справа № 2-3750/10
БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
23 грудня 2010 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючої судді Радзівіл А.Г.,
при секретарі Ковальчук Н.В., Гуласарян Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бровари справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», третя особа: ОСОБА_2 про визнання договору поруки недійсним,
07 липня 2010 року позивач ОСОБА_1 подав до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» позовну заяву, в якій просив визнати договір поруки від 05 вересня 2007 року № 43-76/07-ШД-П недійсним та стягнути з відповідача на його користь 17,00 грн, державного мита, 37,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 2 000,00 грн. витрат на правову допомогу.
Свій позов обґрунтовує тим, що в провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області знаходиться цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси і Кредит» до нього, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вказаний позов вважає безпідставним, в звязку з тим, що договір поруки від 05 вересня 2007 року № 43-76/07-ШД-П, на який посилається у своєму позові ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит», він ніколи не укладав, підпис на договорі є підробленим невідомою йому особою і дізнався про наявність такого договору лише з позову до нього. ОСОБА_2 у 2007 році була його партнером у підприємницькій діяльності та могла знати його паспортні дані та ідентифікаційний номер, які зазначені у вказаному договорі поруки. Допускає, що ОСОБА_2 могла надати банку його дані для підроблення договору поруки. Про укладення кредитного договору між банком та ОСОБА_2 він не знав, згоди своєї виступати поручителем не надавав.
Ухвалою суду від 18 жовтня 2010 року було призначено судову - почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експерту Сектору техніко-криміналістичного забезпечення роботою Броварського МВ НДЕКТ при ТУ МВС України в Київській області.
09 листопада 2010 року справа повернулась з експертизи, відповідно до висновку експерта № 367 від 05.11.2010 року підписи в графах «від поручителя» та в графі «поручитель» договору поруки № 43-76/07-ШД-П від 05 вересня 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_2, ОСОБА_1, виконані не ОСОБА_1, а іншою особою.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позов підтримала і просила задовольнити з наведених в ньому підстав.
Позивач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Представник відповідача ОСОБА_4 позов не визнала, суду пояснила, що представником банка при укладенні вказаного договору поруки від 05 вересня 2007 року № 43-76/07-ШД-П, та кредитного договору від № 43-76/07 - ШД від 05 вересня 2007 року між ОСОБА_2,'та ОСОБА_1 виконані всі вимоги закону, тому порушень та підстав для визнання договору поруки недійсним у суда немає. Третя особа ОСОБА_2, повідомлялась належним чином, в судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила, заперечень проти позову не подала.
Суд вислухавши представника позивача, представника відповідача, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, встановив наступні обставини і визначив відповідно до них такі правовідносини.
Як вбачається зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. З ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимоги, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.
Судом встановлено, що між ВАТ «Банк «Фінанси і Кредит» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, згідно якого 05 вересня 2007 року між Банком та ОСОБА_1 був укладений договір поруки № 43-76/07-ШД-П (а.с.7). Проте згідно твердженням позивача ОСОБА_1 він не підписував ніякого договору поруки і навіть не знав про його існування. ОСОБА_2 могла надати банку дані » його паспорта та ідентифікаційного коду для підроблення договору поруки, так як у 2007 році була його партнером у підприємницькій діяльності. Відповідно до висновку експерта № 367 від 05.11.2010 року Головного управління внутрішніх справ Київської області Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру підписи в графах «від поручителя» та в графі «поручитель» договору поруки № 43-76/07-ШД-П від 05 вересня 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_2В,, ОСОБА_1, виконані не ОСОБА_1, а іншою особою. Тому суд вважає, що в цій частині позов доведений і підлягає задоволенню.
Крім того, позивач просив стягнути з відповідача, понесені ним витрати на правову допомогу у сумі 2 000,00 грн.
Як вбачається з квитанції № 122058 серії 03 ААВ від 02 липня 2010 року було сплачено вартість послуг за складання позову, представництво у судів розмірі 2000 грн. 00 коп. (дві тисячі гривень), але в квитанції не зазначений платник, а також підстава сплати вказаних коштів (укладений договір на надання правової допомоги), тому вважати, що вказана квитнація є належним доказом сплати витрат на правову допомогу позивачем у суда немає підстав.
Відповідно ч.І, 2 ст. 81 ЦПК України до витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи відносяться витрати, пов'язані з інформуванням учасників цивільного процесу про хід і результати розгляду справи, а також витрати, пов'язані з виготовленням та видачею копій судових рішень. Розмір та порядок оплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи залежно від категорії справ встановлюються Кабінетом Міністрів України,
Суд частково задовольняє витрати на правову допомогу в розмірі 737 грн. 60 коп. (сімсот тридцять сім гривень шістдесят копійок), а саме 722 гри. мінімальна заробітна плата) * 40 % * 2 години = 737 грн. 60 коп.
На підставі ч. З ст. 203, ч. 1, 3 ст. 215, ч. 1 ст. 216, 627 ЦК України, керуючись ч. З ст. 209, ст.ст. 213-215, 88 ЦПК України, суд -
Позов задовольнити частково.
Визнати договір поруки № 43-76/07-ШД-П від 05 вересня 2007 року укладений між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - недійсним.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 17 грн. 00 коп. (сімнадцять гривень 00 коп.), витрати по сплаті інформаційно- технічного забезпечення розгляду справи в суді в розмірі 37 грн. 00 коп. (тридцять сім гривень 00 коп.), а також витрати на правову допомогу в розмірі 737 грн. 60 коп. (сімсот тридцять сім гривень шістдесят копійок).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Радзівіл А.Г.