Київський районний суд м. Одеси
Справа №2-5539/2010
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2010 року Київський районний суд м. Одеси у складі: головуючого - судді Бжассо Н.В. за участю секретаря - Марінгос І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Надія», ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який доповнив відповідно до вимог ст.31 ЦПК України, з вимогами визнати недійсним договір № 2008-6, укладений 11 серпня 2008 року товариством з обмеженою відповідальністю «Надія» з ОСОБА_2 та зобов'язати ОСОБА_2 повернути йому автомобіль АШІ А4 АУАЖ, кузов № №Аи2228Е86А031773, сірого кольору, 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_1, а також ключі від цього автомобілю та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу РВС № 312721 від 18.08.2005.

Свої вимоги позивач в позовній заяві, а його представник у судовому засіданні мотивували тим, що 17.08.2005 ОСОБА_1 придбав у ТОВ «Надія» автомобіль АІЮІ А4 АУАИТ, кузов № /УАІІ2228Е86А031773, сірого кольору, 2005 року випуску, за який повністю розрахувався, про що отримав довідку-рахунок КГС № 443418.

18.08.2005 ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_3 МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України Одеської області та отримав державні номерні знаки ВН5300АК із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу РВС № 312721.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 пояснив, що позивач працював в ТОВ «Надія». В 2008 році до позивача звернулася керівник ТОВ «Надія», в якому він працював, та попросив надати належний йому автомобіль у тимчасове користування ОСОБА_2, який також працював у ТОВ «Надія». Вона мотивувала своє прохання тим, що ОСОБА_2 надає товариству фінансову допомогу, а автомобіль йому потрібен для виконання по роботі.

ОСОБА_1 погодився на цю пропозицію, оскільки мав добрі стосунки з керівництвом ТОВ «Надія» та мав інший автомобіль у користуванні.

22.08.2008 позивач звернувся до ОСОБА_3 МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України Одеської області і отримав тимчасовий реєстраційний талон ДАН № 822198 на право керування вказаним автомобілем на ім'я ОСОБА_2, який і передав останньому через генерального директора ТОВ «Надія».

28.04.2010 ОСОБА_1 звернувся в РЕВ № 3 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області із заявою про анулювання вищезазначеного тимчасового реєстраційного талону, яка була задоволена цією установою.

05.05.2010 він направив ОСОБА_2 телеграму, в якій повідомив його про анулювання тимчасового реєстраційного талону ДАН № 822198 на право керування належним йому автомобілем та запропонував повернути цей автомобіль за місцем своєї роботи 11 травня 2005 року. Але ОСОБА_2 не повернув йому автомобіль, мотивуючи це тим, що набув на спірний автомобіль право власності.

З приводу незаконного заволодіння ОСОБА_2 належним позивачу автомобілем він звернувся до Великодолинського селищного відділення міліції за місцем роботи відповідача, в якому ОСОБА_1 повідомили, що ТОВ «Надія» уклала з ОСОБА_2

договір купівлі-продажу належного йому автомобіля та запропонували звернутися до суду.

Вважаючи, що ТОВ «Надія» не є власником спірного автомобіля, а тому не має права його продавати, а ОСОБА_2 є недобросовісним набувачем, позивач та його представник просили розглянути позовні вимоги та задовольнити їх на підставі ст.ст. 186, 203 4.1, 215 ч.І, 387, 658, 1212 ч.ч.1,2 ЦК України.

Представник ТОВ «Надія» позовні вимоги ОСОБА_1 визнав. В судовому засіданні підтвердив факти, на які посилався в судовому засіданні представник ОСОБА_1 Представник пояснив, що ТОВ «Надія» уклало з ОСОБА_2 договір купівлі- продажу спірного автомобіля. На час укладення цього договору ТОВ «Надія» не було його власником і будь-яких доручень щодо його відчуження від позивача не отримувала. ТОВ «Надія» отримала від ОСОБА_2 за цей автомобіль 8600 доларів США та не заперечує проти повернення цих грошей ОСОБА_2 Також представник ТОВ «Надія» пояснив суду, що йому не відомі мотиви укладення керівництвом договору купівлі-продажу із ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомив, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, у зв'язку із чим суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

При цьому суд вважає встановленими такі факти.

17.08.2005 ОСОБА_1 придбав у ТОВ «Надія» автомобіль АШІ А4 АУАЖ, кузов № /?АІІ2228Е86А031773, сірого кольору, 2005 року випуску, що підтверджується довідкою-рахунком КГС № 443418.

18.08.2005 ОСОБА_3 МРЕВ УДАІ ГУМВС України Одеської області видало ОСОБА_1 державні номерні знаки ВН5300АК та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу РВС № 312721.

22.08.2008 на підставі заяви ОСОБА_1 був виданий тимчасовий реєстраційний талон ДАН № 822198 на право керування вказаним автомобілем ОСОБА_2

Ці обставини підтверджуються листом начальника РЕВ № 3 при УДАІ ЕУМВС України в Одеській області № 7/3-1025 від 08.06.2010.

Ст.61 ч.І ЦПК України передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Тимчасовий талон ДАН № 822198 на право керування спірним автомобілем був переданий ОСОБА_2 через керівника ТОВ «Надія», що сторони підтвердили у судовому засіданні, а тому суд вважає ці факти доведеними та доказаними.

28.04.2010 ОСОБА_1 звернувся в РЕВ № 3 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області із заявою, на підставі якої тимчасовий реєстраційний талон ДАН № 822198 на право керування спірним автомобілем ОСОБА_2 був анульований. Ця обставина підтверджується листом начальника РЕВ № 3 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області № 7/3-69-3 від 15.06.2010.

05.05.2010 ОСОБА_1 направив ОСОБА_2 телеграму, в якій повідомив його про анулювання тимчасового реєстраційного талону ДАН № 822198 на право керування належним йому автомобілем та запропонував повернути йому цей автомобіль за вказаним місцем роботи 11 травня 2005 року. Цю телеграму ОСОБА_2 отримав. Ці обставини підтверджуються копією телеграми та зворотнім повідомленням до неї.

Відповідач ОСОБА_2 в запропонований строк не повернув спірний автомобіль ОСОБА_1

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Великодолинського СВМ Овідіопольского РВ ГУМВС України із заявою щодо заволодіння ОСОБА_2 спірним автомобілем, за

результатами перевірки якої матеріали направлені у СУ ГУМВС України в Одеській області. Цей факт підтверджується листом начальника Велико до линського СВМ Овідіопольского РВ ГУМВС України.

Після звернення до органів внутрішніх справ ОСОБА_1 стало відомо, що 11.08.2008 ТОВ «Надія» уклала з ОСОБА_2 договір № 2008-6 купівлі-продажу автомобіля. Пункт 1.1 цього договору передбачає, що ТОВ «Надія» взяло на себе обов'язок передати ОСОБА_2 автомобіль АГГОІ А4 АУАИТ, кузов № /УАІІ2228Е86А031773, а ОСОБА_2 набуває право власності на цей автомобіль після повної сплати ним вартості автомобіля. При цьому в договорі не зазначено, що спірний автомобіль належить ТОВ «Надія» на праві власності.

На підставі акту приймання-передачі від 26.08.2008 ОСОБА_2 отримав від ТОВ «Надія» спірний автомобіль у тимчасове керування, який відповідав комплектації.

Суд вважає, що факт отримання ТОВ «Надія» від ОСОБА_2 8600 доларів США за придбаний ним автомобіль є недоведеним, оскільки відповідачами по справі, що є одночасно сторонами за договором, не надано жодного належного та достатнього доказу на підтвердження цього факту.

Ст.658 ЦК України передбачає, що право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власнику товару.

В судовому засіданні ТОВ «Надія» підтвердила, що спірний автомобіль на час укладення цього договору належав на праві власності ОСОБА_1, і ТОВ «Надія» не мало будь-яких прав на розпорядження ним.

Ст.61 ч.І ЦПК України передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Таким чином, ТОВ «Надія» не є власником спірного автомобіля, а тому не мало права укладати відносно нього договір купівлі-продажу.

Ст.203 ч.І ЦК України передбачає, що зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Судом встановлено, що продаж спірного автомобіля вчинений юридичною особою, яка не є власником його власником, тобто з порушенням ст.658 ЦК України.

Це порушення є підставою для визнання договору № 2008-6 купівлі-продажу від 11.08.2008 недійсним на підставі ст.251 ч.І ЦК України, яка передбачає, що недійсним є правочин у випадку недодержання в момент його вчинення вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Ст.387 ЦК України передбачає, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Суд вважає, що ОСОБА_2 є недобросовісним набувачем спірного автомобіля на підставі договору купівлі-продажу, оскільки здійснював керування на підставі тимчасового реєстраційного талону ДАН № 822198, який був виданий його власником ОСОБА_1

Ст.1212 ч.ч.І, 2, З ЦК України передбачає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому майно. Положення цієї статті застосовуються також до вимог про про витребування майна власником із чужого незаконного володіння та повернення виконаного за недійсним правочином.

Суд вважає, що ОСОБА_2 повинен повернути позивачу ОСОБА_1 спірний автомобіль, оскільки набув його на підставі правочину, який суд визнав недійсним.

Ст.186 ЦК України передбачає, що річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов'язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ключі від спірного автомобілю та свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу є речами, які належать до нього та без яких неможливо належним чином володіти, користуватися та розпоряджатися цим автомобілем.

Таким чином, одночасно із поверненням автомобіля ОСОБА_2 повинен повернути ОСОБА_1 ключі від автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу РВС№ 312721 від 18.08.2005.

Ст.217 ЦПК України передбачає, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Від представника позивача під час розгляду справи надійшло клопотання, в якому він просить суд визначити порядок виконання судового рішення, оскільки позивач припускає з боку ОСОБА_2 можливіть відмови від добровільного виконання рішення

суду.

Суд вважає це клопотання обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Суд зазначає, що у випадку, коли ОСОБА_2 буде відмовлятися від добровільного виконання судового рішення спірний автомобіль разом із ключами від нього та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу можуть бути примусово вилучені у нього органами державної виконавчої служби, які відкриють виконавче провадження, та передані ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст.Ю, 11, 57, 61, 208-209, 212-215, 217, 218 ЦПК України, ст.ст.179, 186, 203 ч.І, 215 ч.І, 387, 658, 1212 ч.ч.1,2,3 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсним договір № 2008-6, укладений 11 серпня 2008 року товариством з обмеженою відповідальністю «Надія» з ОСОБА_2.

Зобов'язати ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 автомобіль АШІ А4 АУАОТ, кузов № /?АШ228Е86А031773, сірого кольору, 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_1, ключі від цього автомобілю та свідоцтво реєстрацію транспортного засобу РВС № 312721, видане ОСОБА_1 ОСОБА_3 МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України Одеської області 18 серпня 2005 року.

У випадку відмови ОСОБА_2 добровільно виконати судове рішення автомобіль АШІ А4 АУАІЧТ, кузов № /?АІІ2228Е86А031773, сірого кольору, 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_1 разом із ключами від цього автомобілю та свідоцтвом реєстрацію транспортного засобу РВС № 312721, виданим ОСОБА_1 ОСОБА_3 МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України Одеської області 18 серпня 2005 року, можуть бути примусово вилучені у ОСОБА_2 органами державної виконавчої служби, які відкриють виконавче провадження, та передані ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення через Київський районний суд м. Одеси. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього пішення.