпустка надається працівникові тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору; одинокій матері надається щорічно додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів; у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей.

Відповідно до ст. 2 КЗпП України працівники мають право на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування у разі хвороби, повної або часткової втрати працездатності, а відповідно до ст. 2 Закону України «Про розмір внесків на деякі види загальнообовязкового державного соціального страхування» № 2213-ІІІ від 11 січня 2001 року перші пять днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не повязаної з нещасним випадком на виробництві, оплачуються власником або уповноваженим ним органом за рахунок коштів підприємства, установи, організації за місце роботи.

За змістом ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану суму. А за змістом ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівникові провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За змістом ст. 1215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) не підлягають поверненню сплачені фізичній особі як засіб до існування заробітна плата та платежі, що прирівнюються до неї, чи інші грошові суми, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутністю рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Отже, за змістом наведених положень законодавства покладення обовязку на ПАТ «Глухівський завод «Електропанель» по проведенню ОСОБА_1 зазначених у її

позові відшкодувань буде ґрунтуватися на законі лише у разі наявності вини адміністрації заводу у несвоєчасному проведенні розрахунків з ОСОБА_1 після її звільнення, чого немає у даному випадку, а повернення ОСОБА_1 заводу коштів, які їй добровільно (без оспорювання у визначеному діючим законодавством порядку припису державного інспектора праці ОСОБА_3Г.) були сплачені адміністрацією підприємства, не передбачено законом.

Стороною відповідача за позовом ОСОБА_1 в достатній мірі доведено, що у грудні 2009 року та січні і лютому 2010 року ПАТ «Глухівський завод «Електропанель» працював за графіком триденного (понеділок, вівторок і середа) робочого тижня; що протягом періоду з 24 по 31 грудня 2009 року, який (період) за змістом укладеної між ОСОБА_1 і адміністрацією заводу строкової трудової угоди був терміном безоплатного стажування, ОСОБА_1 не виконували на заводі роботу, за яку підприємство мало нарахувати їй заробітну плату, а в день звільнення не працювала; і що про наявність у ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина (як підстави для виплати при звільненні компенсації за невикористану соціальну відпустку) адміністрація заводу була повідомлена вже після звільнення ОСОБА_1 з підприємства. Ці факти підтверджуються наданими підприємством табелями обліку робочого часу працівників підприємства та показаннями допитаних судом свідками головного бухгалтера заводу ОСОБА_5, начальника відділу кадрів заводу ОСОБА_6 та самого державного інспектора праці ОСОБА_3, а встановлена Глухівським міськрайсудом за рішенням цього суду від 17 вересня 2010 року у цивільній справі № 2-1862/10 невідповідність діючому законодавству пункту 6 наведеної у цьому рішення строкової трудової угоди № 230/2009 (на що ОСОБА_1 і її представник додатково посилаються як на обставину, яка з точки зору приюдиційності судового рішення безумовно підтверджує обґрунтованість їх позовних вимог) з огляду на положення ст. 94 КЗпП України та ст. 2 Закону України «Про оплату праці» сама по собі не є підставою для нарахування до виплати ОСОБА_1 заробітної плати за період з 24 по 31 грудня 2009 року.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2, 47, 75, 83, 116, 117, 182-1 та 273-1 КЗпП України, ст.ст. 1-3, 9 та 1215 ЦК України, а також ст.ст. 1-4, 8, 10, 11, 15, 57-61, 88 та 212- 214 ЦПК України, суд

вирішив.

Позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Глухівський завод «Електропанель» залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області шляхом подання до Глухівського міськрайсуду апеляції на рішення суду.

Апеляція на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набере законної сили після спливу строку на апеляційне оскарження рішення.

Суддя Глухівського міськрайсуду

Повний текст рішення суду виконаний 11 листопада 2010 року.