РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2010 року Справа № 2-86/10

м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді: Туренко С.І.,

при секретарі: Сокирко О.С.,

з участю позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

представника відповідача: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, Комунального підприємства «Житлосервіс «Добробут», Комунального підприємства «ОСОБА_6 бюро технічної інвентаризації» про визнання недійсним права власності, визнання недійсним реєстраційного напису № 806 від 15.05.2002 року, зобов'язання скасувати реєстраційний напис, зобов'язання знятися з реєстраційного обліку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовом до ОСОБА_5, Комунального підприємства «Житлосервіс Добробут», Комунального підприємства «ОСОБА_6 бюро технічної інвентаризації» про визнання незаконним реєстраційних написів № 806 від 15.05.2002 року та № 806 від 23.10.1998 року, зобов'язання скасувати державну реєстрацію, усунення порушень права на внесення квартирної плати за комунальні послуги шляхом надання необхідних даних, стягнення моральної шкоди. Ухвалою Сєвєродонецького міського суду від 31.07.2008 року позовні вимоги були роз'єднанні та відокремлені у самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5, Комунального підприємства «Житлосервіс Добробут», Комунального підприємства «ОСОБА_6 бюро технічної інвентаризації» про визнання незаконним реєстраційного напису № 806 від 15.05.2002 року.

26.01.2009 року ОСОБА_1 надав позов до ОСОБА_5, Комунального підприємства «ОСОБА_6 бюро технічної інвентаризації» про визнання недійсним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, про визнання недійсним реєстраційний напис КП «ОСОБА_6 бюро технічної інвентаризації» № 608 від 15.05.2002 року, зобов'язання ОСОБА_5 знятися з реєстраційного обліку з вищевказаної квартири.

Від позивача 01.06.2010 року надійшла уточнена позовна заява в обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 23 січня 2009 року він до Сєвєродонецького міського суду надав уточнену позовну заяву, поданою ним 16 листопада 2007 року. Уточнені позовні вимоги він вимушен був подати, оскільки відповідачка ОСОБА_7 постійно заводила в оману не тільки його, але й суди, стверджуючи, що в неї є свідоцтво про право власності на 1/2 частину квартири № 4, розташованої по вул. Першотравневі 20-А в м. Сєвєродонецьку, що не відповідає дійсності.

27 березня 2008 року при розгляді справи в Сєвєродонецькому міському суді позивачу стало відомо про те, що у ОСОБА_5 немає свідоцтва про право власності на 1/2 частину вартири № 4, розташованої в будинку № 20-А по вул. Першотравневій м. Сєвєродонецька, однак право власності на цю частину квартири в КП «ОСОБА_6 Бюро технічної інвентарізації» зареєстровано на підставі рішення Сєвєродонецького міського суду від 31.10.2001 року, що підтверджується реєстраційним написом за № 806 від 15.05.02 року. Рішенням Сєвєродонецького міського суду від 31.10.2001 року між ОСОБА_1 та віповідачкою ОСОБА_5 була розділена квартира № 4, що розташована в будинку № 20-А по вул. Першотравнева м. Сєвєродонецька Луганської області, в якій він проживає. Квартира та інше майно було розділено між ОСОБА_5 та позивачем, як спадкоємцями, незважаючи на те, що ОСОБА_1, не перебуваючи в шлюбі з померлою ОСОБА_8 матір'ю відповідачки ОСОБА_5, спадкоємцем не являвся.

Сєвєродонецькому міському суду, розділивши між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 квартиру, не було відомо, що вона була приватизована по сфальсифікованому документу.

Вищевказана квартира була приватизована ОСОБА_8 таємно від ОСОБА_1, з якою він проживав на протязі 35 років, не перебуваючи в зареєстрованому шлюбі. Приватизація квартири була здійснена по заяві ОСОБА_8, в якій був підроблений підпис позивача. Підробка підпису встановлена висновком Харківського Науково-дослідного інституту судових експертиз ім. проф. Бакаріуса від 17.04.03 р., в якому сказано, що підпис на заяві ОСОБА_8 виконаний від його імені, не належить йому. Право власності на приватизовану квартиру АДРЕСА_2 по сфальсифікованому документу було зареєстровано Комунальним підприємством «ОСОБА_6 бюро технічної інвентаризації» на ім'я ОСОБА_8. та його ім'я ОСОБА_1 23.10.1998 р. на підставі свідоцтва про право власності на житло № 6106 від 12.10.1998 року. Про приватизацію квартири позивачу стало відомо в судовому засіданні 31.10.01 р. і він одержав необхідні документи, 09.01.02 р. звернувся до Сєвєродонецького міського суду. С позовною заявою про визнання незаконною приватизацію квартири, визнання незаконним розпорядження № 292 від 12.10.98 р. про передачу квартири в приватну власність, визнання незаконним свідоцтво № 6106 від 12.10.98 р. про право власності на квартиру на ім'я ОСОБА_8 та на ім'я ОСОБА_1. При розгляді справи про визнання приватизації незаконною, в березні 2007 року ОСОБА_1 було відомо, що відповідачка ОСОБА_5, знаючи достовірно, що ним 09.01.2002р. подана до суду позовна заява про визнання приватизації квартири незаконною, 15.05.2002 р. в КП «ОСОБА_6 БТІ» зареєструвала право власності на 1/2 частину квартири на підставі рішення Сєвєродонецького міського суду від 31.10.01 р., про що свідчить реєстраційний напис за № 806. Рішенням Сєвєродонецького міського суду від 26 квітня 2007 року приватизація вищевказаної квартири, свідоцтво про право власності на квартиру № 6106 від 12.10.98 р, розпорядження № 292 від 12.10.98 р. про передачу квартири в приватну власність були визнані незаконними. Рішенням апеляційного суду Луганської області від 28 квітня 2010 р. суд зобов'язав КП «ОСОБА_6 бюро технічної інвентаризації» скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру № 4 в будинку № 20-а, розташованої по вул. Первомайській в м. Сєвєродонецьку Луганської області, здійснену на підставі свідоцтва про право власності на житло № 6106 від 12.10.1998 року, виданого на ім'я ОСОБА_8 та ОСОБА_1. Позивач являється мешканцем квартири № 4, розташованої в будинку № 20-А по вул. Першотравневій, м. Сєвєродонецька, в якій проживає з 1970 р. по наступний час. Відповідачка ОСОБА_5 являється дочкою померлої ОСОБА_8 з якою він перебував в фактичних шлюбних відносинах на протязі 35 років, виховуючи відповідачку з 3-х літнього віку до досягнення нею повноліття. Вищеназвана квартира була надана на всіх членів сім'ї, які проживали разом. Рішенням № 9 сумісного засідання адміністрації та профкому Сєвєродонецького хімічного комбінату від 11.10.1967 p., де позивач стояв у черзі на одержання квартири, його померій дружині ОСОБА_8, яка працювала лікарем на території колишнього «СХК» була виділена 3-х кімнатна квартира АДРЕСА_3 на склад сім'ї 5 осіб: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_10. Квартира була надана у відповідності з розпорядженням ВСНХ СРСР № 155/Р від 17.09.1965 р. в порядку обміну у зв'язку із створенням санітарної зони зі знесенням селища Ново-Сиротіно. ОСОБА_8 проживала ІНФОРМАЦІЯ_1, В яку був поселений квартирант з п. Ново-Сиротіно. 05.01.1970 p., був зроблений обмін квартирами і, згідно ордеру № 79, виданому 05.01.1970 року на підставі сумісного рішення адміністрації, профкому СХК від 30.10.69 р. № 6 сім'я у складі 5 вищевказаних осіб заселилася у 3-х кімнатну квартиру № 4 розміром 38,3 кв м., розташовану у будинку № 20-а по пров. Шкільному м. Сєвєродонецька. Розпорядженням виконавчого комітету ОСОБА_6 міської Ради № 80 від 15.03.1989 р. у зв'язку з упорядкуванням поштових адресів житловим будинкам 18 кварталу, які раніше мали поштові номера пров. Шкільний буд. 20-а присвоєна поштова адреса вул. Першотравнева, буд. № 20-а. Сімейні обставини склалися таким чином, що з 1980 року в квартирі АДРЕСА_4 залишилися проживати тільки позивач та ОСОБА_8. Відповідачка ОСОБА_5 у вказаній квартирі не проживає з 1980 року. Вона мала свою 2-х кімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 ОСОБА_6, яку продала. З березня 2000 р. ОСОБА_5 проживає у 2-х кімнатній приватизованій квартирі на підставі договору купівлі - продажу нерухомості Слов'янською товарною біржею від 02.03.2000 р. за адресою: АДРЕСА_6 з повнолітньою дочкою ОСОБА_11 - інвалідом з дитинства. 12 січня 2001 р. дружина позивача - ОСОБА_8 померла. На четвертий день після смерті, тобто 17.01.2001 р. відповідачка ОСОБА_5 звернулася до ОСОБА_6 держаної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину: квартири, в якій мешкає позивач та грошей, вказавши у заяві, що інших спадкоємців у померлої немає. Пізніше ОСОБА_1 стало відомо, що грошей на окремих ощадкнижках у померлої ОСОБА_8 було 23 561,48 грн., а також були гроші на інших ощадних книжках, про суму яких йому невідомо. На всі гроші померлої ОСОБА_8, які у неї були на ощадкнижках, відповідачка ОСОБА_5 одержала свідоцтво про право на спадщину за законом. Постановою ОСОБА_6 державної нотаріальної контори ОСОБА_5 було відмовлено про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, але вона цю постанову не оскаржила, погодилася з нею. Позивач проживав з дружиною 35 років, однак не перебував з нею в зареєстрованому шлюбі, тому спадкоємцем не являвся. Незважаючи на цю обставину відповідачка ОСОБА_5 22.03.2001 p., тобто через 02 місяця та 10 днів після смерті матері звернулася до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про розділ майна: автомобілю та гаражу, які належали особисто ОСОБА_1, будинку в с. Боровеньки, який належав особисто йому, як спадщина від померлої його матері, а також квартири. 31.10.2001 року Сєвєродонецький міський суд за позовною заявою відповідачки ОСОБА_5 визнав за померлою 12.01.01 р. ОСОБА_8 право власності на 1/2 частину автомашини ВАЗ 21013, номерний знак НОМЕР_1, на 1/2 частину гаражу № 157 в кварталі 18 вул. Першотравневій м. Сєвєродонецька, право власності на 20 кв.м. квартири № 4, розташованої в будинку № 20-А по вул. Першотравневій м. Сєвєродонецька Луганської області. Згідно висновку судово-будівельної експертизи ПП "Дісконт" від 11.07.01 р. розділ квартири на частини не можливий. Признавши спірне майно за померлою, суд визнав право власності на це майно за ОСОБА_5

Приймаючи до уваги, що приватизація всієї квартири АДРЕСА_7 А в м. Сєвєродонецьку визнана незаконною, розпорядження № 292 від 12 жовтня 1998 р. про передачу квартири в приватну власність та свідоцтво про право власності на житло № 6106 від 12 жовтня 1998 р. на ім'я ОСОБА_8 та ОСОБА_1 визнані незаконними, що апеляційний суд Луганської області своїм рішенням від 28 квітня 2010 р. зобов'язав КП «ОСОБА_6 БТІ» скасувати державну реєстрацію на квартиру № 4, розташовану в будинку № 20-А м. Сєвєродонецька, тому право власності на 1/2 частину квартири за ОСОБА_5, реєстраційний напис № 806 від 15.05.02 p., здійснений на підставі рішення Сєвєродонецького міського суду від 31.10.2001 р. повинні бути визнані недійсними. Рішення Сєвєродонецького міського суду від 01.10.2001 р. не являється документом про право власності, на підставі якого зареєстровано право власності, на 1/2 частину квартири АДРЕСА_8 на ім'я ОСОБА_5 У зв'язку з вищевикладеним, просив визнати:

- недійсним право власності за ОСОБА_5 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_9,

- визнати недійсним реєстраційний напис КП «ОСОБА_6 бюро технічної інвентарізації» № 806 від 15.05.02 року про реєстрацію права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_10 на ім'я ОСОБА_5;

- зобов'язати КП «ОСОБА_6 бюро технічної інвентаризації» скасувати реєстраційний напис № 806 від 15 травня 2002 р. права власності на 1/2 частину квартири № 4 будинку № 20-а, розташованої по вул. Першотравневій в м. Сєвєродонецьку Луганської області, здійснену на підставі рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 31.10.2001 року;

- зобов'язати ОСОБА_5 знятися з реєстраційного обліку з квартири № 4, розташованої по вул. Першотравневій будинку № 20-А в м. Сєвєродонецьку;

- та стягнути з ОСОБА_5 на його користь судові витрати

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_12 підтримала заявлені уточнені позовні вимоги, підтвердила доводи, викладені у позові та просила суд позов задовольнити в повному обсязі, пояснивши, що рішенням апеляційного суду від 28.04.2010 року, суд зобов'язав скасувати реєстрацію здійснену на підставі свідоцтва про право власності. Державна реєстрація спірної квартири була скасована, про що свідчить відповідь директора КП «Житлосервіс «Добробут», КП «ОСОБА_6 БТІ» де повідомлено, що рішення суду виконано 15.05.2002 року. Вважає, що реєстрація була проведена незаконно. В зв'язку з тим, що попередня реєстрація була скасована, вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 підтримав заявлені уточнені позовні вимоги, підтвердив доводи, викладені у позові та просив суд позов задовольнити в повному обсязі. Додаткових пояснень не мав.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, пояснив, що ОСОБА_5 була прописана в спірну квартиру без його згоди. ОСОБА_5 не оплачує комунальні послуги за спірну квартиру. Просив задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася, про причину неявки суд не сповістила, про день і час розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що 15.05.2002 року була проведена державна реєстрація за ОСОБА_5 на підставі рішення суду. Згідно тимчасового положення про порядок державної реєстрації за ОСОБА_5 було визнано право власності на 1/2 частину спірної квартири, 1/2 частина перейшла від долі померлої ОСОБА_8 до ОСОБА_5, 1/2 частка спірної квартири залишилась за ОСОБА_5 У КП «ОСОБА_6 бюро технічної інвентаризації» немає підстав скасовувати державну реєстрацію. Згідно ст. 182 ЦК України БТІ реєструє право власності, виникнення, припинення та перехід. У ОСОБА_5 був перехід права власності. Просила відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, шо позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або правочинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 155 ЖК України власник не може бути позбавлений права користування квартирою.

Відповідно копії рішення Сєвєродонецького міського суду від 31 жовтня 2001 року видно, що за ОСОБА_5 було визнано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_11 та визначений порядок користування даною квартирою, виділивши ОСОБА_5 в користування квартиру № 2, а саме жилі кімнати розміром 11 кв.м. та 9 кв.м..

Згідно Ухвали апеляційного суду Луганської області від 14 лютого 2002 року дане рішення В цієї частині було залишено без змін. Як вбачається з Ухвали Верховного суду України ВІД 08.04.2004 року ОСОБА_1 в задоволені касаційної скарги було відмовлено.

Згідно реєстраційного надпису оглянутого в судовому засіданні, від 15.05.2002 року реєстр. № 806, виданої ОСОБА_6 міським бюро технічної інвентаризації, за ОСОБА_5В праві приватної власності зареєстрована 1/2 частина квартири АДРЕСА_12 на підставі рішення Сєвєродонецького міського суду від 31 жовтня 2001 року.

Тобто, під час розгляду даної справи, було встановлено, що 1/2 частина спірної квартири залишилася за ОСОБА_5, оскільки рішення Сєвєродонецького міського суду від 31.10.2001 року є на даний час чинним.

Таким чином, на основі з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу СВОЇХ вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, давши їм належну оцінку, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо визнання недійсним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2, визнання недійсним чи незаконним реєстраційного напису КП «ОСОБА_6 бюро технічної інвентаризації» № 806 від 15.05.2002 року про реєстрацію права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_5, зобов'язання КП «ОСОБА_6 бюро технічної інвентаризації» скасувати реєстраційний напис № 806 від 15 травня 2002 року та зобов'язати ОСОБА_5 знятися з реєстраційного обліку з квартири № 4, розташованої по вул. Першотравневій буд.№20-А в м. Сєвєродонецьку слід залишити без задоволення.

Судові витрати також не підлягають стягненню з відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5, Комунального підприємства «Житлосервіс «Добробут», Комунального підприємства «ОСОБА_6 бюро технічної інвентаризації» про визнання недійсним права власності, визнання недійсним реєстраційного напису № 806 від 15.05.2002 року, зобов'язання скасувати реєстраційний напис, зобов'язання знятися з реєстраційного обліку залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.І. Туренко