Апеляційний суд Кіровоградської області
Категорія: 48 Доповідач: Белінська І.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 грудня 2010 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі: ОСОБА_1 - головуючої,

ОСОБА_2,

ОСОБА_3, при секретареві - Ткач І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кіровограді справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Знамянського міськрайонного суду від 27 серпня 2010 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до неї про стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості за аліментами,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2009 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання їх неповнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначав, що від шлюбу з відповідачкою вони мають двох неповнолітніх дітей: доньку Світлану, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка після розірвання шлюбу проживає з відповідачкою, та доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка за рішенням Знамянського міськрайонного суду від 24 листопада 2008 року, яке набрало чинності, проживає з ним.

За рішенням суду, ухваленим до рішення про визначення місця проживання меньшої доньки, він сплачує аліменти на користь відповідачки на утримання двох неповнолітніх дітей.

Вважаючи, що оскільки на їх утриманні знаходиться по одній неповнолітній дитині, то кожен з них і повинен утримувати дитину, яка проживає з ним, не сплачуючи аліментів. Проте, відповідачка не бажає відмовитися від аліментів.

Посилаючись на ці обставини, просив стягнути з відповідачки на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 в розмірі 1А всіх видів її заробітку (а.с.12).

У квітні 2010 року змінив позовні вимоги, доповнивши їх вимогою про звільнення від сплати заборгованості по аліментах в розмірі 3865грн.38 коп., що утворилась на протязі 2009 року після подачі ним позовної заяви про стягнення аліментів до суду та внаслідок невирішення судом питання

про зупинення виконавчого провадження про примусове виконання рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання двох дітей, про що він заявив клопотання в заяві.

Рішенням Знамянського міськрайонного суду від 27 серпня 2010 року позов задоволено частково: з відповідачки на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 в розмірі 1/5 частини віх видів заробітку відповідачки, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до повноліття дитини та припинено стягнення аліментів з позивача за виконавчим листом №2-754 від 14.11.2000 року.

В задоволенні вимог про звільнення від сплати заборгованості по аліментах відмовлено через їх недоведеність.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду в частині, якою частково задоволено вимоги про стягнення аліментів, через порушення норм матеріального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин справи, які суд вважав встановленими. Вказує на те, що суд не врахував доволі високий матеріальний стан сімї, в якій проживає донька ОСОБА_6, та її (відповідачки) тяжке матеріальне становище, перебування на її утриманні повнолітньої дитини, яка навчається у музичному училищі та потребує матеріальної допомоги. Просить відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, дослідивши долучені до матеріалів справи докази, колегія суддів вирішила, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін з таких підстав.

Задовільняючи позов в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд обгрунтовано виходив з положень ст.180 СК України, відповідно до якої батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття у спосіб, встановлений ч.Зст.181 СК України.

Встановлено, що на час ухвалення рішення в цій справі, старша донька сторін Світлана досягла повноліття, меньша донька ОСОБА_6 проживає з батьком, позивачем. Оскільки між батьками ОСОБА_7 не досягнуто згоди щодо способів її утримання до повноліття, спір вирішено судом шляхом стягнення аліментів з того з батьків, який проживає окремо від дитини.

Суд першої інстанції дав правильну оцінку запереченням відповідачки проти позову в частині її посилань на те, що донька часто приходить до неї, проводить час за місцем її проживання, оскільки ці обставини не звільняють її від обовязку утримувати неповнолітню дитину, місце проживання якої за рішенням суду визначено з батьком. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобовязані не тільки утримувати дитину, а і виховувати її та піклуватися про її фізичний, духовний та моральний розвиток незалежно від того з ким із батьків проживає дитина.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів не врахував обставини, що мають істотне значення та її тяжкий матеріальний стан, є безпідставними, оскільки ці обставини були враховані в межах їх доведеності та належності.

Аліменти в розмірі 1/5 частини від доходу відповідачки є справедливим розміром, оскільки у її розпорядженні залишається 4/5 частини її доходу, який складає 1600 гривень на місяць. Місячний дохід позивача складає близько 900 гривень ( а.с. 110). Доходи дружини позивача та його матері не беруться до уваги, оскільки вони не мають обовязку за законом утримувати неповнолітню дитину. З пояснень ОСОБА_4 вбачається, що в провадженні суду знаходиться позов про стягнення з позивача аліментів на утримання повнолітньої доньки Світлани, яка продовжує навчання. Крім того, суд відмовив позивачу в позові про звільнення його від частини заборгованості за аліментами, до якої увійшли і аліменти на утримання доньки ОСОБА_6, яка у той період фактично проживала з батьком і знаходилась на його утриманні. Рішення позивачем не оскаржене, і лише тому його законність та обгрунтованість апеляційним судом не перевіряється.

Наведене свідчить про те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 304, 307, 308, 313- 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а рішення Знамянського міськрайонного суду від 27 серпня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільний та кримінальних справ на протязі 20 днів з дня набрання нею законної сиди.

ГОЛОВУЮЧА:

СУДДІ: