Рівненський міський суд Рівненської області
Справа № 2-2597/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 червня 2010 року м. Рівне

Рівненський міський суд в складі: головуючого судді Цвіркун О.С.

за участю секретаря Власюк О.В. позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» в особі службовців банку ОСОБА_4 ОСОБА_5Г про визнання недійсними кредитного договору від 5 вересня 2008 року та договору іпотеки від 5 вересня 2009 року,суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися з позовом в суд до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», про визнання недійсними кредитного договору № ML-P00/133/2008 від 5.09.2008 року який був кладений між позивачем ОСОБА_1, та Відповідачем та договору іпотеки № PML-POO/133/2008 укладеного між Банком та позивачем ОСОБА_6 5 вересня 2008 року.

В судовому засіданні, позивач позов підтримала повністю та надала суду пояснення, які повністю співпадають з обставинами викладеними у позові. Спірні правочини укладені із відповідачем, що стосуються кредиту є такими, що суперечать вимогам цивільного законодавства, скільки, зміст правочину відповідно до вимог ЦК України не може суперечити положенням цього Кодексу та іншим законодавчим та нормативно-правовим актам. Як вбачається із оспорюваних правочинів грошовою одиницею, яка закладена в ньому є долар США, кредит надавався саме у такій валюті. Крім того, як вбачається із самого кредитного договору, всупереч вимогам ЦК України, розмір процентів за договором, комісійної винагороди та відповідальності за порушення зобовязання, що стосується взятого кредиту мною у валюті, визначено в іноземній валюті. При цьому реальне виконання такого договору також відбувалося в іноземній валюті. Крім того, позивачі вказують на порушення вимог Законів України «Про банки та банківську діяльність», «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», так у відповідача відсутня індивідуальна ліцензія на здійснення валютних операцій. Враховуючи невідповідність вимогам чинного законодавства України кредитного договору № ML-P00/133/2008 від 5.09.2008 року, спричиняє недійсність правочинів щодо їх забезпечення а саме договору іпотеки № PML-P00/133/2008 від 5 вересня 2008 року. Просила позов задовольнити повністю.

Позивач ОСОБА_6 в судове засідання не прибув подав заяву в якій позов підтримав повністю також просив розглядати справи без його участі.

Представник відповідача позов не визнав та надав суду письмові заперечення. Крім того, суду пояснив, що ніяких порушень відповідачем та позивачем при укладанні оскаржуваних правочинів допущено не було. Спірні правочини є такими, що відповідають волі обох сторін, при цьому позивачка сама просила надати їй кошти в кредит у іноземній валюті.

Крім того пояснив, що ЗАТ «ОТП Банк» діє на підставах положень чинного законодавства та підзаконних нормативно-правових актів України, тому 8 листопада 2006 року отримано генеральну банківську ліцензію за №191 від 2 березня 1998 року на право здійснення банківських операцій, визначених ч.1 та п.п.5-11 ч,2 ст.47 ЗУ «Про банки та банківську діяльність», серед яких передбачено право здійснювати операції з валютними цінностями. Невідємною частиною ліцензії є Дозвіл №191-1 додатком, в якому наведено операції, які має право здійснювати ЗАТ «ОТП Банк» з валютними цінностями. Наполягав на винесенні рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_6

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 2ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими атами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова j станова зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно ч. З ст.533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в неземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускаються у випадку, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» на підставі банківської ліцензії банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями.

Банківською ліцензією №191, виданою Закритому акціонерному товариству «ОТП Банк», зареєстрованою Національним банком України 2 березня 1998 року та дозволом № 273, виданого Національним банком України 8 листопада 2006 року банку надано право на здійснення операцій з валютними цінностями.

В судовому засіданні встановлено, що 5 вересня 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» в особі Рівненської філії ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № ML-Р00/133/2008 відповідно до якого Банк надав позивачці кредит у розмірі 20 000 доларів США, при фіксованому відсотку 5,99% терміном до 1 вересня 2021 року. Як вбачається із застережень - наведеного договору, валюта кредитування - долар США, євро та Швейцарський франк.

З вищевказаного кредитного договору вбачається, що цей правочин вчинений у письмовій юрмі з дотриманням всіх вимог, передбачених чинним законодавством, між Банком та ОСОБА_1 погоджено всі істотні умови договору, про що свідчать підписи сторін, скріплена печаткою юридичної особи.

Правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно вимог ст. 5 Декрету КМУ є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій.

Однак, разом з цим згідно ст. 11 Декрету, Національний банк України у сфері валютного регулювання видає у межах, передбачених цим Декретом, обов'язкові для виконання нормативні акти щодо здійснення операцій на валютному ринку України.

Як вбачається з Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України, як засобу платежу, затвердженого постановою Правління НБУ 14 жовтня 2004 року № 483, використання іноземної валюти як засобу платежу (валютна операція) - це використання іноземної валюти на території України для використання будь-яких грошових зобов'язань або оплати товарів, що придбаваються.

Відповідно до п. 1.5 цього Положення, використання іноземної валюти, як засобу платежу, без ліцензії дозволяється якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції : валютними цінностями).

Тому надання та одержання кредиту в іноземній валюті та сплата процентів за кредитним договором не потребує наявності індивідуальної ліцензії.

Відповідно до ст. 192 Цивільного кодексу України (далі - ЦКУ) іноземна валюта може 5 використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (далі закон про банки) кошти - гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент.

Згідно з статтею 345 Господарського кодексу України кредитні операції банків шгають у розміщенні

від свого імені, на власних умовах та на власний ризик учених коштів юридичних осіб (позичальників) та громадян. Кредитними визнаються банківські операції, визначені як такі законом про банки і банківську діяльність.

Статті 47 та 49 Закону «Про банки і банківську діяльність», визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії.

Згідно принципу диспозитивносгі цивільного судочинства / ст. 11 ЦПК України/ , суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до норм ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Обов'язок доказування і подання доказів процесуальним Законом / ст.60 ЦПК/, покладено на сторони.

Суд вважає, що ОСОБА_1 не надала суду належних та достатніх доказів в спростування встановлених обставин.

Виходячи з наведеного, суд не вбачає підстав для визнання кредитного договору, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 5 вересня 2008 року та договору іпотеки № PML-P00/133/2008 від 5 вересня 2008 року - недійсними.

Керуючись ст. ч. 2 ст. 207 , ч. З ст.533, 590, ч. 1 ст.1054, 1055 ЦК України, та ст.ст. 60, 212, 214 та 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_7 та ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» » в особі службовців банку ОСОБА_4 ОСОБА_5 про визнання недійсними кредитного договору від 5 вересня 2008 року та договору іпотеки від 5 вересня 2009 року - відмовити за безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк встановлений ст. 294 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подання протягом десяти днів з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Рішення також може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги без подання заяви про апеляційне оскарження, але у строк встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Рівненського міського суду О.С. Цвіркун