КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №2-4773/10
Провадження № 4773/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.08.2010

12 серпня 2010 року місто Полтава

Київський районний суд м. Полтава у складі:

головуючого судді Калько О.С.,

при секретарі Войтенко Є.М.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Київського районного суду м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про притягнення до відповідальності за порушення грошового зобовязання, -

ВСТАНОВИВ:

18.06.2010 року до суду надійшла позовна заява представника позивача ОСОБА_1 в інтересах позивача ОСОБА_2

У позовній заяві позивач посилався на те, що ним 25.05.2004 року було укладено договір добровільного страхування №В710-024/04/СТ з Відкритим акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», за яким було застраховано його автомобіль HYUNDAI SONATA, 2004 року випуску. 15 лютого 2008 року стався страховий випадок дорожньо транспортна пригода. Відповідач у обумовлений договором строк не виплатив позивачу страхове відшкодування, чим прострочив виконання грошового зобовязання. Просив стягнути на його користь з відповідача різницю між сумою боргу виплаченому відповідачем з урахуванням встановленого індексу інфляції та три відсотки річних від простроченої суми за 345 днів прострочення виплати.

Представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні.

Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 25.05.2004 року між позивачем та ВАТ«Страхова компанія «Укрсоцстрах», а на час розгляду справи це Відкрите акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», було укладено договір № В710-024/04/СТ добровільного страхування заставлених засобів наземного транспорту відносно належного позивачу автомобіля марки HYUNDAI SONATA, 2004 року виготовлення, кузов № KMHEM41ВР04Ф034411 , реєстраційний номер 00105СН.

15 лютого 2008 р. стався страховий випадок дорожньо-транспортна пригода, котрий передбачено п.2.1.1.4. згаданого договору страхування.

Дані обставини були встановлені рішенням Октябрського районного суду м. Полтава від 13.03.2009 року у цивільній справі № 2-980/2009.

Судом на підставі листа відповідача за вих. № 10-05/1354 від 10 вересня 2008 року встановлено, останній документ Висновок спеціаліста ОСОБА_3 відповідачу було надано 29.08.2008 року. А тому суд приходить до висновку про те, що саме станом на 29.08.2008 року відповідачу було надано всі документи, що підтверджують факт настання страхового випадку та розмір збитків. Представник відповідача в судовому засіданні визнав дані обставини.

На підставі пунктів 5.4.5. та 6.12. договору страхування судом встановлено, після отримання 29.08.2008 року висновку спеціаліста ОСОБА_3, в термін 15 робочих днів, тобто не пізніше 19.09.2008 року, відповідач повинен був скласти страховий акт по згаданій події, а протягом 10 робочих днів після складення страхового акту, тобто не пізніше 03.10.2008 року, здійснити виплату страхового відшкодування. Зазначені обставини не заперечувались представником відповідача.

Судом на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 13.03.2009 року у цивільній справі № 2-980/2009 та листа відповідача за № 10-05/1308 від 03 вересня 2008 року встановлено, що відповідач не виконав згаданих зобовязань у згаданий строк до 03.10.2008 року, а в порушення вимог договору відмовив у виплаті по даному страховому випадку страхового відшкодування. Представник відповідача визнав дані обставини. А тому, відповідно до ст. 610 ЦК України, суд приходить до висновку, що мало місце порушення відповідачем зобовязання. А отже, відповідно до ст. 612 ЦК України, з 04.10.2008 року виникло прострочення відповідача.

На підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 13.03.2009 року у цивільній справі № 2-980/2009 судом встановлено, що страхове відшкодування у розмірі 50058 грн. 18 коп. за згаданим рішенням було стягнуто з відповідача наступним чином: 7935,90 грн. заборгованості за кредитним договором на користь вигодонабувача АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», а решту - 42122 грн. 28 коп. безпосередньо на користь ОСОБА_2 Представник відповідача визнав дану обставину.

Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про страхування» та ст. 979 ЦК України, договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування. А відповідно до ст. 984 ЦК України, сторонами у договорі страхування є лише страховик і страхувальник. Відповідно до ст. 985 ЦК України та ст. 3 ЗУ «Про страхування», вигоднобувач це особа, яка лише призначена страхувальником для отримання страхового відшкодування. Тому суд приходить до висновку, що розмір зобовязання відповідача перед позивачем становить 50058 грн. 18 коп.

Вирішуючи питання про дату виконання зобовязання відповідача, суд виходить з того, що умови та підстави припинення зобовязання визначаються главою 50 ЦК України. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Суд вважає, що належним виконанням відповідачем зобовязання є сплата коштів безпосередньо позивачу та вигодонабувачу - АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк».

Судом встановлено, що із 50058,18 грн. частину страхового відшкодування у розмірі 7935,90 грн. відповідач 12.08.2009 року сплатив безпосередньо вигодонабувачу АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» за платіжним дорученням № 14882 від 12.08.2009 року, а за платіжним дорученням № 14881 від 12.08.2009 року 42122,28 грн. перерахував не позивачу, а на рахунок ОСОБА_4 ВДВС Полтавського МУЮ. Представник відповідача визнав дану обставину та пояснив, що згадані 42122,28 грн. були перераховані на рахунок ВДВС на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження і що перерахування згаданих коштів на рахунок ВДВС він вважає належним виконанням зобовязання перед позивачем.

Суд не може погодитися з такою позицією відповідача з наступних міркувань.

Судом встановлено, що постанова про відкриття виконавчого провадження не містить вимог до відповідача про перерахування 42122,28 грн. на рахунок ВДВС. ЗУ «Про виконавче провадження теж не містить положень, які б зобовязували боржника перераховувати стягувані кошти на рахунок ВДВС, а не безпосередньо стягувачу.

А тому суд не вважає належним виконанням зобовязання перерахування коштів на рахунок ВДВС.

Датою виконання зобовязання суд вважає дату надходження коштів на рахунок позивача.

Судом на підставі банківської виписки по рахунку позивача встановлено, що 21.08.2009 року від ОСОБА_4 ВДВС Полтавського МУЮ м. Полтава на банківський рахунок позивача було зараховано 37889,98 грн., а лише 14.09.2009 року страхове відшкодування було сплачено повністю: від ОСОБА_4 ВДВС Полтавського МУЮ м. Полтава на банківський рахунок позивача було зараховано 4262,30 грн., із яких 4232,30 грн. страхове відшкодування, а 30,00 грн. компенсація витрат на ІТЗ. Позивач, відповідно до ч.1 ст. 528 ЦК України, прийняв виконання зобовязання, запропоноване від відповідача ОСОБА_4 ВДВС Полтавського МУЮ.

А тому суд приходить до висновку про те, що прострочення відповідача щодо сплати всієї суми боргу 50058 грн. 18 коп. тривало з 04.10.2008 року по 12.08.2009 року, тобто 312 днів; з 12.08.2009 року по 21.08.2009 року, тобто протягом 9 днів, тривало прострочення щодо сплати 42122,28 коп.; з 21.08.2009 року по 14.09.2009 року, тобто протягом 24 днів тривало прострочення щодо сплати 4232,30 коп. А отже, загалом прострочення відповідача тривало з 04.10.2008 року по 14.09.2009 року - 345 календарних днів.

Суд приходить до висновку про те, що відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, відповідач повинен сплатити позивачу суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Судом встановлено, що відповідач цього не зробив: страхове відшкодування було перераховано без урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також без трьох процентів річних від простроченої суми.

Індекси інфляції за 2008 рік: жовтень - 101,7; листопад - 101,5; грудень - 102,1. Індекси інфляції за 2009 рік: січень - 102,9; лютий - 101,5; березень - 101,4; квітень - 100,9; травень - 100,5; червень - 101,1; липень - 99,9; серпень - 99,8; вересень - 100,8.

АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» і позивач у серпні 2009 року отримали 7935,90 + 37889,98 = 45825,88 грн. страхового відшкодування.

Коефіцієнт індексу інфляції за період з 04.10.2008 року по 21.08.2009 року становить:

101,7% х 101,5% х 102,1% х 102,9% х 101,5% х 101,4% х 100,9% х 100,5% x 101,1% x 99,9% x 99,8% = 114,09 %.

Розмір суми боргу 45825,88 з урахуванням встановленого індексу інфляціїза весь час прострочення з 04.10.2008 року по 21.08.2009 року становить: 45825,88 х 114,09% : 100% = 52282,75 коп.

Різниця між сумою боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції і сплаченою у серпні 2009 року сумою боргу становить: 52282,75 - 45825,88 = 6456,87 грн. Ця сума підлягає стягненню з відповідача за згаданий період прострочення.

У вересні 2009 року сплачено 4232,30 страхового відшкодування.

Коефіцієнт індексу інфляції за період з 04.10.2008 року по 14.09.2009 року становить:

101,7% х 101,5% х 102,1% х 102,9% х 101,5% х 101,4% х 100,9% х 100,5% x 101,1% x 99,9% x 99,8% х 100,8% = 115 %.

Розрахунок суми боргу 4232,30 з урахуванням встановленого індексу інфляціїза весь час прострочення з 04.10.2008 року по 14.09.2009 року:4232,30 х 115% : 100% = 4867,14 грн.

Різниця між сумою боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції і сплаченою у серпні 2009 року сумою боргу становить: 4867,14 - 4232,30 = 634,84 грн. Ця сума підлягає стягненню з відповідача за згаданий період прострочення.

А загалом за весь період прострочення несплачена відповідачем різниця між сумою боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції і сумою самого боргу складає:

6456,87 +634,84 = 7091,71 грн.

Ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Три проценти річних від простроченої суми за весь період з 04.10.2008 року по 14.09.2009 року, тобто за 345 днів прострочення становлять:

50058,18 х 3% : 365 х 345 = 1419,45 грн.

Ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Оскільки відповідачем було порушено права позивача, то вони підлягають захисту судом. Суд приходить до висновку про наявність підстав про притягнення відповідача до відповідальності за порушення грошового зобовязання, шляхом примусового стягнення згаданих коштів: 7091,71 + 1419,45 = 8511 грн. 16 коп.

Судові витрати суд розподіляє так.

Оскільки позовні вимоги суд задовольняє повністю, то відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються, з судового збору та витрат, повязаних з розглядом судової справи.

Позивач сплатив 85 грн. 11 коп. судового збору, що документально підтверджено доданими до позовної заяви платіжними документами, тому ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч.3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, повязаних з розглядом судової справи належать є, зокрема витрати на інформаційно-технічне забезпечення та витрати на правову допомогу.

Позивачем на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду сплачено 120,00 грн., що документально підтверджено доданими до позовної заяви платіжними документами, тому ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

У попередньому судовому засіданні ухвалою суду до участі у даній справі в якості особи, яка надає правову допомогу, було допущено ФО-П ОСОБА_1, який є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.

Суду надано звіт, який є документальним підтвердженням того, що правова допомога позивачу ФО-П ОСОБА_1 була надана на протязі 10 годин.

Відповідною квитанцією було документально підтверджено, що витрати на оплату правової допомоги, наданої ФО-П ОСОБА_1 становлять 3552 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 ЦК України, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Проте, відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ч. 2 ст. 84 ЦК України набирає чинності з моменту набрання чинності відповідним законом. На день вирішення даної справи такий закон чинності не набрав. А тому відповідно ч. 2 ст. 84 ЦК України, до набрання чинності згаданим законом граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до постанови КМУ № 590 від 27 квітня 2006 року Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави граничний розмір компенсації витрат, повязаних з правовою допомогою не повинен перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що особі, яка надає правову допомогу, виплачується 40 відсотків мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

Відповідно до ст.2 ЗУ «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» від 20.10.2009 року №1646-VI, станом на день вирішення справи розмір мінімальної заробітної плати становить 888, 00 грн., а тому 40 відсотків мінімальної заробітної плати складає 355 грн. 20 коп.

Позивачу правова допомога загалом надавалася на протязі 10 годин, а тому загальний граничний розмір компенсації становить:

355,20 грн. /за годину х 10 годин роботи = 3552 грн. 00 коп.

Отже, розмір понесених Позивачем витрат на правову допомогу - 3552 грн. 00 коп. не перевищує граничного, тому саме така сума стягується з відповідача на користь позивача.

Присуджуючи дану компенсацію у розмірі 3552 грн. 00 коп. суд враховує те, що відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі № 1-23/2009 від 30.09.2009 року за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_5 «3.2. Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз'яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб'єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати…

Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб'єктами права.»

При цьому суд виходить з того, що позивач отримав правову допомогу саме у визначених ним обсягах і формах.

Загальний розмір понесених позивачем судових витрат становить:

3552 грн. 00 коп. + 120 грн. 00 коп. + 85,11= 3757 грн. 11 коп.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 16, 79, 81, 84, 88, 214, 215 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства „Національна акціонерна cтрахова компанія „Оранта на користь ОСОБА_2 7091 грн. 71 коп. різниці між сумою боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час простроченнята сумою самого боргу; 1419 грн. 45 коп. - три проценти річних від простроченої суми за період прострочення; 3757 грн. 11 коп. судових витрат, а разом 12268 грн. 27 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Калько О.С.