Справа № 2-80/10
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

28 травня 2010 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

при секретарі Залєвській Я.В.,

за участю:

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника позивачів ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4,

представників відповідача ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, територіальної громади в особі Полтавської міської ради, Головного управління з питань житлово-комунального обслуговування населення про усунення перешкод в користуванні квартирою, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_8, територіальної громади в особі Полтавської міської ради про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_2 24 вересня 2007 року звернулися в суд з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні квартирою.

В поданій до суду позовній заяві посилалися на те, що в 2002 році рішенням суду було встановлено порядок користування АДРЕСА_1 між позивачами та відповідачем в справі. В травні 2007 року прийшовши додому зясували, що в квартирі знаходяться сторонні люди. Вважають, що відповідач ОСОБА_4, здаючи виділену їй кімнату в найм, порушує право позивачів на користування кватирою.

В поданій до суду позовній заяві просили суд зобовязати відповідача не чинити перешкод в користуванні квартирою № 80 по вул. Зіньківська, 36 в м. Полтаві та зобовязати її не передавати без їх згоди в піднайм свою кімнату, також зобовязати її звільнити кухню від речей, меблевої стінки, зобовязати зняти перегородку на лоджії.

ОСОБА_4 15 жовтня 2007 року подала до суду зустрічну позовну заяву про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням, відшкодування маральної шкоди.

Посилалася на те, що згідно з судовим рішенням у звязку з частими сварками в 2002 році було встановлено порядок користування АДРЕСА_2 між нею та ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_2 Позивач приватизувала виділену їй в користування кімнату, про що було видано свідоцтво. В даний час в квартирі мешкати не може, оскільки в квартирі створені нестерпні умови для проживання. Вважає, що як власник житла, має право на власний розсуд розпоряджатися кімнатою, а також коридором, кухнею, ванною, туалетом та лоджією, в тому числі здавати в оренду.

В поданій до суду заяві просила суд зобовязати ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_2 не чинити їй перешкоди в користуванні АДРЕСА_2, та не чинити перешкоди в здачі в оренду її кімнати іншим особам. Просила також стягнути на її користь моральну шкоду в сумі 2000 грн.

06 листопада 2007 року позивачі по справі ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_2 доповнили свої позовні вимоги вимогами про визнання ОСОБА_4 такою, що втратила право користування квартирою № 80 по вул. Зіньківська, 36 в м. Полтава. Просили також визнати недійсним свідоцтво про право на житло на 11/50 частин квартири АДРЕСА_3, видане на імя ОСОБА_4, визнавши недійним розпорядження № 626 від 13.04.2006 року.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 18 липня 2008 року позовні вимоги про визнання ОСОБА_4 такою, що втратила право користування жилим приміщенням залишені без розгляду.

11 грудня 2008 року ОСОБА_4 доповнила свої вимоги та просила суд зобовязати ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_2 не чинити їй перешкоди в користуванні та здачі в піднайм її кімнати в квартирі АДРЕСА_4, що належить їй на праві власності. Просила зобовязати ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_2 звільнити коридор від шафи, а також стягнути з ОСОБА_1 1000 грн., з ОСОБА_7 1000 грн., з ОСОБА_8 500 грн., з ОСОБА_2 500 грн. моральної шкоди.

Ухвалами Київського районного суду м. Полтави від 07 травня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зобовязання звільнити кухню від речей, зняття перегородки, визнання недійсними приватизації та свідоцтва про право власності, а також позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_2, територіальної громади про зобовязання не чинити перешкод в здачі в піднайм кімнати за заявами сторін залишені без розгляду.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх представник підтримали свої позовні вимоги в частині зобовязання ОСОБА_4 не чинити їм перешкод в користування квартирою, передаючи в піднайм кімнату, в задоволенні зустрічних вимог просили відмовити, посилаючись на відсутність будь-яких перешкод в користування відповідачем квартирою.

ОСОБА_4 та її представники просили суд відмовити в задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічні позовні вимоги в частині зобовязання позивачів не чинити перешкод в користування квартирою, в тому числі кімнатою, зобовязання їх звільнити коридор від шафи та стягнути моральну шкоду.

Представник територіальної громади щодо задоволення позовних вимог покладався на розсуд суду.

Інші особи для участі в справі не зявилися, будучи повідомлені судом належним чином про час та місце розгляду справи.

Суд, заслухавши осіб, які приймають участь в розгляді справи, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_5 знаходиться в будинку, що перебуває на балансі ГЖЕД № 7 м. Полтави.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 13 квітня 2006 року 11/50 частин квартири АДРЕСА_3 на праві приватної спільної часткової власності належить ОСОБА_4.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 23 липня 2009 року 39/50 частин квартири АДРЕСА_3 на праві приватної спільної часткової власності належить позивачам ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_2 (кожному по 39/200 частин).

Квартира є посімейного, спільного заселення, розташована на 2 поверсі 9 поверхового будинку.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_2 займають 3 кімнати житловою площею 36,2 кв.м., у тому числі кімната 3 площею 11,9 кв.м., кімната 6 площею 8,0 кв.м., кімната 7 площею 16,3 кв.м.

ОСОБА_4 займає житлову кімнату площею 10 кв.м.

В загальному користуванні сторін знаходяться коридор, вбиральня, ванна, кухня та лоджія.

ОСОБА_4 та ОСОБА_1 розірвали шлюб, про що мається актовий запис від 01 червня 2004 року.

Таким чином, станом на час вирішення судом справи, спірна квартира належить сторонам по справі на праві приватної спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Згідно зі ст. 155 ЖК України квартира, що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучена, власника не може бути позбавлено права користування квартирою.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно зі ст. 774 ЦК України передання наймачем у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено законом або договором.

Як встановлено судом дослідженими в справі доказами, ОСОБА_4 без згоди ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_2 в 2007 році передавала в користування належну їй на праві власності кімнату в квартирі АДРЕСА_3 іншим особам, які одночасно могли використовували для власних потреб і приміщеннями загального користування.

В той же час встановлено, що таке користування квартирою мало разовий характер, станом на час предявлення позову до суду та розгляду справи судом, будь-які перешкоди в користуванні позивачами квартирою зі сторони ОСОБА_4 не чиняться.

В той же час в судовому засіданні не встановлено укладення ОСОБА_4 договорів найму (чи піднайму) кімнати в квартирі АДРЕСА_3.

Встановивши дані обставини, розглядаючи справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зобовязання не чинити їм перешкод в користуванні квартирою, передаючи в піднайм кімнату, заявлені безпідставно та не підлягають задоволенню.

Звертаючись до суду з вимогами про зобовязання не чинити їй перешкод в користуванні квартирою, ОСОБА_4 посилається на те, що в квартирі мешкати не може, оскільки в квартирі створені нестерпні умови для проживання.

В той же час жодні докази на підтвердження позовних вимог в цій частині ОСОБА_4 надано не було. Посилання ОСОБА_4 на акти судово-медичних обстежень судом оцінюється критично. Зазначені акти складені 26 лютого 1997 року, 12 лютого 1998 року та 24 лютого 2003 року, а право власності на частину квартири, за захистом якого звернулася до суду, у ОСОБА_4 виникло 13 квітня 2006 року. За таких обставин, суд приходить до висновку, що акти судово-медичних обстежень знаходяться поза межами позовних вимог.

Відмовні матеріали Київського РВ ПМУ ГУМВС України в Полтавській області, досліджені в судовому засіданні, також не містять в собі доказів вчинення ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 перешкод ОСОБА_4 в користуванні спільною квартирою чи кімнатою, що знаходиться в її приватній власності.

При вирішенні позовних вимог ОСОБА_4 щодо зобовязання звільнити коридор від шафи, суд виходить з того, що коридор площею 10,2 кв.м. є приміщенням, що знаходиться в загальному користуванні сторін по справі. Встановлення позивачами в справі шафи в коридорі загального користування, враховуючи площу та планування приміщення, не позбавляє також права ОСОБА_4 на одночасне встановлення шафи.

За таких обставин суд приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні квартирою, кімнатою, зобовязання звільнити коридор від шафи не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, тому не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Оскільки в судовому засіданні не встановлено наявність неправомірних дій ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_8 та ОСОБА_7, будь-які правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди відсутні, тому її вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

У звязку відмовою в задоволенні позовних вимог, понесені сторонами по справі судові витрати, в тому числі за послуги адвокатів, не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, територіальної громади в особі Полтавської міської ради, Головного управління з питань житлово-комунального обслуговування населення про усунення перешкод в користуванні квартирою відмовити.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_8, територіальної громади в особі Полтавської міської ради про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням, відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення та подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає чинність після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана, рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий Н.Л.Яковенко

28.05.2010