Київський районний суд м. Одеси
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2010 року

Київський районний суд м.Одеси У складі головуючого- судді Калашнікової О.І. При секретарі Мішанчук О.Ф.

Р№глянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальнітю „Інтер-Карго" про відшкодування шкоди

Встановив:

У листопаді 2008 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ „Інтер-Карго" про стягнення з відповідача на його -позивача -користь грошової суми, яка дорівнює індексу інфляції на суму боргу 133742 грн, за період з 2004 року по 2008 рік. Після неодноразових доповнень і уточнень позову в порядку ст.31 ЦПК України, в судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав такі вимоги: стягнути на його користь з відповідача грошову суму у розмірі 110724 грн, яка дорівнює індексу інфляції на суму боргу 133742 грн за період з 10.05.2005 р. по 23.04.2009 року; стягнути 3% річних з суми боргу 133742 грн за період 2005-2009 р.р., що д?)івнює 16521 грн; стягнути з відповідача різніцю у вартості автомобіля марки „Пежо", яка утворилась у зв"язку з підвищенням цін на автомобіль марки „Пежо" за період з 2003 року по 2009 рік у сумі 107616 грн; відшкодувати за рахунок відповідача на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 3000 грн та витрати на юридичну допомогу у розмірі 1500 грн.

Представник ТОВ „Інтер-Карго" з позовом не погодився.

Суд вислухав сторони, вивчив матеріали справи і встановив наступне: Рішенням Київського райсуду м.Одеси від 30 грудня 2004 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до Центру франзуських автомобілів „Інтер-Карго" (ТОВ „Інтер-Карго") про розірвання договору купівлі-продажу автомобіля, про стягнення вартості автомобіля і відшодування шкоди. Зазначеним судовим рішенням на користь ОСОБА_1 з ТОВ „Інтер- Карго" стягнуто 133 742 грн. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 10 травня 2005 І^су рішення Київського райсуду залишено без змін і після цього надано до Державної виконавчої служби для примусового виконання. Постанова про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем винесена 4.07.2005 року. Судове рішення в примусовому порядку виконано 23 квітня 2009 року.

Справа: № 2-4756/2010 р.

Позивач стверджує, що відповідач умисно затягував невиконання судового рішення, чим спричинив йому - позивачу - шкоду. ОСОБА_1 вважає, що відповідно до вимог ст.625 ч.2 ЦК України ТОВ „Інтер-Карго" зобов"язано сплатити не тільки суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час просрочення зобов"язання, а також 3% річних від просроченої суми. Відповідно наданого у позові розрахунку 3% від 133742 грн складають 16521 грн, а індекс інфляції за період з 2005 року по 2009 рік суму 133742 грн збільшив на 244 346 грн ( розрахунок наведено у позові). Посилаючись на ст.8 Закону „Про захист прав споживачів", яка передбачає, що у разі розірвання договору розрахунки із споживачем при підвищенні ціни на ^івар проводяться виходячи з його вартості на час пред"явлення відповідної вимоги, а якщо вимогу добровільно не задоволено - на момент постановлення судового рішення, ОСОБА_1 вимагає стягнути на його користь різницю у вартості автомобіля марки „Пежо", яка утворилась у зв"язку з підвищенням ціни на автомобіль зазначеної марки за період з 2003 рік по 2009 рік у сумі 107616 грн. Позивач також стверджує, що неправомірні дії відповідача спричинили йому моральну шкоду, що для нього є втрата душевного спокою та переживання у зв"язку з

несвоєчасним виконанням ТОВ „Інтер-Карго" судового рішення. Розмір моральної шкоди ОСОБА_2 оцінів у 3000 грн. Таким чином, ОСОБА_1 просить стягнути на його користь з ТОВ „Інтер-Карго" з урахуванням витрат на правову допомогу - 239361 грн. *4 На обгрунтування позову ОСОБА_1 посилався на рішення Київського райсуду

м.Одеси від 30.12.2004 року по справі за №2-3368 за позовом ОСОБА_1 про розірвання договору і відшкодування шкоди, рішення Київського райсуду м.Одеси від 3 квітня 2008 року V по справі за №2-1394 по справі за позовом ТОВ ..Інтер-Карго" про зобов'язання повернути

майно та відшкодування шкоди, рішення апеляційного суду Одеської області від 14 квітня 2009 р. по справі за позовом ИТОВ „Інтер-Карго" про зобов'язання повернути майно та відшкодування шкоди.

При вищенаведених обставинах суд вважає позов ОСОБА_1 підлягаючим частковому задоволенню з наступних підстав. Ст.625 ЦК України регулює умови відповідальності боржника за порушення ним грошового зобов'язання та визначає правові н^лідки прострочення боржником такого зобов'язання. У даному випадку між сторонами виникли правовідносини не з порушення грошового зобов'язання, а з примусового виконання судового рішення 4-ці Правовідносини регулюються нормами законодавства про виконавче провадження. Тому до цих правовідносин не може бути застосована і ст.8 ЗУ „Про захист прав споживачів" щодо стягнення різниці у вартості автомобіля, яка утворилась за період з 2003 року по 2009 рік, і ст.1167 ЦК України щодо відшкодування моральної шкоди. До того ж, рішенням Київського райсуду м.Одеси від 30.12.2004 року позовні вимоги ОСОБА_1 в частині відшкодування моральної шкоди за продаж йому автомобіля неналежної якості були задоволені.

Разом з тим, суд вважає, що позивач на підставі ЗУ „Про індексацію грошових доходів населення" і Постанови Кабінету Міністрів України „Про порядок проведення індексації грошових доходів населення" має право на індексацію грошової суми, стягнутої рішенням суду н^його користь, тому як відповідач з червня місяця 2005 року (постанова ДВС про відкриття виконавчого провадження) по березень місяць 2009 року (у квітні місяці відповідач виконав судове рішення) ухилявся від виконання судового рішення. Відповідно до розрахунку, наведеному ОСОБА_1 у позові і на підставі довідки, наданої головним управлінням статистики в Одеській області про індекси споживчих цін, індексація 133742 грн за перід з червня місяця 2005 року по березень місяць 2009 року складає 245616 грн - 133742 грн = 111874 грн.

Ст.88 ЦПК України передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У даному випадку документально підтверджено сплату позивачем витрат на держмито і на інформаційно-технічне забезпечення процесу у розмірі 33,5 грн. Таким чином, на користь позивача підлягають стягненню 111874 грн + 33,5 грн = 111907,5 грн. - Керуючись ст.213,214,215 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 Георгієвича до ТОВ „Інтер-Карго" задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Інтер-Карго" (р/р 5100 АКИБ „Укрсиббанк" МФО 351005 код 225050358) на користь ОСОБА_1 111907грн 50 коп (сто одинадцять/ґисяч дев»ятсот сім грн.).

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Од^ької області через Київський

райсуд м.Одеси протягом 10 днів з дня його оголошення.