Справа № 2-2339/2010
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.08.2010 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - Харабадзе К.Ш., за участю секретаря - Запорожець М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лозова Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області про визнання протиправними дій відповідача та стягнення заборгованості щорічної разової допомоги до 5 травня, -
Позивач звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області/далі - УГІСЗН Лозівської міської ради/ про визнання дій протиправними.
Вимоги обгрунтував тим, що відноситься до учасників бойових дій в Афганістані, а тому відповідно до статті 12 Закону України від 22.10.1993 року № 3551-ХІ1 «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»/далі - Закон № 3551-Х1І/ має право на виплату щорічної одноразової допомоги до 5 травня у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Відповідач ці обставини не брав до уваги та за 2009, 2010 роки виплачував щорічну допомогу в розмірі, встановленому постановами Кабінету Міністрів України. Вважає, що такі розміри щорічної допомоги визначені без урахувань положень ст. 12 Закону № 3551-XII.
Просив визнати дії відповідача протиправними та стягнути з УПСЗН Лозівської міської ради недоплачену щорічну допомогу до 5 травня за 2009, 2010 роки в сумі 4635 гри., розглядати справу за його відсутності.
В судове засідання відповідач не з'явився, про місце, день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином. В заяві до суду просив розглядати справу без його участі та в задоволенні позову відмовити, вказуючи на те, що виплата допомоги проведена правильно, відповідно до чинного законодавства.
Дослідивши наведені доводи сторін та перевіривши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Положеннями Закону № 3551-XII визначено правовий статус ветеранів війни, забезпечено створення належних умов їх життєзабезпечення.
Відповідно до ст. 12 Закону № 3551-XIІ учасникам бойових дій щорічно до 5 травня виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.
Судом достовірно встановлено, що позивач є ветераном'війни - учасником бойових дій і відповідно до ст. 12 Закону № 3551-XII має право на державну соціальну гарантію у вигляді щорічної до 5 травня грошової допомоги у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.
Законами України про державні бюджети України на 2009, 2010 роки дія ст. 12 Закону № 3551 -XII не була зупинена, і, відповідно, у 2009, 2010 роках продовжує діяти норма, згідно якої учасникам бойових дій щорічно до 5 травня виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.
За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. Отже, вихідним критерієм обчислення розміру виплат допомоги до 5 травня ветеранам війни відповідно до Закону № 3551- XII є розмір мінімальної пенсії за віком, визначений статтею 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».
Позивачу було виплачено щорічну разову допомогу до 5 травня у 2009 році у розмірі 340 гри., у 2010 році - 380 грн.(а.с.18-19).
Стосовно доводів відповідача про те, що виплати щорічної разової допомоги до 5 травня позивачу у 2009-2010 роках ним правомірно здійснювалися згідно Постанов Кабінету Міністрів України від 18.03.2009р. № 211 та від 7.04.2010 р. №299 відповідно суд зазначає наступне.
Пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, і тому, враховуючи частину 3 ст. 22 Конституції України, звуження підзаконним актом змісту та обсягу права, наданого Законом України № 3551-ХІІ, є безпідставним. Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягає саме ст. 12 Закону № 3551-ХІІ та положення інших законів щодо визначення розміру мінімальної пенсії за віком. Слід зазначити, що право позивача на отримання щорічної грошової допомоги до 5 травня у розмірі, визначеному ст. 12 Закону № 3551-ХІІ, також випливає і із положень п.6 ч. І ст. 92 Конституції України, яким встановлено, що основи соціального захисту визначаються виключно законами України, а єдиним органом законодавчої влади в Україні
згідно ст. 75 Конституції України є парламент - Верховна Рада України. Тому посилання відповідача на застосування Постанови Кабінету Міністрів України при здійсненні виплат щорічної до 5 травня разової грошової допомоги позивачу є безпідставними.
Згідно із ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що право позивача на своєчасне нарахування та отримання щорічної до 5 травня грошової допомоги за 2009, 2010 роки в належному розмірі було порушене, оскільки відповідач мав діяти у відповідності з приписами діючої ст. 12 Закону № 3551-ХІІ і нараховувати та здійснювати позивачу щорічну до 5 травня грошову допомогу в розмірі, передбаченому цим законом.
Таким чином, суд вважає доведеною протиправність дій відповідача по невиконанню приписів ст. 12 Закону № 3551-ХІ1.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходить з того, що вимоги про стягнення з відповідача щорічно до 5 травня разової грошової допомоги у визначеній позивачем сумі не підлягають задоволенню, оскільки такі виплати не були йому нараховані, а суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування щорічно до 5 травня разової грошової допомоги замість органу, якому надані такі повноваження.
Судові витрати по справі підлягають розподілу у відповідності до ст. 88 ЦГІК України.
Керуючись ст. ст. 19, 22 Конституції України, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст. ст. 2, 4, 6,10,11, 15, 60, 213-215 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області щодо недонарахування ОСОБА_1 щорічної до 5 травня грошової допомоги відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2009, 2010 роки.
Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок щорічної до 5 травня грошової допомоги відповідно до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» за 2009. 2010 роки та виплатити різницю між виплаченими та невиплаченими сумами допомоги за вказані роки.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області на користь держави судовий збір у розмірі 8(вісім) гривень 50 копійок.
Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області на користь ОСОБА_1 виграти на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 37 (тридцгть сім) гривень 00 копійок.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в Ю-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи. які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: К.Ш.Харабадзе