Справа №2-87/09 17.02.2010 17.02.2010 17.02.2010
Провадження №22-ц-402/10
Справа № 22ц- 402/10 Головуюча суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Категорія 37 Суддя доповідач апеляційного суду Шолох З.Л.
Ухвала

Іменем України

17 лютого 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Галущенка О.І.,

суддів Кутової Т.З., Шолох З.Л.,

при секретарі судового засідання - Поліщук Ю.В.,

за участю:

- представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3,

- відповідачки ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 листопада 2009 року у справі за

позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним,

встановила:

У квітні 2007 року ОСОБА_6 предявила позов до ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним, який був складений її сестрою ОСОБА_7 та посвідчений 22 грудня 2005 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_8, з тих підстав, що цей правочин було укладено з метою приховати іншу угоду - договір довічного утримання.

В грудні 2008 року правонаступник позивачки (яка померла 19 квітня 2007 року) ОСОБА_2, змінюючи підстави позовних вимог, просив визнати заповіт недійсним також з підстав його удаваності. Однак вважав, що заповіт приховував спадковий договір, який ОСОБА_7 мала на увазі й відповідно до якого відповідачка повинна розподілити кошти від продажу квартири між родичами померлої.

Відповідачка позов не визнала, посилаючись на свободу волевиявлення своєї померлої тітки при укладенні заповіту та безпідставність позову.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 листопада 2009 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою того ж суду від 15 січня 2010 року усунуто описку допущену в рішенні суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та необгрунтованість рішення районного суду, просив його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, 15 жовтня 2006 року, постійно проживаючи в ІНФОРМАЦІЯ_1, померла ОСОБА_7, яка 22 грудня 2005 року склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського нотаріального округу ОСОБА_9, яким заповіла ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1. Остання прийняла спадщину після її смерті.

Позивач після смерті своєї матері ОСОБА_6, яка померла 19 квітня 2007 року, успадкував усі права й обовязки, які їй належали до її смерті, у тому числі й стосовно прийняття нею спадщини після смерті її рідної сестри ОСОБА_7

Оскаржуючи заповіт, він посилався на те, що заповіт є удаваним правочином, оскільки спадкодавиця мала на меті укладення спадкового договору.

За змістом ч.2 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, волевиявлення якої не було вільним і не відповідало її волі, може бути визнаний недійсним за позовом заінтересованої особи з наданням відповідних доказів цієї обставини.

Однак, на підтвердження того, що волевиявлення ОСОБА_7 при складанні заповіту не відповідало її волі або не було вільним, позивачем не надано належних та допустимих доказів, у відповідності до ст. ст. 58, 59 ЦПК України.

Посилання позивача на постанову Ленінського РОВД від 13 березня 2007 року про відмову у порушенні кримінальної справи по факту вчинення шахрайських дій щодо майна померлої, а також наявні в цих матеріалах пояснення, записки ( ніби-то знайдені в квартирі померлої) щодо її бажання розподілити майно між її родичами, не мають правового значення для вирішення цього спору. Оскільки не містять доказів того, що заповіт складено ОСОБА_7 з пороком волі.

Заповіт складено з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 1233, 1234, 1247 ЦК України щодо його форми та інших вимог, що звичайно предявляються до правочинів, а також у відповідності до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 3 березня 2004 року (з наступними змінами).

Тому суд повно, всебічно дослідивши обставини спору, дав належну оцінку доказам та прийшов до вірного висновку про те, що зазначені позивачем обставини, не дають підстав для визнання заповіту недійсним.

Посилання в апеляційній скарзі на удаваність заповіту, як одностороннього правочину, повязано з невірним тлумаченням чинного законодавства, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочин може бути одностороннім, двостороннім та багатостороннім.

Зокрема, заповіт, як передбачено ст.1233 ЦК України, відноситься до односторонніх правочинів, оскільки це є розпорядження особи відносно належного їй майна, майнових прав та обовязків на випадок своєї смерті, складений у встановленому законом порядку.

Спадковий договір відноситься до двосторонніх правочинів, для якого характерно вільне волевиявлення двох сторін.

Згідно ст. 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобовязується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Спадковий договір потребує волевиявлення обох сторін та обовязкової його нотаріальної форми посвідчення (ст. 1304 ЦК України).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення районного суду, ухваленого з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 листопада 2009 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня проголошення.

Головуючий Судді: