Борівський районний суд Харківської області
Справа № 2-24/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2010 р. Борівський районний суд Харківської області в складі

головуючого Гуляєвої Г.М.

при секретарі Колеснік Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Борова справу за позовом ОСОБА_1 до СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОГО ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ АГРОФІРМИ «НОВИЙ ШЛЯХ»

про відшкодування збитків

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 10.12.09 р. звернувся до Борівського районного суду з позовною заявою в якій вказав, що він є власником земельної ділянки (паю) площею 5,26 га на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ХР №076211 від 04.06.2001 р. Дана земельна ділянка розташована на території Чернещинської сільської ради, цільове призначення ділянки ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Рішенням Борівського районного суду від 26.05.2009 р. та ухвалою судової колегії у цивільних справах апеляційного суду Харківської обл. від 04.08.2009 р. договір оренди землі №198 від 29.09.2007 р. між позивачем та СТОВ А/Ф «Новий шлях» Борівського р-ну визнано недійсним. Таким чином, СТОВ А/Ф «Новий шлях» порушила його право власності на земельну ділянку і незаконно користуючись нею у 2008 р., позбавила позивача можливості отримання доходу із даної земельної ділянки, а разом з цим завдала позивачу матеріальних збитків.

У 2008 р. позивач мав намір вирощувати на своїй земельній ділянці сільськогосподарську культуру ячмінь. Але позивач був позбавлений такої можливості, тому що А/Ф «Новий шлях» вважала, що набула прав оренди земельної ділянки позивача і в подальшому нею користувалася. Таким чином, незаконними діями СТОВ А/Ф «Новий шлях» завдала позивачу збитків у вигляді неодержання доходів за час тимчасового невикористання позивачем його земельної ділянки.

На підставі довідок №581/05 від 22.12.2008 р. та №584/05 від 23.12.2008 р. Борівського управління агропромислового розвитку Борівської РДА середня врожайність ячменю на території Чернещинської с/Ради Борівського р-ну склала 53,9 ц/га, а середньо реалізаційна біржова ціна у вересні 2008 р. становила 900,00 грн. за 1 тонну ячменю. За таких умов позивач міг би виростити 28,35 тонн ячменю (5,26 га х 53,9 ц/га) і реалізувавши його, отримав би виручку в сумі 25515,00 грн. (28,35 т х 900 грн/т).

СТОВ А/Ф «Новий шлях» у 2008 р. на своїх полях вирощувала ячмінь на площі 94 га, повна собівартість його виробництва склала 223,7 тис. грн. (згідно довідки №12 від 25.03.2009 р.). Таким чином, затрати на 1 гектар вирощування ячменю у СТОВ А/Ф «Новий шлях» склали 2379,79 грн. (223,7 тис. грн.: 94 га).В перерахунку на земельну ділянку позивача площею 5,26 витрати на вирощування ячменю складають 12517,70 грн. (2379,79 грн/га х 5,26 га). Чистий дохід, який позивач міг би отримати у 2008 р. із своєї земельної ділянки складає 12997,30 грн. (виручка від реалізації 25515,00 затрати на вирощування 12517,70).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтвердив вищевикладене , підтримав та уточнив позовні вимоги про стягнення з відповідача СТОВ А/Ф «Новий шлях». на користь ОСОБА_1 заподіяну матеріальні шкоду в сумі 9955,89 грн. та судові витрати в сумі 129,97 грн. судового збору і 120 грн. ІТЗ. При цьому пояснив, що документально підтверджена урожайність ярого ячменю СТОВ А/Ф «Новий шлях» у 2008 р. складає 51,7 ц/га., з якою позивач погоджується і також враховує надані відповідачем відомості про фактично понесені затрати на його ділянці за 2008 рік.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав пояснивши, що на момент , коли ОСОБА_1 заявив про небажання продовжувати договірні відносини з СТОВ А/Ф «Новий шлях»- 9 січня 2008 року, його земельна ділянка була вже засіяна озимою пшеницею . Посів було здійснено ще в період дії попереднього договору оренди.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В суді встановлено, що позивач є власником земельної ділянки, яка знаходиться на території Чернещанської сільської ради Борівського району Харківської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-ХР № 076211 р. від 04.06.2001 р. площею 5,26 га. ріллі (а.с.6).

23.01.2003 року між ОСОБА_1 і СТОВ а/ф «Новий шлях» Борівського району Харківської області було укладено договір оренди землі строком на 5 років, термін якого закінчився 23.01.2008 року.

Восени 2007 року , керівництво агрофірми запропонувало укласти договір оренди на новий термін починаючи з дати закінчення попереднього договору. Позивач погодився укласти договір на новий термін - 5 років і підписав його. Але до закінчення дії старого договору 23.01.08 р.) заявив про небажання передавати свою землю в оренду в СТОВ АФ "Новий шлях Не зважаючи на це договір № 198 від 29.09.07 р. на новий термін -5 років було передано на реєстрацію у Харківську регіональну філію державного підприємства «Центру державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» .

Рішенням Борівського районного суду Харківської області від 26.05.2009 року договір оренди землі № 198 від 29.09.2007 року між ним та СТОВ а/ф «Новий шлях» Борівського району Харківської області визнано недійсним, поновлено право позивача на користування земельною ділянкою на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії 1У ХР № 076211, зобовязано СТОВ А/Ф ?овий шлях повернути в користування ОСОБА_1 земельну ділянку у розмірі 5,26 га. ріллі . Ухвалою судової колегії судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Харківської області від 04.08.2009 року вказане рішення залишене без змін (а.с.7-9).

Відповідно до ст.386 ч.3 ЦК України Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно п.д ст.156 ЗК України: «Власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки».

Згідно Закону «Про внесення змін до Закону України «Про оренду землі» від 02.10.2003 р., предметом договору між громадянином орендодавцем та орендарем може бути як земельна частка (пай), право на яку підтверджено сертифікатом, так і конкретна земельна ділянка, право на яку підтверджується державним актом.

Встановлено, що відповідач самовільно засіяв земельну ділянку позивача озимою пшеницею, позбавивши власника земельної ділянки права використовувати земельну ділянку в своїх цілях для ведення сільськогосподарського виробництва.

Позивач пояснює, що цими діями відповідач позбавив його можливості одержати доходи, від посіву ячменю, враховуючи врожайність попереднього року і розміри земельної ділянки при посадці ячменю, він одержав би врожай в розмірі 27194 кг. ( 5,26 га. х 51,7 ц/га) , за що міг отримати 24474,60 грн.(27194 кг. х 900грн.-біржова ціна ячменю ).

Суд вважає, що діями відповідача дійсно були спричинені збитки позивачу ОСОБА_1 Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 р. яким затверджено прядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам до збитків відносяться і інші збитки, у тому числі включаючи і не одержані доходи, якщо вони обґрунтовані. Неодержаний дохід це дохід, який міг би одержати власник землі, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі, або приведення її у непридатний стан.

Тому згідно даної Постанови відшкодуванню підлягають не тільки збитки, які визначаються комісіями, створеними міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських рад, а й інші збитки, включаючи і неодержані доходи.

При вирішенні даного позову суд враховує розяснення Пленуму Верховного Суду України у п.12,14,16 постанови від 16.04.2004 р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», згідно з якими у випадках самовільного зайняття земельних ділянок, псування, забруднення чи вчинення інших порушень земельного законодавства шкода відшкодовується відповідно ст.211,212 ЗК України, ст.22,623,1166,1172,1192 ЦК України, особами, що її заподіяли.

У звязку з наведеним суд вважає, що особа, яка порушила право і одержала у звязку з цим доходи, має відшкодувати особі право якої порушено, упущену вигоду, розмір якої не повинен бути меншим від доходів, одержаних нею.

Підстави та порядок відшкодування збитків власнику землі передбачений ст.156,157 ЗК України, підставами відшкодування збитків відповідачем позивачу є те, що позивач не одержав доходів за час тимчасового невикористання ним своєї земельної ділянки, так як вона була самовільно зайнята відповідачем у 2008 р.

В даному випадку розмір збитків це неодержаний дохід, який міг одержати позивач, але не одержав в звязку з тимчасовою зайнятістю даної земельної ділянки.

Відповідно до ст.212 ЗК України, повернення власнику самовільно зайнятої ділянки, само по собі не компенсує повною мірою шкоду, заподіяну власнику, тому винна особа зобовязана передати власнику вирощений врожай.

При відшкодуванні збитків, заподіяних позивачу, витрати за доглядом врожаю не враховуються, так як особа, яка самовільно зайняла ділянку, не має законного права на відшкодування понесених нею витрат за весь час незаконного використання землі, але з урахуванням вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України «суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі», на стягненні додаткових збитків з відповідача позивач не наполягає, і просить суд стягнути збитки в рамках уточнених ним позовних вимог з урахуванням затрат понесених відповідачем на вирощування сільськогосподарських культур на його ділянці.

Тому суд вважає, що особа, яка порушила право і одержувала у звязку з цим доходи, має відшкодовувати особі право якої порушено, упущену вигоду, розмір якої не повинен бути меншим від доходів, одержаних нею.

Відповідно до ст. 212 ЗК України, повернення власнику самовільно зайнятої ділянки, само по собі не компенсує повною мірою шкоду, заподіяну власнику, тому винна особа зобовязана передати власнику вирощений врожай.

Якщо повернути вирощений врожай неможливо, законному власнику на його користь стягується вартість вирощеної продукції на його земельній ділянці за ринковими цінами, що існує в даній місцевості.

Середньореалізаційна біржова ціна ячменю у 2008 р. згідно довідки управління агропромислового розвитку Борівської районної державної адміністрації Харківської області від 23.12.2008 року (а.с.11), складає 900 гривень, тому позивачу необхідно повернути врожай в натурі в розмірі: урожайність ячменю (форма50-сг) 51,7 ц/га, площа земельного паю 5,26 га, валовий збір (5,26 га х 51,7 ц/га) 27,194 кг., біржова ціна (довідка) 900 грн./т., неотриманий позивачем дохід складає (27,194 кг. х 900 грн.)=24474,60 грн., затрати агрофірми , які враховує позивач -14518,71 грн., неотриманий прибуток (24474,60 грн. 14518,71 грн.)=9955,89 грн. (девять тисяч девятсот пятдесят пять грн.89 коп).

Так як представник відповідача в суді не може точно вказати, чи є в СТОВ а/ф «Новий шлях» Борівського району Харківської області в наявності ячмінь для повернення позивачу, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача не врожай в натурі, а його біржову вартість згідно довідки управління агропромислового розвитку , з урахуванням вимог представника позивача в розмірі 9955,89 грн.

Крім того, з відповідача на користь позивача згідно ст. 88 ЦПК України, також необхідно стягнути судові витрати в розмірі 129,97 грн. судового збору і 120 грн. ІТЗ , які позивач сплатив при подачі позову до суду.

Всього з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 10205,86 грн.

Керуючись ст. 10,11,209,212,214,215 ЦПК України, ст. 90,95,156,157,212 ЗК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з СТОВ агрофірми «Новий шлях» на користь ОСОБА_1 заподіяну матеріальну шкоду в сумі 9955,89 коп.

Стягнути з СТОВ агрофірми «Новий шлях» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 129,97 грн., ІТЗ у сумі 120 грн, а всього 10205,86 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Борівський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя Гуляєва Г. М.