АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-Ц-1784/2010 р. Головуючий 1 інстанції - Саркісян О. А.
Категорія - поновлення порушеного права Доповідач - Табачна Н. Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 червня 2010 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі :

Головуючого : КарімовоїЛ. В.

Суддів : Табачної Н. Г.

ОСОБА_1

При секретарі: Шпарага О. О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на заочне рішення Орджонікідзівського районного суду м. Харкова від 5 лютого 2010 року, за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до громадської організації Товариство дітей-інвалідів та інвалідів дитинства Орджонікідзівського району м. Харкова, голови громадської організації Товариство дітей-інвалідів та інвалідів дитинства Орджонікідзівського району м. Харкова ОСОБА_4 про оскарження рішення загальних зборів, поновлення порушеного права, визнання юридичної адреси недійсною та зобовязання вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2009 року позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом.

Вони посилалися на те, що їм на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1.

За усною домовленістю позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за цією адресою зареєстровано Товариство дітей-інвалідів та інвалідів дитинства Орджонікідзівського району м. Харкова.

ОСОБА_2 про цю домовленість не знала.

В листопаді 2005 року вони звернулися до суду з позовом про скасування державної реєстрації товариства за адресою їх квартири та внесення змін до Єдиного державного реєстру, але в задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Проте, рішенням судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 30 червня 2006 року рішення суду першої інстанції було частково скасоване і ухвалено нове рішення, яким товариство зобовязано зібрати загальні збори для розгляду заяви ОСОБА_3 про внесення змін до статутних документів в частині місцезнаходження товариства.

На виконання рішення судової колегії загальні збори відбулися 5 червня 2007 року, але в задоволенні заяви було відмовлено.

Таке рішення, на їх думку, являється незаконним і реєстрація товариства порушує їх права як власників квартири.

Рішенням зборів від 8 жовтня 2006 року ОСОБА_3 було виключено з членів товариства.

ОСОБА_2 була примусово включена до списку засновників, а фактично засновником не являється.

Реєстрація товариства за адресою їх спільної квартири без згоди ОСОБА_2 являється незаконною.

Позивачі просили поновити право на вільне користування та розпорядження своєю власністю, визнати неправомірним рішення загальних зборів від 5 червня 2007 року,

визнати недійсною реєстрацію товариства з моменту його створення та свідоцтво про реєстрацію товариства в частині його місцезнаходження недійсним, зобовязати органи управління товариства змінити юридичну адресу, визнати фіктивним та недійсним установчий список товариства в частині, в якій вказана ОСОБА_2

Вподальшому вони свої позовні вимоги неодноразово уточнювали.

Заочним рішенням Орджонікідзівського районного суду м. Харкова від 5 лютого 2010 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивачі рішення суду оскаржують, просять його скасувати як незаконне і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія дійшла наступного.

Відповідно до вимог ст. 308 ч. 1 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням установчих зборів від 29 лютого 2004 року прийнято Статут громадської організації Товариство дітей-інвалідв та інвалідів дитинства Орджонікідзівського району м. Харкова і вирішені інші питання стосовно створення цього товариства.

Зазначено, що ОСОБА_2 була присутня на цих зборах.

Судом встановлено, що для реєстрації товариства була надана нотаріально завірена заява в кількості трьох його засновників - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

Тобто ОСОБА_2 застовником товариства не являється.

Також встановлено, що вона подала заяву про вступ і являється членом товариства, сплатила вступний внесок.

15 квітня 2004 року, у встановленому законом порядку, обєднання громадян було зареєстровано за юридичною адресою : АДРЕСА_2. Вказана квартира являється приватною власністю позивачів.

Згідно зі ст. 61 ч. З ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Рішенням Орджонікідзівського районного суду м. Харкова від 4 травня 2006 року за позовом ОСОБА_3 встановлено, що він сам запропонував засновникам адресу своєї квартири для реєстрації юридичної адреси товариства. Він являвся членом установчої конференції, був обраний членом Ради (правління) товариства.

12 березня 2004 року ОСОБА_3 написав заяву на імя Харківського міського голови з проханням зареєструвати товариство за його домашньою адресою.

Ці обставини не потребують доказування як такі, що встановлені рішенням суду, яке набрало чинності.

Тому при розгляді данного спору у суду не було підстав вважати недійсними юридичну адресу товариства, усну домовленність про реєстрацію, відомості щодо місцезнаходження товариства в усіх установчих документах, заяві засновників, свідоцтві про реєстрацію товариства з моменту його створення,

Крім цього, чинним законодавством не передбачено у такий засіб зміну чи скасування державної реєстрації юридичної особи.

Відповідно до вимог ст. 93 ЦК України місцезнаходженням юридичної особи визначається місцем її державної реєстрації, якщо інше не встановлено законом. Місце знаходження юридичної особи вказується в її установчих документах.

Судом встановлено, що в усіх установчих документах товариства місцезнаходження товариства визначено місцем його державної реєстрації за адресою квартири позивачів. Доводи про фактичну відсутність місцезнаходження товариства за місцем реєстрації до уваги прийняті бути не можуть. Ці обставини не тягнуть за собою таких правових

І

наслідків як визнання юридичної адреси недійсною і не являються підставою для визнання недійсною державної реєстрації.

У відповідності до вимог вказаної норми закону у випадку відсутності юридичної особи за місцезнаходженням та наявності запису в Єдиному державному реєстрі про це суд має право постановити рішення щодо припинення юридичної особи на підставі ст. 38 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Судом також встановлено, що рішенням загальних зборів товариства від 5 червня 2007 року була розглянута заява ОСОБА_3 про зміну юридичної адреси. В задоволенні заяви відмовлено.

В межах компенції суду було перевірено правильність цього рішення. Встановлено, що заяву розглянуто правомочним органом згідно зі статутом товариства.

Вирішення питання по суті віднесено до компетенції самого товариства.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

За такими обставинами підстав для скасування рішення суду немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити. Заочне рішення Орджонікідзівського районного суду м. Харкова від 5 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом 2 місяців.

Головуючий:

Судді: