АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2010 року м. Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: судді Зубарєвої К.П.,

суддів: Бакуса В.Я., Кота І.Н.,

при секретарі: Гарванко М.М.,

з участю: Васильціва Б-Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Васильціва Богдана-Григорія Григоровича на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 10 березня 2010 року у справі за позовом Васильціва Богдана-Григорія Григоровича до ВАТ КБ «Надра» про стягнення коштів та відшкодування збитків, -

встановила:

оскаржуваним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 10 березня 2010 року частково задоволено вказані вище позовні вимоги Васильціва Б-Г.Г.

Стягнуто з ВАТ КБ «Надра» на користь позивача заборгованість за договорами: № 378648 строкового банківського вкладу (депозиту) від 14 квітня 2008 року суму депозиту в розмірі 5 020 грн. 22 коп., № 406535 строкового банківського вкладу (депозиту) від 05 травня 2008 року суму депозиту в розмірі 5 000 грн., № 558908 строкового банківського вкладу (депозиту) від 04 серпня 2008 року суму депозиту в розмірі 10 027 грн.71 коп. Крім того, стягнуто з відповідача на користь позивача 255 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В решті вимог відмовлено за безпідставністю.

Рішення суду оскаржив Васильців Б-Г.Г., просить його в частині відмови у задоволені його решту позовних вимог скасувати й ухвалити нове про повне задоволення його вимог, посилаючись на те, що таке є необєктивним, оскільки суд неправильно посилався на дію мораторію в часі на його вклади, а відтак він має право на відшкодування моральної шкоди, упущеної вигоди, пені, річних та інфляційних втрат.

Заслухавши суддю-доповідача, учасника процесу на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами були укладені договори строкового банківського вкладу (депозит) «Мій вибір» оформлених в рамках Пакету послуг «ПП Базовий», зокрема - № 378648 строкового банківського вкладу (депозиту) від 14 квітня 2008 року сума депозиту в розмірі 5 020 грн. 22 коп., № 406535 строкового банківського вкладу (депозиту) від 05 травня 2008 року сума депозиту в розмірі 5 000 грн., № 558908 строкового банківського вкладу (депозиту) від 04 серпня 2008 року сума депозиту в розмірі 10 027 грн.71 коп. Строк дії зазначених договорів становив 12 місяців. Однак, незважаючи на закінчення строку дії договорів та заяв позивача про видачу коштів по закінченню строку дії договорів, ВАТ КБ «Надра» не виконало умов договорів.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

А відтак, відмовляючи у задоволені позову щодо відшкодування збитків - стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, трьох процентів річних від простроченої суми, колегія судів вважає, що суд першої інстанції не врахував того, що між сторонами існують правовідносини за договорами банківського вкладу, позивач вніс кошти в банк за договорами на відкриття депозитних рахунків, однак ВАТ КБ «Надра» після закінчення строку дії договорів грошові кошти позивачу не повернув, а відтак відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання прийнятих на себе зобовязань. Крім того, суд не врахував, що з 10 лютого 2010 року не існувало мораторію на задоволення вимог кредиторів (а.с.32).

А відтак, виходячи з строку позовних вимог позивача, до задоволення підлягають вимоги щодо стягнення з відповідача трьох процентів річних та інфляційні збитки за період з 10 лютого по 10 березня 2010 року, що становить за договорами:

№ 378648 строкового банківського вкладу (депозиту) від 14 квітня 2008 року (сума депозиту в розмірі 5 020 грн. 22 коп.) - три проценти річних 11 грн. 97 коп. (5 020,22 х 3% : 100 : 365 днів х 29 днів боргу), а інфляційні становлять 75,30 грн. (5 020 х 1,5 (індекс інфляції за лютий 2010 року),

№ 406535 строкового банківського вкладу (депозиту) від 05 травня 2008 року (сума депозиту в розмірі 5 000 грн.) - три проценти річних 11,92 грн. (5 000 х 3% : 100 :365 х 29). Інфляційні становлять 75 грн. (5 000 х 1,5),

№ 558908 строкового банківського вкладу (депозиту) від 04 серпня 2008 року (сума депозиту в розмірі 10 027 грн.71 коп.) - три проценти річних становлять 23,90 грн. ( 10 027,71 х 3% : 100 : 365 х 29), інфляційні - 150,42 грн. (10 027,71 х 1,5).

В той же час не підлягають до задоволення вимоги позивача (і в цій частині рішення районного суду є вірним) щодо задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Як убачається з укладених сторонами договорів за порушення зобов'язання відшкодування моральної шкоди договорами не передбачено.

Посилання апелянта на стягнення моральної шкоди відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставним, оскільки п. 5 ст.4 вказаного Закону передбачає, що споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди, однак заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією, у випадках, передбачених законодавством. А відтак на ці правовідносини це не розповсюджується.

Що ж стосується вимог позивача про відшкодування витрат, то судом обґрунтовано прийнято рішення про відшкодування таких в сумі, які були підтверджені документально. В решті грошових сум, що їх вимагає позивач, належними доказами такі підтверджені не були.

Не є підставою для скасування рішення суду і твердження позивача щодо недійсності постанови Національного Банку України щодо терміну дії мораторію у ВАТ КБ «Надра», оскільки така не визнавалась не дійсною та не скасована.

У відповідності до ч.2 ст.314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 305, п.3 ч.1 ст. 307, пп.1, 4 ч.1 ст. 309, ч.2 ст.314, ст.ст. 313, 317 ЦПК України колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу Васильціва Богдана-Григорія Григоровича задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 10 березня 2010 року в частині відмови в стягненні з ВАТ КБ «Надра» на користь Васильціва Б-Г.Г. інфляційних втрат та трьох процентів річних від суми боргу скасувати й ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» (к/р 2 в Головному управлінні НБУ по м. Києву та Київській області, МФО 321024, код за ЄДР 20025456 на користь Васильціва Богдана-Григорія Григоровича три проценти річних в сумі 11 грн. 97 коп. та 75 грн. 50 коп. інфляційних втрат за договором № 378648 строкового банківського вкладу (депозиту) від 14 квітня 2008 року; три проценти річних в сумі 11,92 грн. та 75 грн. інфляційних втрат за договором № 406535 строкового банківського вкладу (депозиту) від 05 травня 2008 року; три проценти річних в сумі 23,90 коп. та 150 грн. 42 коп. інфляційних втрат за договором № 558908 строкового банківського вкладу (депозиту) від 04 серпня 2008 року.

В решті рішення суду залишити без зміни.

Стягнути з ВАТ КБ «Надра» на користь Васильціва Б-Г.Г. 120 (сто двадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено безпосередньо до Верховного суду України протягом двох місяців з дня набрання цим рішенням законної сили.

Головуючий: Зубарєва К.П.

Судді: Бакус В.Я.

ОСОБА_1