Броварський міськрайонний суд Київської області
справа 2-764/10
РІШЕННЯ

Іменем України

06 жовтня 2010 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Білик Г.О.

при секретарі Самогран С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання інформацію недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію та стягнення моральної шкоди та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання інформацію недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання інформацію недостовірною та такою, що порочить честь, гідність, ділову репутацію та стягнення моральної шкоди

Свій позов обґрунтовує тим, що 23.01.2009 року ОСОБА_2 подала заяву на ім?я начальника УМВС України в Житомирській області, в якій звинуватила ОСОБА_1 в тому, що він вивіз свою колишню дружину у невідомому напрямку, незаконно її утримує, незаконно забрав цінні речі та папери, документи, ключі від квартири. Аналогічна заява подана ОСОБА_2 до Корольовського РВ УМВС України в Житомирській області. 10 лютого 2009 року ОСОБА_2 повідомлені аналогічні відомості на особистому прийомі в начальника Управління МВС України в Житомирській області.10 лютого 2009 року в заяві до прокурора Житомирської області Білошицькою Е.Ю. повідомлені вищевказані відомості з проханням вжити заходів прокурорського реагування щодо проведення у встановлений законом строк відповідної перевірки та порушення стосовно ОСОБА_1 кримінальної справи за викрадення людини та незаконне отримання ним пенсії недієздатної ОСОБА_3 ОСОБА_4

В тексті позовної заяви позивач ОСОБА_1 зазначає, що повідомлена ОСОБА_2 інформація в зверненнях до вищевказаних органів є такою, що не відповідає дійсності, порочить його честь, гідність та ділову репутацію, як оперуповноваженого відділу кримінальної міліції у справах дітей УМВС України в Житомирській області, тим самим йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює в сумі 5 000 грн. 00 коп.

В зв?язку з вищевикладеним ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просить суд ухвалити рішення, яким зобов?язати ОСОБА_2 спростувати інформацію розповсюджену нею у вищевикладених зверненнях шляхом подання до Управління МВС України в Житомирській області та до прокурора Житомирської області відповідної заяви про спростування та принести ОСОБА_1 особисті вибачення у присутності керівних працівників УМВС України в Житомирській області та стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 5 000 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з первісним позовом ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання інформацію недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та стягнення моральної шкоди, який обґрунтовує, тим, що 10 листопада 2009 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Корольовського районного відділу УМВС України в Житомирській області, в якій ним повідомлена недостовірна інформація, що ОСОБА_2 шляхом обману та зловживання довірою заволоділа правовстановлюючим документом на квартиру АДРЕСА_1, тим самим скоїла злочин, передбачений ст. 190 КК України. Як зазначає ОСОБА_2 вищевказані відомості є недостовірними, принижують її честь, гідність та ділову репутацію, їх розповсюдження спричинило ОСОБА_2 моральну шкоду, яку вона оцінює в суму 1 500 грн. 00 коп. та просить суд визнати інформацію, розповсюджену ОСОБА_1, недостовірною, зобов?язати його спростувати вказану інформацію шляхом подання до Корольовського РВ ГУ МВС України в Житомирській області письмової заяви, а також стягнути з ОСОБА_1 на її користь моральну шкоду в сумі 1 500 грн. 00 коп.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зустрічний позов не визнав повністю, пояснення надав аналогічні позовній заяві, по суті зустрічного позову пояснив, що він є опікуном ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та батьком ОСОБА_5- ІНФОРМАЦІЯ_1, які є співвласниками квартири АДРЕСА_1. Дізнавшись про те, що ОСОБА_2 отримано дублікат свідоцтва про право власності на вказану квартиру, з метою захисту інтересів підопічної ОСОБА_3 ОСОБА_4 та малолітнього сина ОСОБА_5 ОСОБА_1 звернувся з заявою до Корольовського РВ УМВС України в Житомирській області з проханням перевірити правомірність дій ОСОБА_2 при отриманні документів для оформлення спадщини і не мав наміру поширювати щодо ОСОБА_2 недостовірну інформацію.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6А в судовому засіданні первісний позов підтримала в повному обсязі, зустрічний позов не визнала в повному обємі. Пояснила, що після смерті матері своєї колишньої дружини, яка була опікуном ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_1 за своєю ініціативою взяв не себе вирішення питань щодо забезпечення догляду хворої ОСОБА_3 ОСОБА_4, яка потребує постійної сторонньої допомоги, з його ініціативи вона була оглянута лікарями, про що є відповідні висновки.

Оскільки ОСОБА_1 є працевлаштованою людиною, зобовязаний утримувати свого неповнолітнього сина та себе, з цієї причини останній не міг самостійно доглядати колишню дружину, тому за порадою лікарів влаштував ОСОБА_3 ОСОБА_4 до спеціалізованого медичного закладу в м.Коростень.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6А в своїх поясненнях наголосила на тому, що ОСОБА_2 в своїх численних зверненнях до органів внутрішніх справ та прокуратури розповсюдила інформацію, про те, що ОСОБА_1 вивіз в невідомому напрямку її двоюрідну сестру, свою колишню дружину ОСОБА_7, незаконно її утримує, незаконно забрав речі з квартири, де вона проживала, та просила порушити проти ОСОБА_1 кримінальну справу за незаконне позбавлення волі, викрадення людини та шахрайство. Вищевказані відомості є такими, що порочать честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1, як людини, законослухняного громадянина та співробітника органів внутрішніх справ. В звязку з розповсюдженням ОСОБА_2 вищевказаних відомостей ОСОБА_1, змушений був давати численні пояснення посадовим особам Управління МВС України в Житомирській області, працівникам прокуратури, що принизило гідність та ділову репутацію ОСОБА_1, в очах керівництва та співробітників. Як зазначила представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 в звязку з розповсюдженням ОСОБА_2 вищезгаданої інформації ОСОБА_1 спричинена моральна шкода в сумі 5 000 грн. 00 коп., яку сторона позивача за первісним позовом просить стягнути з ОСОБА_2

ОСОБА_2 в судовому засіданні первісний позов не визнала в повному обсязі, зустрічні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, пояснила, що ОСОБА_3 ОСОБА_4 є її двоюрідною сестрою. Внаслідок ДТП, що сталось 02.11.2001 року ОСОБА_3 ОСОБА_4 отримала тяжку травму, в подальшому їй встановлена інвалідність 1 групи, тому ОСОБА_3 ОСОБА_4 визнана такою, що потребує стороннього догляду. Доглядала сестру її матір ОСОБА_3 до дня смерті 02.12.2008 року, після чого, не повідомивши родичів, ОСОБА_1, який не був на той час ні її чоловіком ні опікуном, вивіз недієздатну ОСОБА_3 ОСОБА_4, в невідомому напрямку. Вважаючи такі дії ОСОБА_1 неправомірними, так як на той час він не перебував в шлюбі з недієздатною ОСОБА_3 ОСОБА_4 та її опікуном за рішенням суду не був, ОСОБА_2 звернулась із заявами до правоохоронних органів та прокуратури для зясування обставин у цій справі.

По суті позовних вимог за зустрічним позовом пояснила, що вона є опікуном своєї двоюрідної сестри ОСОБА_8, що доводиться рідною сестрою ОСОБА_8 ОСОБА_4

З метою захисту інтересів свої підопічної та оформлення спадщини на ОСОБА_8 вона разом з ОСОБА_1 замовили свідоцтво про право власності на квартиру, співвласниками якої є їх підопічні ОСОБА_8, ОСОБА_8 ОСОБА_4 та ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_1 було достовірно відомо, що свідоцтво отримано ОСОБА_2, на що ОСОБА_1 жодним чином не заперечував, тому відомості повідомлені ОСОБА_1 в заяві від 10.11.2009 року до Корольовського районного відділу УМВС України в Житомирській області є недостовірними, та такими, що принижують честь, гідність ОСОБА_2, на переконання ОСОБА_2 в звязку з цим їй завдано моральної шкоди в сумі 1 500 грн. 00 коп., тому остання просить суд задовольнити її позов в повному обсязі.

Допитана в судовому засіданні свідок на стороні позивача за первісним позовом ОСОБА_1 - ОСОБА_10 підтвердила пояснення ОСОБА_1 стосовно того, що діючи в інтересах своєї колишньої дружини ОСОБА_8 ОСОБА_4 останній після смерті її матері ОСОБА_3, за порадою лікарів, враховуючи те, що ОСОБА_3 - ОСОБА_4 є інвалідом 1 групи та потребує постійного стороннього догляду, за своєю ініціативою помістив її до спеціалізованого медичного закладу в м.Коростень «Госпису св.Єлени», постійно опікується нею та надає матеріальну допомогу.

Допитані в судовому засіданні свідки на стороні відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 її батько ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 підтвердили суду пояснення ОСОБА_2, а саме, те, що ОСОБА_11 ОСОБА_4 була вивезена ОСОБА_1 до медичного закладу в супроводі лікарів на автомобілі швидкої допомоги, а також те, що між сторонами існує конфлікт, причиною якого є розподіл спадкового майна, так як ОСОБА_2 є опікуном ОСОБА_8, а ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_15 та батьком малолітнього ОСОБА_5

Суд, вислухавши пояснення позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1, його представника ОСОБА_6, відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2, свідка на стороні позивача за первісним позовом ОСОБА_1 - ОСОБА_10Я, свідків на стороні відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 - ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, повно і всебічно зясувавши обставини в справі, обєктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, знаходить обидва позови таким, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В ході розгляду справи судом встановлено, що 21.08.1997 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_11 ОСОБА_4 зареєстрований шлюб, від якого 14.06.1998 року народився син ОСОБА_11 ОСОБА_9 До середини серпня 2004 року подружжя з дитиною проживали з батьками ОСОБА_11 ОСОБА_4 в квартирі № 3 за адресою: вул.Вітрука, 27 в м.Житомирі.

02.11.2001 року ОСОБА_11 ОСОБА_4 при виконанні службових обовязків потрапила в ДТП, внаслідок якого отримала тяжку травму, в подальшому визнана інвалідом 1 групи, що потребує постійного стороннього догляду.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_7 визнано недієздатною та призначено її опікуном матір, нині покійну ОСОБА_3

24.03.2007 року ОСОБА_1 розірвано шлюб між ним та ОСОБА_3 ОСОБА_4

ОСОБА_3 до дня своєї смерті, що настала 02.12.2008 року, здійснювала догляд за своєю недієздатною донькою ОСОБА_3 ОСОБА_4 та проживала разом з останньою. Після смерті ОСОБА_3 недієздатна ОСОБА_3 ОСОБА_4 залишилась в квартирі одна без стороннього догляду. Після поховання ОСОБА_3 з участю ОСОБА_1, останній звернувся до завідуючого поліклінікою ВОЗ УМВС України з проханням направити ОСОБА_3 ОСОБА_4 на обстеження, за результатами якого з метою підтримання організму ОСОБА_3 ОСОБА_4 в стабільному стані її поміщено до спеціалізованого медичного закладу «Госпис св.Єлени» в м.Коростень, де вона знаходиться і зараз.

Зі слів сторін судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 приватизована, її співвласниками є син ОСОБА_1 ОСОБА_9, колишня дружина- недієздатна ОСОБА_3 ОСОБА_4, її сестра недієздатна ОСОБА_8 та інші.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 03.04.2009 року ОСОБА_1 призначено опікуном ОСОБА_8 ОСОБА_4

ОСОБА_2, вважаючи, що ОСОБА_1 вивіз її сестру ОСОБА_8 ОСОБА_4 в невідомому напрямку, звернулась з заявами до правоохоронних органів, прокуратури, а також на особистому прийомі в начальника Управління МВС України в Житомирській області для зясування обставин у цій справі, а саме до прокурора Житомирської області від 10 лютого 2009 року, з заявою до начальника УМВС України в Житомирській області від 23 січня 2009 року, 23 січня 2009 року до - Відділу внутрішньої безпеки УМВС України в Житомирській області, з заявою від 26 січня 2009 року на ім?я начальника Корольовського РВ УМВС України в Житомирській області та на особистому прийомі до начальника Управління МВС України в Житомирській області 28 січня 2009 року.

Крім того судом встановлено, що сторони звернулись до БТІ з заявою про надання свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1, яка є спадковим майном, після смерті матері недієздатних ОСОБА_3, опікунами яких є ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Згодом ОСОБА_2 у відповідних державних установах самостійно отримала правовстановлюючі документи на вказане спадкове майно.

Дізнавшись про дану обставину, ОСОБА_1 з метою захисту прав та інтересів недієздатної ОСОБА_3 ОСОБА_4 та малолітнього сина ОСОБА_11 ОСОБА_9, співвласників вищевказаної квартири, 10.11.2009 року звернувся з заявою до Корольовського районного відділу УМВС України в Житомирській області, в якій повідомив, що ОСОБА_2 шляхом обману та зловживання довірою заволоділа правовстановлюючим документом на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобовязані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Пунктом 16 Постанови Пленуму ВСУ № 1 від 27.02.2009 року визначено, що у випадку звернення особи до органів державної влади із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі , якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого ст. 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації.

Згідно ст. 47-1 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Оціночними судженнями, за винятком образи, наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Відповідно ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи, вираженням субєктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст.10 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» .

З огляду на вищевикладене суд прийшов до висновку, що інформація викладена ОСОБА_2 у вищеперерахованих заявах-зверненнях до правоохоронних органів, прокуратури та на особистому прийомі в начальника Управління МВС України в Житомирській області є такою, що дала їй можливість використати своє право, передбачене ст. 40 Конституції України, з метою захисту можливо порушених прав та інтересів її недієздатної сестри ОСОБА_15 та підопічної ОСОБА_8 та не може бути визнана судом такою що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1

Що стосується заяви ОСОБА_1 до Корольовського районного відділу УМВС України в Житомирській області від 10.11.2009 року, суд не може визнати поширене ним повідомлення в зазначеній заяві таким, що є недостовірним, так як він звернувся з заявою до правоохоронних органів, використовуючи своє право як опікуна недієздатної ОСОБА_15 та представника малолітнього сина ОСОБА_11 ОСОБА_9Д з метою захисту немайнових та майнових прав та інтересів останніх, тому суд прийшов до висновку, що повідомлена ОСОБА_1 інформація у вищевказаній заяві від 10.11.2009 року є оціночним судженням та критичною оцінкою певного факту, яка виражає його субєктивну думку та не може бути визнана такою, що порочить честь та гідність ОСОБА_2

Керуючись ст. 40 Конституції України, ст. 47-1 Закону України «Про інформацію», ст.ст.275, 277 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 року, ст.ст.60, 213 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання інформацію недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1, повідомлену у зверненні ОСОБА_2 до прокурора Житомирської області від 10 лютого 2009 року, у заяві до начальника УМВС України в Житомирській області від 23 січня 2009 року, у заяві 23 січня 2009 року до Відділу внутрішньої безпеки УМВС України в Житомирській області, на особистому прийомі до начальника Управління МВС України в Житомирській області 28 січня 2009 року, у заяві від 26 січня 2009 року на ім?я начальника Корольовського РВ УМВС України в Житомирській області та відшкодування моральної шкоди в сумі 5 000 ( пять тисяч) грн. 00 коп.,- відмовити повністю.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання інформацію недостовірною та такою, що принижує честь, гідність ОСОБА_2, повідомлену ОСОБА_1 в заяві від 10 листопада 2009 року до Корольовського районного відділу УМВС України в Житомирській області про скоєння ОСОБА_2 злочину, що полягає в незаконному заволодінні правовстановлючим документом, який посвідчує право власності на квартиру та відшкодування моральної шкоди в сумі 1 500 ( одна тисяча пятсот) грн. 00 коп., -відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.О. Білик