УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2010 року колегія судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі :

головуючого Сліпченка О.І.,

суддів Корзаченко І.Ф., Сержанюка A.C.,

при секретарі Миколюку Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28 липня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Фастівського міськвиконкому про визнання права власності на частину будинку та за зустрічними позовоми ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання будівництва самовільним і зобов'язання знести самовільно побудовану будівлю та ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Фастівського міськвиконкому про визнання права власності на жилу кімнату та сходи.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2008 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, Фастівського міськвиконкому про визнання права власності на частину будинку, посилаючись на те, що після розірвання шлюбу в його власність було виділено 12/25 частин будинку, які складають відокремлену квартиру. Ним на першому поверсі до своєї частини будинку добудовно приміщення, а на другому поверсі обладнав кімнати, в реєстрації яких йому було відмовлено, що змусило його звернутись до суду. Під час слухання справи позивач уточнив позовні вимоги, просить визнати за ним право власності також на приміщення 1-4, розташоване на другому поверсі над квартирою відповідачки.

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання побудованих відповідачем кімнат, які знаходяться на 2-му поверсі та двоповерхову прибудову до будинку у вигляді приміщень та сходів самочинним будівництвом та зобовязати відповідача знести прибудову. Після смерті ОСОБА_4 в справу вступила її спадкоємець ОСОБА_5, яка від позовних вимог ОСОБА_6 відмовилась і ухвалою суду від 17.03.10. провадження в справі в цій частині закрито, та в свою чергу звернулась до суду з позовом про визнання за нею права власності на обладнане нею на другому поверсі будинку приміщення 1-4 та на сходи, посилаючись на те, що вказане приміщення та сходи вона обладнала за власні кошти, ці приміщення відокремлені від належних ОСОБА_1 приміщень капітальною цегляною стіною і згідно технічної Документації віднесені до другого поверху квартири № 1, яка належить їй, а не позивачу.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду від 28 липня 2010 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на приміщення 2-1, 2-2, 2-3, 2-6, 2-7, 2-8, 2.9,

сходи, ганок, гараж, вигрібну яму, сарай та туалет, в і н ш і й частині позову відмовлено.

Позов ОСОБА_2 задоволено, визнано за ОСОБА_2 право власності на приміщення ( 1-4 та сходи.

Не погоджуючись з вказаним рішенням апелянт ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким просить задовольнити його позовні вимоги.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 10 п.З ІДПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст. 11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише з формальних міркувань.

За правилами ч. 4 ст. 357 ЦК України лише співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити за свій рахунок добудову (перебудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав.

Судом першої інстанції встановлено, що при поділі належного їм будинку подружжя ОСОБА_1 поділили не тільки житлову зону, а й горище над своїми квартирами та суд першої інстанції правомірно визнав бездоказовими доводи позивача щодо впорядкування ним особисто належної ОСОБА_7 частини горища.

Крім того, задовольняючи позов ОСОБА_1 частково, суд першої інстанції правильно встановив, що ОСОБА_1 було порушено державні будівельні норми (а.с.169).

Що стосується позовних вимог ОСОБА_2, то суд на підставі наведених доводів правомірно визнав їх доведеними, оскільки відповідно до ст. 331 ч.1,2 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

З таким висновком погоджується і судова колегія.

Крім того, апелянтом в апеляційній скарзі надані доводи, колегією суддів не можуть бути взято до уваги, оскільки не вказується, які з доказів неправомірно були судом першої інстанції не прийняті чи досліджувались із порушенням установленого законом порядку.

Інших доводів, які спростовували б законність і обгрунтованість постановленого судом рішення апеляційна скарга в собі не містить.

При таких обставинах судом першої інстанції повно і всебічно зясовані всі обставини справи, доказам дана належна правова оцінка, а постановлене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28 липня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: