Справа № 2-617/2010
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2010 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Чех Н.А.

при секретарі Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 18 вересня 2006 року ним на ім'я відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 була оформлена нотаріально-посвідчена довіреність на керування автомобілем, в тому числі з правом зняття автомобіля з обліку в органах Державтоінспекції, продажу і та ін. Тобто, вказаною довіреністю він надав відповідачам усі права щодо користування і розпорядження належним йому на праві власності автомобілем марки ГАЗ-24, 1974 року випуску, двигун № НОМЕР_1, шасі №061121, реєстраційний номер НОМЕР_2. Оскільки відповідачка по справі ОСОБА_3 являється його падчеркою, а ОСОБА_2 її чоловіком, на їх прохання надав їм у користування свій автомобіль. Влітку 2009 року він звернувся до відповідачів, і на його прохання повернути на деякий час автомобіль для задоволення власних господарських потреб, отримав від них відповідь у грубій формі, що нічого повертати вони не збираються, і що їх не цікавлять його проблеми. Також, відповідачі, виражаючись нецензурною лайкою, сказали, що вони будуть робити із спірним автомобілем все що їм заманеться. 29 вересня 2009 року він звернувся із заявою про скасування вказаної довіреності до нотаріуса, який її посвідчував. Тобто, дія довіреності, виданої на ім'я відповідачів щодо керування і розпорядження його автомобілем марки ГАЗ-24, 1974, реєстраційний номер НОМЕР_2 припинена, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей. Спірний автомобіль з реєстрації не знятий і згідно довідки реєстраційно-екзаменаційного відділення УДАІ УМВС в Чернігівській області №8/7-2030 від 24 жовтня 2009 року зареєстрований за ним, що свідчить про те, що відповідачі автомобіль не відчужили, користуючись наданою ним довіреністю і на даний час незаконно їм розпоряджаються і володіють. Так як відповідачі в добровільному порядку спірний автомобіль повертати не бажають, він звернувся з приводу повернення спірного автомобіля до Дарницького райвідділу УМВС України в м. Києві із заявою щодо вжиття заходів, проведення перевірки і притягнення відповідачів до відповідальності. Проте, на даний час відповіді з даного органу на його ім'я не надійшло. Вважає, що відповідачі незаконно утримують його автомобіль марки ГАЗ-24, 1974, реєстраційний номер НОМЕР_2, і повинні були повернути машину на його вимогу. Оскільки на даний час спірний автомобіль не повернутий, він вимушений був звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач підтримав всі обставини викладені в позовній заяві, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Пояснив, що автомобіль він дав ОСОБА_2 десь в квітні травні 2006 року, в жовтні 2006 року, приїхав до нього ОСОБА_2, попросив на кілька місяців довіреність. Коли приїхали до нотаріуса, останній запитав, яка потрібна довіреність, генеральна чи ні. Він (позивач) дав довіреність яку сказали, а саме генеральну, на сім років. Саму довіреність він читав, але не був в курсі, що таке генеральна довіреність. Скасував у вересні 2009 року.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 позов визнав частково, заперечував проти стягнення витрат, пов»язаних з правовою допомогою. Пояснив, що в 2006 році позивачем на ім»я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 була видана генеральна довіреність на спірний автомобіль. На час її укладання між ними була домовленість на подальший продаж автомобіля. 29.09.2009 року позивач довіреність скасував. До скасування довіреності, ОСОБА_2 передав автомобіль ОСОБА_4, оскільки не знав, що позивач буде вимагати повернення автомобіля. Автомобіль 1974 року випуску, він був переданий позивачем в такому стані, що не міг рухатися, відвалилися задні колеса, днище було згнившим, лонжерони і кузов теж гнилі, вікна рухалися не в тому напрямку, тому його потрібно було реставрувати. Автомобіль мав стан металобрухту коли його поставили на станцію технічного обслуговування для капітального ремонту. На той час про те, що скасована довіреність, відповідач на знав. ОСОБА_2 не заперечує проти повернення автомобіля, він перебуває на станції техобслуговування і там зберігається, ремонт зупинено. Зауважив, що між позивачем та відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3, крім укладання генеральної довіреності, ніяких домовленостей не було. Проти стягнення з відповідача витрат на правову допомогу заперечував з тих підстав, що ця вимога не підтверджена. Крім того, відповідачі ніколи не заперечували повернути автомобіль, позивач може його забрати.

Представник відповідача ОСОБА_4, якого було залучено в процесі розгляду справи, в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_4 в 2006 році шукав старенький автомобіль для користування. В тому ж році, ОСОБА_2 запропонував йому спірний автомобіль, який, як повідомив йому ОСОБА_2, йому та його дружині подарували. Коли його подивилися, виявилося, що необхідно зробити ремонт, оскільки днище згнило, машина потребувала реставрації. Разом з ОСОБА_2 вони їздили до МРЕО для зняття його з реєстраційного обліку, але зробити цього не могли, так як автомобіль був в неналежному стані. Для оформлення договору купівлі-продажу автомобіля, спочатку необхідно було його відремонтувати. Тоді домовилися, що ОСОБА_2 спочатку відремонтує автомобіль. На станції технічного обслуговування, що знаходиться в районі «Дарниці», частково зроблено ремонт двигуна, ходової частини, кошти на ремонт витрачав ОСОБА_4 У зв»язку зі скасуванням довіреності, виданої позивачем, роботи по ремонту зупинені. Запланована угода з приводу продажу спірного автомобіля не відбулася. Зауважив, що автомобіль на час передачі від позивача був в неналежному, розібраному стані, його не можливо було експлуатувати. Крім того, відповідно до довіреності, виданої та підписаної позивачем, ОСОБА_5 по закону мав право робити зі спірним автомобілем все що заманеться. Довіреність є генеральною, з правом продажу. З приводу стягнення з відповідачів витрат повязаних з правовою допомогою, пояснив, що йому не зрозуміло, чому за оформлення матеріалів такої позовної заяви вказана вартість в розмірі 1 000 грн. Такий позов в Носівській колегії адвокатів коштує 180 грн. Тому заперечував проти задоволення вимог позивача в цій частині.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з»явилася, про причини неявки суд не повідомляла, про день та час розгляду справи сповіщалася належним чином.

Вислухавши пояснення позивача, представників відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

В суді встановлено, що згідно з довідкою, виданою 27.10.2009 року УДАІ УМВС України в Чернігівській області, позивачу належить автомобіль „ГАЗ-24 1974 року випуску, чорного кольору, кузов № НОМЕР_3, шасі № 61993, державний номер НОМЕР_2, на підставі технічного паспорту серії АШ № 423810 від 18.07.1990 року. Відповідно до довіреності, виданої позивачем 18.09.2006 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованої у реєстрі за № 8175, на імя відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, позивач уповноважив відповідачів користуватися та розпоряджатися (продавати, обміняти, заставити в забезпечення фінансових обов»язків, здати в найм (оренду), а також передати в позичку) належний йому спірний автомобіль, строком на сім років. На період дії генеральної довіреності, як слідує з копії акту виконаних робіт виданого ФОП ОСОБА_7 18.10.2006 року, відповідачем ОСОБА_8 було здійснено ремонтні роботи спірного автомобіля. З копії довіреності, виданої ОСОБА_2, датованої 24.10.2006 року та посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованої у реєстрі за № 9526, встановлено, що ОСОБА_2, на підставі попереднього договору та згідно довіреності на його ім»я від позивача, уповноважив ОСОБА_4 експлуатувати та розпоряджатися належним ОСОБА_1 спірним автомобілем строком до 18.09.2010 року. Відповідно до копії витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей встановлено, що 29.09.2009 року, довіреність на ОСОБА_2 та ОСОБА_3 була скасована згідно заяви позивача.

Відповідно до ст. 249 ЦК України особа, яка видала довіреність, може в будь-який час скасувати довіреність, про що має негайно повідомити представника. З копії листа слідує, що 30.09.2009 року позивач просив повернути відповідачів належний йому автомобіль.

Відповідно до ст.ст. 321, 387 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. По даній справі встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, правової підстави утримувати, користуватися, розпоряджатися спірним автомобілем не мають з 29.09.2009 року часу скасування позивачем довіреності.

Відповідно до ст. 187 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним чи утримує його.

Стосовно позовної вимоги позивача про стягнення з відповідачів на його користь витрат пов»язаних з правовою допомогою адвоката, суд приходить до висновку, що в цій частині позивачу має бути відмовлено з наступних підстав. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов»язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про адвокатуру» оплата праці адвоката здійснюється на підставі угоди між громадянином чи юридичною особою і адвокатським об»єднанням чи адвокатом. До матеріалів даної справи позивачем не було надано документального підтвердження того, що ОСОБА_9 є фахівцем в галузі права. Крім того, відсутня в матеріалах справи і угода, яка б підтверджувала надання позивачу правової допомоги, пов»язаної з оформленням матеріалів даного позову. Крім того, суду не надано документів, відповідно до яких можливо було перевірити вартість даної послуги. Оскільки, у ст. 84 ЦПК України не встановлено розмір компенсації витрат на правову допомогу з урахуванням обставин конкретної справи, то суд визначає розмір відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсаційних витрат, пов»язаних з розглядом цивільних та адміністративних справи і порядок їх компенсацій за рахунок держави». Вказаною постановою КМУ передбачено граничний розмір компенсації на правову допомогу у випадку, якщо компенсація сплачується іншою стороною граничний розмір не перевищує суму, що обчислюється, виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. По даній справі не надано документів, з яких можливо було б перевірити який обсяг роботи та за який період часу здійснено адвокатом ОСОБА_9 Враховується і те, що позивач приймав участь в усіх судових засіданнях сам, без правозахисника. Враховується і те, що з самих перших судових засідань відповідачі не заперечують, щоб позивач забрав свій автомобіль, визнавали і визнають в цій частині позовні вимоги. З наданого до справи позивачем його листа до відповідачів, датованого 30.09.2009 року, не міститься інформація про скасування ним довіреності. Всі ці обставини свідчать про те, що даний спір взагалі міг бути вирішеним в позасудовому порядку.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В даному випадку з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно має бути стягнуто на користь позивача витрати за інформаційно-технічне забезпечення 120 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В даному випадку з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно в дохід держави має бути стягнуто суму судового збору 8 грн. 50 коп.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 187, 249, 321, 387 ЦК України, ст. 12 Закону України «Про адвокатуру», Постанова КМУ від 27.04.2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсаційних витрат, пов»язаних з розглядом цивільних та адміністративних справи і порядок їх компенсацій за рахунок держави». ст.ст. 60, 84, 88, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Витребувати від ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, належний ОСОБА_1 на праві власності автомобіль марки ГАЗ-24, 1974 року випуску, двигун № НОМЕР_1, шасі № 061121, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 солідарно судові витрати 120 грн. витрат на ІТЗ.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно в дохід держави судовий збір 8 грн. 50 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Суддя: