Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області
Справа 2-1378/2010
РІШЕННЯ
Іменем України
22 грудня 2010 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд

Київської області в складі:

головуючого судді Овдієнко К.М.

при секретарі Домантович О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяславі-Хмельницькому

справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди ,-

установив:
Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь 1650 грн. в рахунок відшкодування завданої їй моральної шкоди внаслідок обмеження відповідачем її права на свободу та приниження честі та гідності.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідач, який відповідно до ст. 32 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, є для неї начальником, проти її волі утримував її у своїй кімнаті, схиляв до вживання спиртних напоїв та, без її на те згоди, намагався сфотографувати на цифрову фотокамеру і мобільний телефон. В результаті протиправної поведінки відповідача принижена її честь та гідність, їй заподіяна моральна шкода що полягає в душевних стражданнях, яких вона зазнала в результаті вказаних дій.

В судовому засіданні позивачка вимоги підтримала .

Відповідач проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що вказаних в позовній заяві фактів не було, матеріали службової перевірки сфальсифіковані керівництвом військової частини НОМЕР_1 через намагання командира частини принизити його в очах колег та звільнити зі служби в Збройних Силах України. Крім цього відповідач вважає , що позивачеві не заподіяна моральна шкода, оскільки він не поширював про неї недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію; до медичного закладу з приводу нервових розладів вона не зверталася; розмір моральної шкоди позивачкою не обґрунтований.

З пояснень свідка та письмових доказів, які маються в матеріалах справи, встановлено, що позивачка, відповідно до витягу із наказу командира 6 навчального артилерійського полку від 14.10.2010 р. № 22 прийнята на військову службу за контрактом та призначена на посаду курсанта навчальної артилерійської батареї навчального артилерійського дивізіону 6 навчального артилерійського полку 169 навчального гвардійського центру. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 217 від 14.10.2010 р. вона зарахована до списків особового складу цієї військової частини з 15 жовтня 2010 р.

Відповідач, згідно з наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 01.03.2010 р. № 60 та наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11.03.2010 р. № 53, з 11 березня 2010 р. призначений на посаду командира 61 навчального артилерійського взводу викладача 2 навчального артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

З матеріалів службового розслідування, проведеного на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.10.2010 р. № 822 по факту порушення військової дисципліни майором ОСОБА_3 та солдатами ОСОБА_4 і ОСОБА_5 встановлено, що 20.10.2010 року близько 22 год.25 хв. позивачка ОСОБА_6 вийшла зі своєї кімнати, що знаходиться в комплексній будівлі військової частини НОМЕР_1 , щоб зустрітися у власних справах з солдатом ОСОБА_7 . В коридорі разом з солдатом ОСОБА_7 перебував відповідач - майор ОСОБА_3 , командир 61 навчально артилерійського взводу. На запрошення відповідача вона разом з ОСОБА_7 зайшла в його кімнату, яка знаходилася навпроти кімнати, де проживала вона. Після цього відповідач закрив двері на ключ та поклав його до своєї кишені. Крім них в кімнаті знаходився солдат ОСОБА_5 , який відкривав пляшку вина. Відповідач запропонував їй випити вина, присівши йому на коліна. З його пропозицією позивачка не погодилася та поставила вимогу відчинити двері. Однак відповідач продовжував проти її волі утримувати її в кімнаті приблизно до 01-00 год. 21.10.2010 р., при цьому висловлювався відносно неї нецензурно, фотографував її та погрожував використати знімки як доказ перебування в його кімнаті пізно ввечері з метою відрахуванням з навчання в частини.

В акті службового розслідування, затвердженому командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 21.10.2010 р., зазначено, що наслідком порушення майором ОСОБА_3 положень ряду статей Статуту внутрішньої служби ЗС України, Дисциплінарного статуту ЗС України, Кодексу честі офіцера Збройних Сил України, стало грубе порушення військової дисципліни, вживання спиртних напоїв в службовий час, приниження честі та гідності солдата військової служби за контрактом ОСОБА_6 .

За результатами вказаного службового розслідування наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11.11.2010 р. № 867 відповідача притягнуто до дисциплінарної відповідальності оголошено сувору догану.

Свідок ОСОБА_9 дала показання суду про те, що вона проживала в кімнаті № 2 комплексної будівлі військової частини НОМЕР_1 і після 22-00 год. 20.10.2010 р. бачила відповідача ОСОБА_3 , який розмовляв біля своєї кімнати із солдатом строкової служби, що приніс йому сигарети. Вхідні двері його кімнати були відчинені, а двері, що ведуть з прихожої до кімнати, -трохи відкриті. Ніяких сторонніх шумів з його кімнати вона не чула. В цей час двері кімнати навпроти, в якій проживали дівчата, були також частково відкриті. Зайшовши в цю кімнату, вона побачила , що ОСОБА_10 ( ОСОБА_6 ) була відсутня.

Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються ст.ст.3,68 Конституції України, ст.ст.16,23,270,275, 280,288,307 ЦК України.

Відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров"я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Право на повагу до гідності та честі, як одне із основних особистих немайнових прав фізичної особи, закріплене і в ст. 270 ЦК України .

Ст.68 Конституції України покладає на кожного обов"язок не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ст. 288 ЦК України фізична особа має право на свободу. Забороняються будь - які форми фізичного чи психологічного тиску на фізичну особу, втягування її до вживання спиртних напоїв та вчинення інших дій, що порушують право на свободу

Згідно з ч.1 ст. 307 ЦК України , фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле чи відеоплівку лише за її згодою.

В ст. 275 ЦК України гарантоване право особи на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб, який здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що спричинили це порушення.

Відповідно до положень ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, і відшкодування моральної (немайнової) шкоди .

Такий же спосіб захисту особистого немайнового права закріплено і в ст. 280 ЦК України.

Відповідно до п.п.2, 4 ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, приниженні честі та гідності фізичної особи.

У ч.3 цієї статті зазначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

На підставі досліджених судом доказів суд вважає доведеним порушення відповідачем особистих немайнових прав позивача, зокрема, - прав на свободу та особисту недоторканність і повагу до честі та гідності.

Показання свідка ОСОБА_9 не спростовують матеріалів службового розслідування, проведеного командуванням військової частини, оскільки час , вказаний в поясненнях , як цього свідка, так і військовослужбовців, що давали пояснення в ході службового розслідування, є приблизним.

Враховуючи характер допущеного порушення прав позивача, глибину духовних страждань, суть позовних вимог, а також вимоги розумності і справедливості, суд приходить до висновку задовольнити позовні вимоги частково, визначивши розмір грошового відшкодування в сумі 300 грн. Такий розмір моральної шкоди суд вважає достатнім для відшкодування моральних страждань позивача.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогами.

На підставі ст.ст.3,68 Конституції України, ст.ст.16,23,270,275,280,288,307 ЦК України, керуючись ст.ст. 10,60,212,213,214 ЦПК України, суд

вирішив:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 300 (триста) грн. та судові витрати в розмірі 16 (шістнадцять) грн. 56 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, яка не була присутня в судовому засіданні - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано в установлений строк.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя