РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №2- 50/10

22 квітня 2010 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді: Туренко С.І.,

при секретарі: Сокирко О.С.,

з участю представника позивачів: ОСОБА_1,

представника відповідача: Typ В.М.,

розглян/вши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про надання у володіння та користування частки квартири в нату рі та вселення, третя особа - ОСОБА_5, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_6, ОСОБА_3, звернулися до Сєвєродонецького міського суду з позовом до ОСОБА_4 про надання у володіння та користування частки квартири в натурі та вселення, третя особа - ОСОБА_5.

В обгрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, їх дитина - ОСОБА_5 та відповідач - ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_1. Хоча у свідоцтві про право власності не вказано розмір частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності, але згідно ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Позивачі вважають, що якщо у свідоцтві про право власності на житло не визначена частка кожного співвласника, то всі частки співвласників повинні бути рівними, тобто це означає, що позивачам - ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх дитині - ОСОБА_5 належить 3/5 частки квартири АДРЕСА_1. Відповідачу - ОСОБА_4 належить 2/5 частки квартири АДРЕСА_1. Спірна квартира складається з двох кімнат, кухні, коридору, ванної кімнати і вбиральні, загальною площею 55,6 кв. м. На початку 2008 року у позивачів виникла необхідність у житловому приміщенні для використання його для особистого проживання, але відповідач відмовився впустити позивачів у спірну квартиру, а на вхідних дверях квартири установив інші замки. Таким чином відповідач позбавив позивачів можливості користуватися житлом і позивачі змушені тимчасово проживати за адресою брата, у належному йому житловому приміщенні по вул. Першотравнева. АДРЕСА_2, м. Сєвєродонецьк. Позивачі запропонували добровільно визначити порядок користування спірною квартирою, однак відповідач відмовився. Таким чином, позивачі досі не можуть вселитися в квартиру та в повному обсязі користуватися належною їм часткою квартири. Вважають, що перешкоджаючи їм у користуванні спірною квартирою, відповідач порушує права позивачів користуватися та розпоряджатися своїм майном. Вважають, що кожен з співвласників спірної квартири має право на 1/5 частину цієї квартири, тобто позивачам з дитиною належить 3/5 частки і виходячи з цього пропонують надати їм у володіння і користування ізольовану кімнату більшої житлової площі, а відповідачеві належить 2/5 частки тому пропонують надати відповідачу другу меншу кімнату. Кухню, коридор, ванну кімнату і вбиральню залишити у загальному користуванні позивачів. Житлові умови жодної з сторін при цьому погіршені не будуть, оскільки кожний отримає у володіння та користування ту частку квартири в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної власності. Відповідач своїми діями порушує права позивачів. Завдяки незаконним діям відповідача позивачі не можуть ні вселитися на належну їм частину квартири, ні проживати в ній, ні розпорядитися нею на свій розсуд. Також своїми діями відповідач завдав позивачам моральну шкоду, яка виражається: моральних стражданнях, понесених позивачами в зв'язку з порушенням їх

прав на користування їх власністю; у душевних стражданнях, яких зазнали позивачі у звязку з протиправною поведінкою відповідача щодо самих позивачів та членів їх родини, так як на утриманні позивачів є дитина, яка також не може користуватися жилим приміщенням в зв'язку з неправомірними діями відповідача; в необхідності додаткових зусиль що до знаходження другого місця проживання; в необхідності додаткових витрат на сплату за користування іншим житлом; в необхідності звертатися за юридичною допомогою, що також було незручно та несло додаткові грошові витрати. Розмір моральної шкоди позивачі оцінюють у 5000 грн.

Витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн. документально підтверджені. Позивачі вважають, що витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн., понесені ними в зв'язку з необхідністю участі особи яка надає їм правову допомогу, треба покласти на відповідача та стягнути з нього на користь позивачів. У зв'язку з вищевикладеним позивачі були вимушені звернутися з даним позовом до суду та просили визначити, що позивачам ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх дитині - ОСОБА_5 належить по 1/5 частки на праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 кожному. Визначити, що відповідачу ОСОБА_4 належить 2/5 частки на праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_3. Надати їм у володіння і користування більшу кімнату у житловому приміщенні-квартирі №18, будинку 23-а по вул. Заводська м. Сєвєродонецька, а відповідачеві меншу кімнату у житловому приміщенні-квартирі №18, будинку 23-а по вул. Заводська м. Сєвєродонецька Луганської області. Кухню, коридор, ванну кімнату і вбиральню залишити у загальному користуванні позивачів. Вселити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в частину квартири, яка їм належить, за адресою буд. 23-а, кв. №18 по вул. Заводська м. Сєвєродонецька Луганської області. Зобов'язати відповідача ОСОБА_4 усунути перешкоди, шляхом надання ключів від замка квартири і в подальшому не чинити позивачам перешкод в користуванні частиною квартири АДРЕСА_4, що належить їм на праві приватної власності. Стягнути з відповідача, на користь позивачів моральну шкоду в сумі 5000 грн., та витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн. Стягнути з відповідача, на користь позивачів суму сплачену в якості судового збору та суму сплачену за інформаційне-технічне забезпечення судового процесу.

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_1 підтримав заявлені позовні вимоги, підтвердив доводи, викладені у позові та просив суд позов задовольнити в повному обсязі. Додаткових пояснень не мав.

Представник відповідача ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, суду пояснив, що він визнає вимоги щодо надання позивачам у володіння та користування більшу кімнату у квартирі АДРЕСА_5, площею 18,7 квадратних метрів, а за відповідачем вважає можливим залишити меншу кімнату з балконом, вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу визнає в розмірі 500 гривень, також визнає вимоги щодо стягнення судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В частині позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди просив суд відмовити в повному обсязі.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 155 ЖК України власник не може бути позбавлений права користування квартирою.

Відповідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно ст.357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно з ч. 3 ст. 358 Цивільного кодексу України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частки спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної власності.

На підставі норм, що регулюють відносини власності поділ жилого приміщення може мати місце, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлене жиле приміщення з окремим виходом, у тому числі шляхом переобладнання за наявності відповідного дозволу. За відсутності цих умов суд може за заявою заінтересованої сторони встановити порядок користування жилим приміщенням.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 27.09.1994 року квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_6. належить на праві приватної спільної власності ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, загальною площею 55,6 кв.м. Згідно свідоцтв про право на спадщину за законом виданих Сєвєродонецькою державною нотаріальною конторою за р.№№ 4174 та 4176, частки, що належали ОСОБА_10 та ОСОБА_11 перейшли до ОСОБА_4 /а.с.7/. Вказане підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, на основі з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, давши їм належну оцінку, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх дитині - ОСОБА_5 належить по 1/5 частки на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1 кожному. Також відповідачу ОСОБА_4 належить 2/5 частки на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_3.

Згідно поверхового плану виданого Бюро технічної інвентаризації від 27.12.2001 року спірна квартира складається з двох кімнат №7 та №6 площею 18,7 кв.м., та 17,44 кв.м., з кухні №4 - 8,45 кв.м, прихожої №1 - 6,04 кв.м., кладовки №5 - 0,55 кв.,м., ванної кімнати №3 - 2,98 кв.м., вбиральні №2 - 1,44 кв.м.

Враховуючи позицію учасників процесу та встановлені обставини справи, суд вважає можливим надати позивачам у володіння і користування більшу кімнату №7 у житловому приміщенні-квартирі №18, будинку 23-а по вул. Заводська м. Сєвєродонецька - 18,7 кв.м., а відповідачу меншу кімнату №6 у житловому приміщенні-квартирі №18, будинку 23-а по вул. Заводська м. Сєвєродонецька Луганської області - 17,44 кв.м. Кухню, коридор, ванну кімнату і вбиральню залишити у загальному користуванні позивачів та відповідача.

Підлягають задоволенню позовні вимоги щодо вселення ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 в частину квартири, яка їм належить, за адресою буд. 23-а, кв. №18 по вул. Заводська м. Сєвєродонецька Луганської області. Також необхідно зобов'язати відповідача ОСОБА_4 усунути перешкоди, шляхом надання дублікату ключів від вхідних дверей квартири і в подальшому не чинити позивачам перешкод в користуванні частиною квартири АДРЕСА_4, що належить їм на праві приватної власності.

Позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди на користь позивача в розмірі 5000 гривень не підлягають задоволенню за наступних обставин.

Як вбачається з ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно із п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні інших цивільних прав, порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, при настанні інших негативних наслідків.

Як вбачається з пояснень позивачів, вони отримали моральну шкоду, яка полягає в тому, що порушені їх права на користування їх власністю, перенесені душевні страждання.

Згідно із ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Таким чином, беручи до уваги, конкретні обставини справи, те що позивачі не надали достатніх та належних доказів спричинення їм моральної шкоди відповідачем, то суд вважає, що позивачам слід відмовити у задоволенні вказаних позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди в повному обсязі.

Згідно ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно п. 3.2. мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року №23-рп/2009 правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз'яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб'єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати.

Відповідно квитанції № 254362 від 07.05.2008 року ОСОБА_6 було сплачено фахівцю в галузі права ОСОБА_1 1000 грн. за надання правової допомоги /а.с. 10/.

Однак, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 витрати на правову допомогу на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 частково у розмірі 500 гривень 00 копійок.

Згідно ч. 2 ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 08 гривень 50 копійок, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 07 гривень 50 копійок.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,209,212-215 ЦПК України, ст. 23, 355-358 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про надання у володіння та користування частки квартири в натурі та вселення, третя особа - ОСОБА_5 задовольнити частково.

Визначити, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 належить кожному по 1/5 частки на праві спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_7.

Визначити, що ОСОБА_4 належить 2/5 частки на праві спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_8.

Вселити ОСОБА_2, ОСОБА_3 у квартиру № 18 розташовану за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Заводська, буд. 23-А.

Надати ОСОБА_2, ОСОБА_3 у володіння і користування більшу кімнату у житловому приміщенні-квартирі №18, будинку 23-а по вул. Заводська м. Сєвєродонецька - 18,7 кв.м., а ОСОБА_4 меншу кімнату у житловому приміщенні-квартирі №18, будинку 23-а по вул. Заводська м. Сєвєродонецька Луганської області - 17,44 кв.м. Кухню, коридор, ванну кімнату і вбиральню залишити загальному користуванні позивачів.

Зобов'язати ОСОБА_4 надати ОСОБА_2, ОСОБА_3 дублікат ключів від вхідних дверей квартири № 18 розташованої за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Заводська, б. 23-А.

Зобов'язати ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_2, ОСОБА_3 в користуванні частиною квартири АДРЕСА_9.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно витрати на правову допомогу у розмірі 500 гривень 00 копійок, судовий збір у розмірі 8,50 гривень, витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 7,50 гривень, а всього 516 гривень 00 копійок.

В решті позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд, шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення та подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: С.І. Туренко