АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2010 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого: судді Зубарєвої К.П.,

суддів: Бакуса В.Я., Монастирецького Д.І.,

при секретарі: Безп`ятко О.І.,

з участю: ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, представника Державного казначейства України ОСОБА_3, представника держави Україна в особі Кабінету Міністрів України ОСОБА_4, представника прокуратури Львівської області ОСОБА_5, представника прокуратури Личаківського району м. Львова ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Державного казначейства України ОСОБА_7 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 18 грудня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Державного казначейства України, третя особа Міністерство фінансів України, про стягнення коштів, -

встановила:

рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 18 грудня 2009 року вказаний вище позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Постановлено провести стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 339 655 грн. 37 коп., як суму інфляційних втрат, за період з 15 серпня 2003 року по 16 червня 2009 року у звязку з затримкою у виплаті суми коштів в розмірі 279 367 грн. 80 коп. у відшкодування шкоди, завданої злочином, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державним казначейством України за попереднім інформуванням Міністерства фінансів України відповідно до порядку виконання Державним казначейством України рішень суду щодо відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, а також судів.

В решті вимоги залишено без задоволення за безпідставністю.

Рішення суду оскаржив представник Державного казначейства України ОСОБА_7, просить його скасувати й ухвалити нове про відмову у задоволені вимог про стягнення інфляційних втрат, посилаючись на те, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, на неповно зясованих обставинах справи. Так, зокрема, апелянт зазначає, що суд не врахував, що відсутній закон, який би передбачав умови та порядок відшкодування державою шкоди за неплатоспроможну особу; що право на відшкодування шкоди за рахунок держави виникає у позивачки з часу встановлення неплатоспроможності засудженого, а не з часу винесення вироку; суд безпідставно застосував до спірних відносин Закон України „Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду; суд не врахував, що в Державному бюджеті України на 2009 рік не передбачено виплат за рахунок коштів державного бюджету матеріальної чи моральної шкоди, а також інфляційних втрат на відшкодування шкоди, яка є предметом розгляду; не врахував, що виконавчий документ спочатку був виписаний щодо стягнення коштів із засудженого, а не з держави.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу - ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, представника прокуратури Львівської області ОСОБА_5, представника прокуратури Личаківського району м. Львова ОСОБА_6 на заперечення апеляційної скарги, представника Державного казначейства України ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, представника держави Україна в особі Кабінету Міністрів України ОСОБА_4, який посилається на вирішення спору на розгляд суду, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат районний суд вірно виходив з того, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 25 вересня 2008 року, яке набрало законної сили, на користь позивачки з держави було стягнуто (з урахуванням рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області) в кінцевому результаті - 279 367 грн. 80 коп., і таке було виконано лише 16.06.2009 року. Оскільки право на відшкодування виникло у позивачки з часу вступу вироку в закону силу (15.07.2003 року), з часу виникнення права на отримання коштів і до часу їх отримання пройшло 71 місяць, що призвело до знецінення коштів, а таке зобовязання щодо виплати було покладено на державу, тому суд стягнув інфляційні втрати, сума яких становить 339 665 грн. 37 коп.

З урахуванням того, що суд першої інстанції, постановляючи рішення про задоволення позовних вимог, всебічно дослідив обставини справи, дав належну правову оцінку зібраним по справі доказам та правильно дійшов висновку про стягнення інфляційних втрат, то підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.303, 305, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, п.1 ч.1 ст. 314, ст.ст.313, 317 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

апеляційну скаргу представника Державного казначейства України ОСОБА_7 відхилити, а рішення Личаківського районного суду м. Львова від 18 грудня 2009 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом 2-х місяців з дня вступу її в законну силу шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Зубарєва К.П.

Судді: Бакус В.Я.

ОСОБА_8