Справа № 2о-89/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2010 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Тетеревятникова А.П., при секретарі Мартиновій Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

заінтересовані особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності її чоловіку ОСОБА_4, який помер 31 грудня 2007 року в с. Володимирівка Томаківського району Дніпропетровської області, Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП №006446 виданого 29 грудня 2001 року на імя ОСОБА_5.

Необхідність встановити факт належності ОСОБА_4 вказаного правовстановлюючого документу в судовому порядку у неї викликана з наступних підстав.

Вона являється спадкоємцем першої черги за законом майна ОСОБА_4, до складу якого увійшла також земельна ділянка площею 5,940 гектарів, що розташована на території Володимирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області. Право власності спадкодавця на земельну ділянку підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ ДП №006446, що був виданий 29 грудня 2001 року.

До першої черги спадкоємців вказаного майна відносяться також заінтересовані особи по справі, однак спір щодо спадщини між ними та заявницею відсутній, бо вона з їх спільної згоди прийняла спадщину шляхом подання заяви до державної нотаріальної контори, а останні у свою чергу відмовилися від своєї частки у спадщині на його користь.

Але як вбачається з письмової відмови державного нотаріуса Томаківського нотаріального округу, отримати свідоцтво про право на спадковий земельний пай вона позбавлена можливості у звязку з помилкою, допущеною у анкетних даних власника земельної ділянки. Саме з цієї причини вона змушена звернутися з заявою до суду про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, оскільки внести будь-які зміни до Державного акту про право приватної власності на землю, виданого на імя померлої особи в позасудовому порядку неможливо.

Правильність прізвища її чоловіка, як зазначено у її паспорті та свідоцтві про смерть її чоловіка на українській мові ОСОБА_4.

Навпаки у Державному акті на право приватної власності на земельну ділянку, яка належала її чоловікові, прізвище власника земельної ділянки на українській мові було вказано невірно «Костаніц».

Саме ця помилка є перешкодою їй отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті свого чоловіка.

В усіх документах, що посвідчували особу її чоловіка, а також із актових записів про шлюб та народження їхніх дітей їхнє з чоловіком прізвище на російській мові вказувалося як «Костаниц». На українській мові свого часу її чоловік отримував тільки паспорт, де в перекладі на українську мову його прізвище вказали як ОСОБА_4. Таким же чином вказали її прізвище і в її паспорті.

Тобто, викладені вище обставини та документи, що додаються до заяви свідчать про те, що при видачі Державного акту на право приватної власності на землю на імя її померлого чоловіка була допущена граматична помилка у анкетних даних власника землі.

Разом із тим наявність саме у неї, спадкоємиці за законом, самого Державного акту на землю, свідчить про те, що цей правовстановлюючий документ належав її чоловіку, а не іншій особі.

Спадкодавець свого часу працював у КСП «Україна» і являючись членом цього господарства отримав право на отримання в натурі земельного паю, і як власнику земельної ділянки йому було видано правовстановлюючий документ на неї. Вказана вище обставина підтверджується записами в трудовій книжці її чоловіка про його членство в КСП «Україна» Томаківського району Дніпропетровської області. Вищевикладеними обставинами та письмовими доказами, що додаються до цієї заяви підтверджується той факт, що Державний акт на право приватної власності на землю, що був виданий 29 грудня 2001 року на імя ОСОБА_5 належав ОСОБА_4, який помер 31 грудня 2007 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Заінтересовані особи ОСОБА_2 та ОСОБА_5 проти встановлення факту належності ОСОБА_4 правовстановлюючого документу не заперечують.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши заявника та заінтересовані особи, суд вважає можливим встановити факт належності ОСОБА_4, який помер 31 грудня 2007 року в с. Володимирівка Томаківського району Дніпропетровської області, Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП №006446 виданого 29 грудня 2001 року на імя ОСОБА_5 з огляду на наступне.

В усіх документах, що посвідчували особу чоловіка заявниці, а також із актових записів про шлюб та народження їхніх дітей, їх прізвище на російській мові вказувалося як «Костаниц». На українській мові свого часу її чоловік отримував тільки паспорт, де в перекладі на українську мову його прізвище вказали як ОСОБА_4. Таким же чином вказали її прізвище і в її паспорті.

Навпаки у вказаному Державному акті на право приватної власності на земельну ділянку, прізвище власника земельної ділянки на українській мові зазначено «Костаніц», що є перешкодою у отриманні свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка заявниці.

Разом із тим наявність саме у заявниці, спадкоємиці за законом, самого Державного акту на землю, свідчить про те, що цей правовстановлюючий документ належав її чоловіку, а не іншій особі.

Спадкодавець свого часу працював у КСП «Україна» і являючись членом цього господарства отримав право на отримання в натурі земельного паю, і як власнику земельної ділянки йому було видано правовстановлюючий документ на неї, що підтверджується записами в трудовій книжці чоловіка про його членство в КСП «Україна» Томаківського району Дніпропетровської області. Вищевикладеними обставинами та письмовими доказами, що додаються до цієї заяви підтверджується той факт, що Державний акт на право приватної власності на землю, що був виданий 29 грудня 2001 року на імя ОСОБА_5 належав ОСОБА_4, який помер 31 грудня 2007 року.

Згідно п.2.9. „Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах №43 від 04.05.1999 року виправлення в державних актах про право власності на землю не допускається.

Згідно ч. 3 ст. 256 ЦПК України справи про встановлення факту належності особі свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15, 60, 212, 213, ст. 256 258 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_4, який помер 31 грудня 2007 року в с. Володимирівка Томаківського району Дніпропетровської області, Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП №006446 виданого 29 грудня 2001 на імя ОСОБА_5.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Томаківський районний суд.

Суддя: ОСОБА_6