Апеляційний суд Чернігівської області
Справа № 22ц - 3654/2010 р. Головуючий у 1 інст.-Кулініч Ю.П.
Доповідач - Губар B.C..
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2010 року апеляційний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - Позігуна М.І.,

суддів - Губар B.C., Мамонової О.Є

при секретарі -Коваленко Ю.В.,

за участю - представника ОСОБА_1 -ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду ОСОБА_3 від 23 червня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства „Акціонерний банк „Синтез" про стягнення пені,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою на рішення Деснянського районного суду ОСОБА_3 від 23 червня 2010 року, яким йому, ОСОБА_1, відмовлено у задоволенні позову до Публічного акціонерного товариства „Акціонерний банк „Синтез" про стягнення пені по договору банківського вкладу № 030409/01-04 від 03.04.2009 р. у сумі 41725 грн. та пені по договору банківського вкладу № 220908/06-04 від 22.09.2008 року в сумі 395,98 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Незаконність рішення суду першої інстанції апелянт обґрунтовує порушенням судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт стверджує, що судом безпідставно не було застосовано п.5 ст.10 Закону України „Про захист прав споживачів", яким передбачено застосування пені до порушника зобов'язання. Апелянт наполягає, що підставою задоволення його вимог є також вимоги ст.ст.546, 548, 549, 627 ЦК України, які судом також безпідставно не взяті до уваги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, виходячи з наступного.

По справі встановлено, що сторони уклали договір банківського вкладу № 220908/06-04 від 22.09.2008 року „Пенсійний", за умовами якого відповідач прийняв від позивача вклад у сумі 1427,25 грн. під 14% річних на строк до 28.09.2009 року.

03.04.2009 року між сторонами укладено договір банківського вкладу „Нові гроші" № 030409/01-04, за умовами якого відповідач прийняв від позивача вклад у сумі 13150,54 грн. під 24,1 % річних на строк до 03.07.2009 року.

Банк, у порушення своїх зобов'язань, не повернув позивачеві вклади та відсотки у повному обсязі в обумовлені строки. Кошти виплачувалися протягом липня-жовтня 2009 року, що підтверджено копіями заяв на видачу готівки.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до пункту 5.1 договорів банківського вкладу, за несвоєчасне повернення вкладу або відсотків за його користування Банк сплачує Вкладнику штраф з розрахунку подвійної облікової ставки Національного Банку України від затриманої суми за кожен день затримки.

Судом встановлено, що суми штрафів, передбачені договорами банківських вкладів, позивачеві були нараховані та виплачені, і зазначена обставина позивачем не оскаржується.

Апеляційний суд, виходячи з сукупності досліджених обставин справи та наявних у справі доказів, приходить до висновку, що судом першої інстанції у задоволенні позову про стягнення з відповідача на підставі ч.5 ст. 10 Закону України „Про захист прав споживачів" пені по договору банківського вкладу № 030409/01-04 від 03.04.2009 р. у сумі 41725 грн. та пені по договору банківського вкладу № 220908/06-04 від 22.09.2008 року в сумі 395,98 грн.,- відмовлено правильно, зважаючи на таке.

Наявні між сторонами цивільно-правові договірні правовідносини та відповідальність за невиконання договірних зобов'язань врегульовані ст.ст. З, 6, 611, 625, 627, 1058-1076 ЦК України, Законом України „Про банки і банківську діяльність".

Положення ч.5 ст. 10 Закону України „Про захист прав споживачів" щодо стягнення пені за неналежно виконану послугу не відносяться до сфери банківських послуг по укладанню договорів банківських вкладів і виплаті вкладів та відсотків за цими договорами, а тому до існуючих між сторонами правовідносин застосовані бути не можуть.

Апеляційний суд відхиляє як юридично неспроможні доводи апелянта про те, що визначений у Законі України „Про захист прав споживачів" термін „вартість послуги" дорівнює сумі банківського вкладу позивача, оскільки ці поняття не є тотожними по правовому змісту і чинним законодавством України таке не передбачено.

Положеннями укладених між сторонами договорів банківського вкладу, -зокрема п.5.1. та 5.2., стягнення за порушені зобов'язання такої санкції як „пеня" також не передбачено (а.с.4, 10).

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не можуть вплинути на вирішення спору по суті.

Отже, при вирішенні спору судом першої інстанції правильно визначено характер спірних правовідносин, закон, який підлягає застосуванню, всі встановлені обставини справи ґрунтуються на повно та всебічно досліджених доказах, оцінка яких проведена у відповідності до положень ст.57-66 ЦПК України.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, оскільки воно ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду ОСОБА_3 від 23 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Верховного Суду України в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Судді: