Броварський міськрайонний суд Київської області
справа 2-244/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«19» січня 2010 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

при секретарі - Пархоменко А.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, відповідача голови ОСОБА_3 сільської ради Броварського району Київської області ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_3 сільської ради Броварського району Київської області ОСОБА_5, представника відповідача - комунального господарства ОСОБА_3 сільської ради Броварського району Київської області й третьої особи ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до голови ОСОБА_3 сільської ради Броварського району Київської області ОСОБА_4, ОСОБА_3 сільської ради Броварського району Київської області, комунального господарства ОСОБА_3 сільської ради Броварського району Київської області, третя особа - начальник комунального господарства ОСОБА_3 сільської ради Броварського району Київської області ОСОБА_6, про визнання недійсною заяви стосовно звільнення й недостатність для цього підстав, визнання неправомірним розпорядження щодо звільнення, про визнання факту продовження роботи й факту порушення процедури звільнення, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У вересні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовував тим, що він працював на посаді начальника комунального господарства ОСОБА_3 сільської ради з 01 квітня 2009 року. У звязку із тим, що під час роботи між ним та сільським головою ОСОБА_4 постійно виникали суперечки та непорозуміння він змушений був 13 серпня 2009 року скласти заяву на звільнення з роботи на підставі пункту 1 частини 1 статті 36 Кодексу законів про працю України (за угодою сторін). Між ним та сільським головою ОСОБА_4 було досягнуто домовленості про звільнення з роботи із 01 жовтня 2009 року. Разом із тим, вранці 20 серпня 2009 року на подвірї комунального господарства ОСОБА_3 сільської ради колективу цього господарства, включаючи і йому, було повідомлено сільським головою ОСОБА_4 про звільнення позивача з роботи на підставі розпорядження № 63 від 19 серпня 2009 року за угодою сторін й про призначення на посаду начальника комунального господарства ОСОБА_6

Із урахуванням неодноразових уточнень та доповнень до позовних вимог, ОСОБА_1 остаточно просить суд: - визнати, що він працював після 19 серпня 2009 року; - визнати факт порушення процедури звільнення; - визнати неправомірним розпорядження голови ОСОБА_3 сільської ради ОСОБА_4 від 19 серпня 2009 року № 63 про звільнення позивача з посади начальника комунального господарства на підставі п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України; - визнати, що лише одна заява від матеріально відповідальної особи ОСОБА_1 про звільнення з посади за угодою сторін на імя голови ОСОБА_3 сільської ради від 19 серпня 2009 року не може бути однією підставою для припинення трудових правовідносин та розірвання контракту на управління комунальним господарством; - поновити позивача на посаді начальника комунального господарства й стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу із 20 серпня по 23 грудня 2009 року в сумі 13 660 грн. 61 коп.; - зобовязати відшкодувати завдану моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. 00 коп.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги підтримали й просили їх задовольнити.

У судовому засіданні відповідач голова ОСОБА_3 сільської ради ОСОБА_4 позов не визнав й просив у його задоволенні відмовити.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради ОСОБА_5 позов не визнала. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні представник відповідача комунального господарства ОСОБА_3 сільської ради й одночасно третя особа - начальник цього господарства ОСОБА_6 позов не визнав й просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти й відповідні їм правовідносини.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України чітко визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, був прийнятий на посаду начальника комунального господарства ОСОБА_3 сільської ради Броварського району Київської області з 01 квітня 2009 року на підставі розпоряджень голови ОСОБА_3 сільської ради Броварського району ОСОБА_4 від 31 березня 2009 року № 15, від 17 квітня 2009 року № 18 (т.1, а.с. 8-11). Крім того, 01 квітня 2009 року між головою ОСОБА_3 сільської ради та начальником комунального господарства цієї сільської ради ОСОБА_1 було укладено контракт на управління комунальним господарством, однією із умов припинення якого є угода сторін (т.1, а.с.53).

Із 01 квітня по 19 серпня 2009 року ОСОБА_1 працював на посаді начальника комунального господарства ОСОБА_3 сільської ради Броварського району Київської області (т.1, а.с. 8-11).

13 серпня 2009 року ОСОБА_1 на імя голови ОСОБА_3 сільської ради ОСОБА_4 подано заяву про звільнення з посади начальника комунального господарства за власним бажанням. У подальшому ОСОБА_1 того ж дня 13 серпня 2009 року подано другу заяву на звільнення, проте вже у звязку із угодою сторін (т.1, а.с. 12, 128).

19 серпня 2009 року розпорядженням голови ОСОБА_3 сільської ради Броварського району Київської області № 63 звільнено ОСОБА_1 з посади начальника комунального господарства на підставі п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін. Крім того, прийнято рішення про проведення передачі основних засобів та матеріальних цінностей (т.1, а.с. 64, 129). Це розпорядження зареєстроване в журналі розпоряджень сільського голови під номером 63 (т.1, а.с.172).

Наказ сільського голови ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_1 ним особисто доведено останньому на зборах колективу комунального господарства вранці 20 серпня 2009 року. На цих же зборах повідомлено колектив комунального господарства про призначення начальником цього господарства ОСОБА_6 на підставі розпорядження сільського голови від 19 серпня 2009 року № 64, яке зареєстроване в журналі розпоряджень під номером 64 (т.1, а.с. 65, 172).

Як видно із копії розпорядження сільського голови ОСОБА_4 від 19 серпня 2009 року № 64 на посаду начальника комунального господарства призначено з 20 серпня 2009 року ОСОБА_6 (т.1, а.с.19).

Згідно із копією журналу обліку руху трудових книжок ОСОБА_1 здано трудову книжку - 01 квітня 2009 року, а ОСОБА_6 20 серпня 2009 року (т.1, а.с. 154-163).

За змістом пункту 1 частини 1 статті 36 Кодексу законів про працю України підставою припинення трудового договору, зокрема, є угода сторін.

Пунктами 7, 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9 передбачено, що укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу. Контракт є особливою формою трудового договору і укладається він, коли його застосування відповідає законодавству. При домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п.1 ст.36 КЗпП України (за угодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника. Сама по собі згода власника або уповноваженого ним органу задовольнити прохання працівника про звільнення до закінчення строку попередження не означає, що трудовий договір припинено з п.1 ст.36 КЗпП України, якщо не було домовленості сторін про цю підставу припинення трудового договору.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 наголосив, що заява про звільнення з роботи за угодою сторін ним складена 13 серпня 2009 року, однак в усній формі між ним та сільським головою ОСОБА_4 була домовленість про проведення такого звільнення не раніше 01 жовтня 2009 року.

У судовому засіданні відповідач голова ОСОБА_3 сільської ради ОСОБА_4 зазначив, що заява про звільнення за угодою сторін була подана позивачем ОСОБА_1 13 серпня 2009 року. Із вказаною у заяві ОСОБА_1 підставою звільнення він погодився. Жодних розмов у нього із позивачем стосовно можливих та бажаних строків звільнення останнього з роботи не було. Оскільки заява на звільнення датована 13 серпня 2009 року, то ним на протязі декількох днів була проведена робота щодо пошуку кандидатури на посаду начальника комунального господарства й 19 серпня 2009 року на задоволення заяви ОСОБА_1 видано розпорядження про звільнення його з посади начальника комунального господарства.

Таким чином, суд приходить до висновку про існування між позивачем ОСОБА_1 та сільським головою ОСОБА_4 домовленості про звільнення його з посади начальника комунального господарства за угодою сторін.

Жодних доказів на підтвердження існування угоди щодо терміну проведення звільнення з роботи особами, які беруть участь у справі, суду не надано.

Як вбачається із копії статуту комунального господарства ОСОБА_3 сільської ради, затвердженого рішенням пятої сесії ОСОБА_3 сільської ради двадцять четвертого скликання від 08 квітня 2003 року й зареєстрованого Броварською районною державною адміністрацією 13 травня 2003 року (т.1, а.с. 45-52) комунальне госпрозрахункове господарство є юридичною особою й підпорядковане ОСОБА_3 сільській раді. Управління комунальним господарством здійснюється відповідно до статуту на підставі поєднань централізованого керівництва і самоуправління трудового колективу. Комунальне господарство очолює начальник, який призначається на роботу та звільняється з роботи ОСОБА_3 сільською радою. Умови праці начальника та його матеріальне забезпечення визначаються контрактом, який підписується сільським головою на підставі рішення сільської ради. Трудові відносини в колективі регулюються законодавством про працю.

З копії контракту на управління комунальним господарством ОСОБА_3 сільської ради від 01 квітня 2009 року, укладеного між головою ОСОБА_3 сільською радою ОСОБА_4 та начальником комунального господарства ОСОБА_1, видно, що цей контракт є трудовим договором, який припиняється, зокрема, за угодою сторін (підпункт 2 пункту 8.3.) (т.1, а.с. 53 - 61).

Відповідно до пунктів 10, 14 частини 4 статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (з наступними змінами та доповненнями) сільський, селищний, міський голова представляє територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет й окрім іншого також призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім керівників дошкільних, загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що звільнення ОСОБА_1 з роботи проведене уповноваженою на це особою, а саме головою ОСОБА_3 сільської ради ОСОБА_4 відповідно до наданих йому чинним законодавством України повноважень, який до речі й приймав його на роботу. Підстава звільнення ОСОБА_1 з роботи (за угодою сторін) визначена як однією з умов припинення контракту на управління комунальним господарством, укладеного між ним та сільським головою ОСОБА_4, так і однією з умов припинення трудового договору, визначених статтею 36 КЗпП України.

Доводи позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 про те, що питання звільнення з посади начальника комунального господарства повинно було вирішуватися виключно на засіданні ОСОБА_3 сільської ради згідно із статутом територіальної громади села Шевченкове є необґрунтованими, оскільки по-перше, за змістом діючого законодавства щодо місцевого самоврядування призначення на посаду керівника підприємства комунальної власності належить до повноважень сільських, селищних, міських голів, а по-друге, статут територіальної громади села Шевченкове, у якому передбачено вирішення питань про призначення на посаду керівника підприємства комунальної власності та звільнення з неї виключно на пленарних засіданнях сільської ради на час виникнення та існування спірних правовідносин не набув чинності й не був зареєстрований у Броварському міськрайонному управлінні юстиції та не оприлюднений. Така реєстрація відбулася лише 14 жовтня 2009 року (т.1, а.с. 178-210). При цьому судом також враховуються й те, що ОСОБА_1 був призначений на посаду начальника комунального господарства на підставі саме розпорядження сільського голови й те, що наголошений статут територіальної громади було прийнято вперше у 2008 році.

Після звільнення з роботи 26 та 27 серпня, а також 10 вересня 2009 року ОСОБА_1 передано сільському голові ОСОБА_4 документи по комунальному господарству й матеріальні цінності (т.1, а.с. 66 - ОСОБА_7 прийому-передачі від 26 серпня 2009 року; а.с. 85, 133 - ОСОБА_7 прийому-передачі від 27 серпня 2009 року; а.с.87 ОСОБА_7 прийому передачі книги реєстрації наказів, ключів та трудових книжок; а.с. 78, 136 ОСОБА_7 прийому-передачі від 10 вересня 2009 року, складений комісією на підставі розпорядження сільського голови № 63 від 19 серпня 2009 року про звільнення ОСОБА_1 з роботи).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 наголосив, що він після звільнення 19 серпня 2009 року продовжував виходити на роботу й виконував покладені на начальника комунального господарства обовязки (т.1, а.с. 112, 113, 143-148).

У судовому засіданні відповідач сільський голова ОСОБА_4 та представник відповідача комунального господарства й третя особа ОСОБА_6 зазначили, що після звільнення з роботи ОСОБА_1 відмовився віддавати правовстановлюючі документи на це господарство разом із печаткою, самовільно підписував накази та відповідні документи по власній ініціативі у звязку із чим вони неодноразово зверталися до органів внутрішніх справ та прокуратури. Як наголосив у судовому засіданні сільський голова ОСОБА_4 ним не видавалися жодні накази чи розпорядження щодо продовження здійснення ОСОБА_1 посадових обовязків після звільнення.

З копій письмових розписок сільського голови ОСОБА_4 та начальника комунального господарства ОСОБА_6 на імя начальника Броварського МВ ГУ МВС України, наданих в судовому засіданні позивачем ОСОБА_1, видно, що зниклі документи по господарській діяльності комунального господарства повернуті 10 вересня 2009 року (т.1, а.с. 41, 42).

У судовому засіданні свідки зі сторони позивача ОСОБА_1 ОСОБА_8 та ОСОБА_7 дали покази про те, що після звільнення з роботи з 20 серпня по 26 серпня 2009 року ОСОБА_1 продовжував виконувати обовязки за посадою начальника комунального господарства.

У судовому засіданні свідки зі сторони відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 дали покази про те, що вранці 20 серпня 2009 року на зборах трудового колективу комунального господарства сільським головою ОСОБА_4 доведено колективу та особисто ОСОБА_1 про звільнення його з роботи й про призначення на посаду начальника господарства ОСОБА_6 Після звільнення з роботи ОСОБА_1 трудові обовязки не виконував.

Оскільки у судовому засіданні достовірно встановлено й сторонами визнано те, що розпорядження про звільнення ОСОБА_1 від 19 серпня 2009 року було доведене останньому вранці 20 серпня 2009 року на зборах трудового колективу комунального господарства сільським головою ОСОБА_4, жодних інших розпоряджень щодо трудової діяльності ОСОБА_1 на цьому господарстві сільський голова не видавав, то суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що ОСОБА_1 після 19 серпня 2009 року виконував трудові обовязки за посадою начальника комунального господарства ОСОБА_3 сільської ради.

З викладених вище підстав не підлягають задоволенню й інші заявлені позивачем вимоги.

Підстав для визнання недійсною заяви на звільнення за угодою сторін та її недостатності для проведення такого звільнення під час розгляду справи не встановлено, на подану заяву ОСОБА_1 сільським головою ОСОБА_4 в межах наданих йому чинним законодавством України повноважень відредаговано. Підстави для визнання неправомірними розпорядження на звільнення, порушення процедури звільнення, як і підстави для поновлення на роботі із стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодуванням моральної шкоди відсутні.

У судовому засіданні позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог. Судом відповідно до статей 10, 11 ЦПК України під час розгляду справи таких доказів не здобуто.

Керуючись ст.ст. 209, 212 215 ЦПК України Броварський міськрайонний суд Київської області,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у зазначений вище строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин