Справа №22-ц-4834/10 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого Семеній Л.І.,

суддів Білецького О.М., Кононенко О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 04 листопада 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Глухівський завод «Електропанель» про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати належних звільненому працівникові сум та відшкодування моральної шкоди

та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Глухівський завод «Електропанель» до ОСОБА_2 про стягнення надлишково сплачених грошових сум,

в с т а н о в и л а:

05 травня 2010 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеним позовом, який обґрунтовувала тим, що з 24 грудня 2009 року по 08 лютого 2010 року працювала заступником головного бухгалтера ПАТ «Глухівський завод «Електропанель». Звільнена з роботи по п.2 ст.26 КЗпП України, у звязку із закінченням строку трудової угоди. При проведенні з нею розрахунку, 09 лютого 2010 року, відповідач не нарахував та не виплатив їй заробітну плату за час стажування з 24 по 30 грудня 2009 року, не в повному обсязі нарахував та виплатив допомогу по тимчасовій непрацездатності, не виплатив компенсацію за невикористану додаткову відпустку. Відповідні донарахування їй були виплачені 19 березня 2010 року, а повний розрахунок з нею було проведено 26 березня 2010 року. За період затримки розрахунку вона просила суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток у сумі 2416 грн. 64 коп., а також 2000 грн. на відшкодування заподіяної їй моральної шкоди.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 04 листопада 2010 року позов ОСОБА_2 та зустрічний позов Публічного акціонерного товариства «Глухівський завод «Електропанель» (далі ПАТ «Глухівський завод «Електропанель») залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухваленого судом рішення, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення в частині залишених без задоволення її позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення про їх задоволення.

Вказує, що висновки суду про те, що період стажування згідно з умовами трудової угоди не підлягає оплаті та про правильність нарахування заробітної плати за фактично відпрацьований час згідно графіків триденного робочого тижня, не відповідають вимогам чинного законодавства і обставинам справи. Крім того, порушено її право на компенсацію невикористаної додаткової щорічної відпустки як одинокій матері.

Рішення в частині вирішення зустрічних позовних вимог не оскаржується.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, яка підтримала скаргу з мотивів в ній наведених та представника відповідача ОСОБА_3, яка заперечила проти її задоволення, дослідивши матеріали справи й перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що при її звільненні відповідачем проведено всі розрахунки та виплати сум, які належали до виплати, а 19 та 26 березня 2010 року кошти їй виплачені надлишково.

Проте, з таким висновком погодиться не можна з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що наказом №148 від 24 грудня 2009 року ОСОБА_2 прийнято на посаду заступника головного бухгалтера бухгалтерсько-фінансового відділу по строковій трудовій угоді з 24 грудня 2009 року по 31 січня 2010 року (а.с. 4).

Згідно з п.6 трудової угоди №230/2009 від 24 грудня 2009 року посадовий оклад для ОСОБА_2 встановлено у розмірі 1500 грн., а стажування у період з 24 по 30 грудня 2009 року оплаті не підлягає. (а.с. 5).

Наказами №223 від 25 листопада 2009 року, №242 від 28 грудня 2009 року та №24 від 27 січня 2010 року встановлено на грудень 2009 року, січень 2010 року та лютий 2010 року для працівників та службовців ПАТ «Глухівський завод «Електропанель» тригодинний робочий тиждень тривалістю 24 години з робочими днями: понеділок середа та вихідними: четвер неділя (а.с. 150-152).

Згідно з табелем обліку використання робочого часу за січень та за лютий 2010 року заступник головного бухгалтера ОСОБА_2 фактично відпрацювала у січні 2010 року 12 днів: з 4 по 6 січня, з 11 по 14 січня, з 18 по 20 січня, 25 та 26 січня; з 27 січня по 05 лютого була відсутня в звязку з хворобою, а з 8 лютого звільнена. Табелем обліку використання робочого часу за грудень 2009 року посада заступника головного бухгалтера не обліковувалася (а.с. 63-65). Згідно з листком непрацездатності ОСОБА_2 хворіла з 27 січня 2010 року по 05 лютого 2010 року.

Наказом №15 від 08 лютого 2010 року ОСОБА_2 звільнено з посади заступника головного бухгалтера бухгалтерсько-фінансового відділу з 08 лютого 2010 року у звязку із закінченням строку трудової угоди згідно з п.2 ст.26 КЗпП України.

08 лютого 2010 року позивачка звернулася до голови правління товариства з заявою про виплату їй при звільненні заробітної плати за січень 2010 року, лікарняних та компенсації за невикористані основну та додаткову, як вдові, яка виховує неповнолітнього сина, відпустки. В ній зазначено, що додаються документи, що підтверджують її право на додаткову соціальну відпустку, а саме: копія свідоцтва про народження сина та рішення суду про визнання батька дитини безвісно відсутнім. Зазначена заява зареєстрована в журналі вхідної кореспонденції 08.02.2010 року за №2586.

11 березня 2010 року, під час проведення перевірки дотримання відповідачем вимог трудового законодавства, нею повторно було надано товариству копії свідоцтва про народження сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та рішення суду про визнання батька дитини ОСОБА_5 безвісно відсутнім.

Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

За таких обставин та з огляду на вище зазначені вимоги закону, відповідач зобовязаний був провести повний розрахунок 09 лютого 2010 року, оскільки 08 лютого 2010 року ОСОБА_2 не працювала, а вимогу про розрахунок предявила 08 лютого 2010 року.

Як вбачається з матеріалів справи, при звільненні позивачці нарахована заробітна плата за відпрацьовані в січні 2010 року 96 годин протягом 12 днів у сумі 947 грн. 37 коп., допомогу з тимчасової непрацездатності за 4 дні в сумі 315 грн. 80 коп. та компенсацію за невикористані 3 дні щорічної відпустки та 2 дні додаткової відпустки в сумі 204 грн. 20 коп. Кошти в сумі 1231 грн. 67 коп. їй були виплачені 09 лютого 2010 року (а.с.48,51,52).

З акту №18-02-015/0205 від 11 березня 2010 року (а.с.72-74) вбачається, що в ході перевірки фактів, викладених в зверненні ОСОБА_2 до Глухівської прокуратури, головним державним інспектором праці ОСОБА_6 встановлено, що в порушення вимог ст.30 Закону України Про оплату праці відповідач не забезпечив достовірний облік робочого часу в грудні 2009 року за фактично відпрацьовані позивачкою години протягом 5 днів роботи. Заробітна плата за цей період їй не нараховувалась і не виплачувалась, чим було порушено вимоги ст.94 КЗпП України. Крім того, не було проведено нарахування компенсації за 8 днів невикористаної додаткової відпустки, чим порушено вимоги ст.19 Закону України Про відпустки. За результатами цієї перевірки ним винесено припис про усунення відповідачем допущених порушень трудового законодавства (а.с.11).

Усуваючи допущені порушення, 19 березня 2010 року відповідач виплатив позивачці 912,56 грн. компенсації за невикористану додаткову відпустку та заробітної плати за роботу в грудні 2009 року.

26 березня 2010 року відповідач провів остаточний розрахунок з позивачкою, доплативши їй 300 грн. допомоги з тимчасової непрацездатності.

Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Вина роботодавця в порушенні вимог ст.ст.83,94 КЗпП та ст.24 Закону України Про відпустки, що полягає в невиплаті позивачці при звільненні належної їй заробітної плати за період роботи з 24 по 30 грудня 2009 року та компенсації за 8 днів невикористаної додаткової відпустки, підтверджується постановою Глухівського міськрайонного суду від 07 квітня 2010 року, згідно з якою за вказані порушення трудового законодавства, директора ПАТ «Глухівський завод «Електропанель» ОСОБА_7 притягнуто до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.41 КУпАП у вигляді штрафу у сумі 510 грн. (а.с.94). Зазначена постанова ним не оскаржувалась і набрала законної сили.

Оскільки при звільненні ОСОБА_2 роботодавцем порушені вимоги ст.116 КЗпП України, з товариства на її користь відповідно до ст.117 КзпП підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Так як право на отримання розрахунку було порушено з наступного дня після пред'явлення вимоги про розрахунок, тому нараховувати середній заробіток за час його затримки слід з 10 лютого по 26 березня 2010 року, тобто за 18 робочих днів.

Виходячи із середньоденної заробітної плати, яка відповідно до довідки відповідача від 19.03.2010 року №120 (а.с.8) становить 75 грн. 52 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку становить 1359 грн. 40 коп.(75,52 грн. х 18 роб. днів).

Проте, ураховуючи розяснення абзацу другого пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 року щодо істотності невиплаченої частки заробітної плати порівняно із середнім заробітком позивачки, колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку й визначити його в сумі 1000 грн.

Вимоги позивачки про відшкодування моральної шкоди також є обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню відповідно до положень ст.237-1 КЗпП України.

Факт порушення відповідачем трудових прав працівника встановлений. Приймаючи до уваги, що зазначені порушення призвели її до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків, необхідності докладання додаткових зусиль для організації свого життя та, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає за необхідне розмір відшкодування моральної шкоди визначити в сумі 100 грн.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 на підставі п.п.1,3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення цих позовних вимог у наведених вище розмірах.

Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають перерозподілу.

З ПАТ «Глухівський завод «Електропанель» на користь держави слід стягнути 59 грн. 50 коп. (51+8,50) судового збору і 120 грн. витрат на ІТЗ розгляду справи в суді першої інстанції та 29 грн. 75 коп.(25,50+4,25) судового збору і 120 грн. витрат на ІТЗ розгляду справи в апеляційному суді.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.п.1,3,4 ч.1 ст.309, ч.2 ст. 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 04 листопада 2010 року в даній справі в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Глухівський завод «Електропанель» на користь ОСОБА_2 1000 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні і 100 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Глухівський завод «Електропанель» на користь держави 59 грн. 50 коп. судового збору і 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді першої інстанції та 29 грн. 75 коп. судового збору і 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в апеляційному суді.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді