АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: кредитний договір ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2010 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого-судді: Міненкової Н. О.

суддів: Гальянової І.Г.

ОСОБА_3

при секретарі: Григоренко К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 ОСОБА_3»янівни на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 липня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_5 ОСОБА_3» янівни до Публічного акціонерного товариства «Першой Український міжнародний банк» про визнання договорів недійсними, стягнення збитків та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА :

27 лютого 2009 року позивач , в особі свого представника, звернулась у суд позовом в якому з урахуванням його уточнень та доповнень 23.11.2009 року , 11.03.2010 року та 23.04.2010 просила : визнати недійсними кредитний договір № 6733190 від 07.07.2008 року та договір застави транспортного засобу № 657283 від 07.07.2008 року укладений між нею та відповідачем.

Зобов»язати відповідача прийняти від неї суму в розмірі 79 521, 53 грн. з розстрочкою платежів на 76 місяців рівними частками,що складає 1046, 36 грн. щомісячно. Стягнути з відповідача на її користь витрати-збитки в сумі 18073.96 грн. та моральну шкоду, розмір якої визначає в 20 000 грн.

Свої уточнені та доповнені позовні вимоги позивач, в особі свого представника обґрунтовує тим, що 07.07.2008 року нею та відповідачем був укладений кредитний договір № 6733190 на придбання автомобіля «SEAT» в розмірі 23 542 доларів США строком до 07.07.2015 року та договір застави вказаного транспортного засобу Між тим,коштів у валюті вона фактично не отримала, а заплатила за автомобіль коштами, отриманими у гривні. Однак графік повернення кредиту був встановлений відповідачем у доларах США. Встановивши ці обставини, вона звернулась до відповідача із заявою про проведення в подальшому розрахунків за кредитом, виходячи із суми заборгованості у гривні,що залишилась у сумі 79 521, 53 грн., однак згоди не отримала,що змусило її звернутись до суду за захистом своїх прав та нести збитки, які вона визначає у подвійному розмірі у сумі 18073, 96 грн.

Позивач зазначає, що відповідач не маючи індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти, при укладенні договорів ввів її в оману щодо своєї правомочності видавати кредит в доларах США, у зв»язку з чим внутрішня її воля сформувалась невірно під впливом хибних відомостей про обставини правочину , спричинених діями відповідача та призводить до значного збільшення вартості придбаного автомобіля і значно погіршує її становище.

Крім того позивач зазначає, що вказаними діями, а також діями відповідача пов»язаними з тим, що до вирішення вказаного спору він намагається провадити розрахунки по зазначеному кредитному договору шляхом розшуку її майна, їй спричинена моральна ( немайнова ) шкода.

В судовому засіданні суду першої інстанції позивач , в особі свого представника, підтримав позовні вимоги з зазначених підстав .

Відповідач, в особі своїх представників, в судовому засіданні суду першої інстанції позовні вимоги позивача не визнали . Свої заперечення обгрунтовували тим, що при укладанні договорів позивач погодилась з п.2.3.5 кредитного договору та отримала кредит у доларах США, погодилась виплачувати кредит згідно до графіку та доручила банку здійснювати продаж за гривню коштів у валюті в повній сумі, якими розрахувалась за автомобіль, а також зазначили, що в усній формі роз»яснили позивачу щодо можливих варіантів реструктуризації заборгованості на надали суду банківську ліцензію, дозвіл з додатком на право здійснення операцій ,у тому числі і з валютними цінностями.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 липня 2010 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4., відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, в особі свого представника, просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення ,задовольнивши всі її позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовує невідповідністю висновків суду обставинам справи та порушенням судом першої інстанції норм матеріального права.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач, в особі свого представника, посилаючись на законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції та безпідставність викладених в апеляційній скарзі доводів, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу-без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб які з»явились, перевіривши матеріали справи , доводи апеляційної скарги та заперечень на апеляційну скаргу, судова колегія приходить до висновку,що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог ,заявлених у суді першої інстанції.

В ч.1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Відмовляючи позивачу в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того ,що позивач не довела того факту, що зазначений вище кредитний договір був укладений нею та відповідачем внаслідок її обману з боку відповідача.

При цьому, судом першої інстанції встановлено, підтверджено наявними у справі доказами та відповідачем не спростовано, що 07.07.2008 року між сторонами був укладений кредитний договір № 6573190, на придбання автомобіля «SEAT» , відповідно до умов якого ,відповідач зобов»язувався надати позичальникові , а останній-прийняти належним чином використати та повернути кредит ( грошові кошти) в сумі 23 542 доларів США та вказані кошти надані позичальнику для придбання вказаного транспортного засобу у продавця ТОВ «Солі Плюс» шляхом перерахування суми кредиту з позичкового рахунку, відкритого для обліку сум, наданих в кредит, на поточний рахунок позичальника, що відкривається в гривні. Всі валютні ризики під час виконання зобов»язань за цим договором взяв на себе позичальник та безвідкладно доручив банку здійснити продаж коштів в іноземній валюті в повній сумі,що знаходиться на позичковому рахунку за курсом, встановленим банком на день здійснення такої операції та перерахувати гривневий еквівалент на поточний рахунок.

Крім того, як свідчать матеріали справи під час підписання цього договору сторонами був укладений та підписаний додаток № 1 до цього договору - графік погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитом в доларах США.

В ст. 230 ЦК України на підставі якої позивач просить визнати недійсним вказаний договір та визнати недійсним договір застави транспортного засобу , а також відшкодувати їй моральну шкоду та збитки, встановлено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом не дійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

В правових позиціях, які викладені в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин , які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину Наявність умислу в діях відповідача. Істотність значення обставин,щодо яких особу введене в оману, сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Доказів наявності умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких позивача введено в оману та самого факту обману , позивач суду не надала.

Більш того , підписання позивачем вказаного договору та графіка погашення заборгованості, а також той факт, що позивач почала виконувати умови договору , щодо повернення відповідачу кредиту в доларах США, свідчать про відсутність обману при укладанні вказаного договору з боку відповідача.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком суду щодо відмови позивачу в задоволенні її позовних вимог.

Доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі, зазначений вище висновок суду не спростовують, були предметом розгляду в суді першої інстанції та суд дав їм належну оцінку.

З огляду на наведене судова колегія приходить до висновку про залишення рішення суду першої інстанції від 09 липня 2010 року без змін.

Керуючись ст. ст.303, 308, 313, 315, 317, 319, 218 ЦПК України, судова колегія ,-

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 ОСОБА_3»янівни, відхилити

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 липня 2010 року, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий, суддя:

Судді :