Київський районний суд м. Одеси
№ 2-708/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2010 року Київський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді Калашнікової О.І. при секретарі Мішанчук О.Ф.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Закритого Акціонерного Товариства Страхова Компанія «АКВ Гарант», Закритого Акціонерного товариства «Коріс-України» про виплату страхового відшкодування, захист прав споживачів, відшкодування збитків та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ЗАТ CK «АКВ -Гарант» про виплату страхової виплати у розмірі 103 911, 63 грн.; відшкодування збитків у розмірі - 13 341, 65 грн.; та моральної шкоди у розмірі - 130 000 грн., стверджуючи, що ЗАТ CK «АКВ-Гарант» безпідставно та неправомірно не виконав в строк жодного зобов'язання за Договором страхування. Після уточнення позовних вимог представник позивачки у судовому засіданні просив стягнути з ЗАТ CK «АКВ Гарант» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у сумі 156839,26 грн, матеріальну шкоду у розмірі 13180,91 грн., моральну шкоду у розмірі 130 000 грн, а всього стягнути з відповідача на користь позивачки 300020,82 грн.

Представники ЗАТ CK «АКВ Гарант» і ЗАТ «Kopie -України» до судового засіданні не з»явились, про час і місце слухання справи сповіщені належним чином. Відповідачева сторона з позовними вимогами ознайомлена, надавала письмові заперечення, пояснення в судових засіданнях, після перерви до суду не з»являються.

Суд вислухав сторони, свідків, вивчив матеріали справи і встановив наступне: 04 травня 2005 року між ОСОБА_1 та ЗАТ Срахова компанія «АКВ - Гарант» було укладено страховий договір за програмою А - невідкладні медичні послуги, що викликані гострим погіршенням стану здоров'я застрахованої особи, у зв'язку з раптовою хворобою або нещасним випадком. Строк дії договору з 10 травня 2005 до 20 квітня 2006 року, територія страхування - Європа. Страхова сума відшкодування - 30 000 євро. 09 липня 2005 року на автотрасі в Греції в результаті ДТП позивачка отримала тяжкі тілесні ушкодження. ОСОБА_1 була госпіталізована до лікарні м. Серрес, де їй було частково надано медичну допомогу. Отримати повну медичну допомогу позивачка не могла через мовний бар'єр. 15 липня 2005 року ОСОБА_1 була виписана з лікарні м.Серрес та відправлена до своєї країни у супроводі лікаря. Організацію та усі витрати по транспортуванню ОСОБА_1 на літаку за рейсом Салонники-Мюнхен-Одеса взяв на себе батько позивачки - ОСОБА_2 У м.Одесі ОСОБА_1 продовжила лікування, по закінченню якого позивачка визнана медичною комісією інвалідом 2-ї групи. Під час судового вирішення спору страхова компанія відшкодувала ОСОБА_1 витрати на послуги телефонного зв»язку (209,17 грн), частково витрати на перевезення (29986,2 грн), зробила страхове відшкодування (750 грн) - у загальній сумі 30945,37 грн.

Посилаючись на умови страхового договору ОСОБА_1 вимагає стягнути з трахової компанії витрати на послуги телефонного зв»язку у повному обсязі - 1996.27 рн, витрати на транспортування її з Греції до постійного місця проживання у повному обсязі - 143498,26 грн, витрати, які поніс батько позивачки - ОСОБА_2 у зв»язку з організацією транспортування дочки до місця постійного проживання: вартість авіаквитків, вартість проживання у готелі в Греції, відсотки за користування кредитом (ОСОБА_2 отримав банківський кредит у зв»язку з нещасним випадком, що стався з дочкою) - у загальній сумі 24526,29 грн. Крім того, як стверджує позивачеві сторона, невиконання відповідачем зобов'язань за договором страхування спричинило позивачці істотну моральну шкоду - на тлі важкого фізичного ушкодження вона не мала можливості отримати належне медичне лікування; через бездіяльність відповідача втрачала надію вилікуватися, бо страховик затягував транспортування до України; ухиляючись від сплати страхового відшкодування страховик збільшує моральні страждання позивачки. Моральну шкоду позивачка оцінила у 130 000 грн.

На підтвердження позовних вимог представники ОСОБА_1 посилались на такі докази: страховий поліс, протокол нещасного випадку та медичні документи з лікарні м.Серрес, договір фрахтування, за яким надана санітарна допомога 17.07.2005 року для транспортування хворої ОСОБА_1 з аеропорту Салоники в аеропорт Одеса, виписку з карткового рахунку про оплату за договором фрахтування, документи, що підтверджують витрати на придбання авіаквитків на ім.»я ОСОБА_2, витрати на телефонні розмови, пов»язані зі страховим випадком, відповіді авіакомпаній на запити з боку позивачевої сторони щодо замовлення авіаквитків страховою компанією (сервісною компанією «Kopie») для перевезення хворої ОСОБА_1 з аеропорту м.Солоніки до аеропорту м.Одеса, листування між ОСОБА_1 і ЗАТ «CK «АКВ Гарант» щодо виплати страхового відшкодування.

Представник відповідача ЗАТ CK «АКВ Гарант» позовні вимоги ОСОБА_1 визнавав частково. Відповідачева сторона визнала нещасний випадок, що стався з ОСОБА_1 9 липня 2005 року в Греції страховим випадком і після того, як ОСОБА_1 у вересні місяці 2008 року повідомила страховій компанії свій рахунок, ЗАТ «CK «АКВ Гарант» перерахувало позивачці витрати на телефонні послуги, пов»язані з вирішенням невідкладних заходів по наданню застрахованій особі допомоги і документально підтвердженими у сумі 209,17 грн, витрати на перевезення ОСОБА_1 звичайним літаком, а не санітарним, з бронюванням 9 посадочних місць для застрахованої особи на носилках в горизонтальному положенні та 1 місце для супроводжуючого, всього 10 посадочних місць, загальною вартістю 29986,2 грн, витрату страхового відшкодування по нещасному випадку в розмірі 750 грн. В іншій частині представник ЗАТ «CK «АКВ Гарант» позов ОСОБА_1 не визнавав, стверджував, що вони є безпідставними і не підлягають задоволенню: між ОСОБА_2 і страховою компанією не існувало будь-яких договірних відносин. Щодо витрат у повному обсязі на санітарне авіа транспортування ОСОБА_1, то такі витрати підлягають відшкодуванню у повному обсязі у разі наявності документального підтвердження лікаря, що іншим видом транспорту постраждалу перевозити заборонено. До того ж, такий вид транспортування позивачці належало погодити з ЗАТ «CK «АКВ Гарант» або 3АТ»Коріс-Україна». Представник відповідача також зауважував, що по даній категорії справ відшкодування моральної шкоди не передбачено.

ЗАТ «Коріс-Україна» у своїх запереченнях вимоги ОСОБА_1 також вважає безпідставними і не підлягаючими задоволенню.

На підставі викладеного суд вважає позов ОСОБА_1 підлягаючим частковому задоволенню з таких підстав:

4.1 ст.ІбЗУ «Про страхування» передбачає, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов»язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату

ахувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на іисть якої укладено договір страхування (надати допомогу, виконати послугу, тощо) а ахувальник зобов»язується спдлачувати страхові платежі у визначені строки та сонувати інші умови договору.

Згідно ст. 17 ЗУ «Про страхування» поліс є формою договору між страховою мпанією і клієнтом (страхувальником). ОСОБА_1 та ЗАТ Страхова мпанія «АКВ - Гарант», сторони за договором № МА 202428. в належній формі досягли зди з усіх істотних умов договору. Страхова сума за договором складає 30000 євро. За ювами договору «Страховик» повинен відшкодувати наступні витрати, за умови, якщо вони погоджені із сервісною службою або Страховиком, пов'язані з невідкладними медичними послугами, що викликані гострим погіршенням стану здоров'я Застрахованої особи», яке становить загрозу її життю та здоров'ю або нещасним випадком: Надання невідкладної стаціонарної допомоги в медичних закладах (розділ 4; п. .1.1, 4.1.7 );медичне перевезення, в тому числі медичну евакуацію, включаючи витрати а супроводжуючу особу при наявності медичної довідки про необхідність супроводження із-за кордону до місця постійного проживання (розділ 4. П.4.1.7). Відповідно до п.3.1.2 договору страхування страховим ризиком за цим договором є розлад здоров»я, тілесні ушкодження Застрахованої особи у зв»язку з несчасним випадком, що становлять загрозу для життя та здоров»я Застрахованої особи та потребують невідкладної медичної допомоги.

П.3.2.1 цього договору визначає, що страховим випадком є виникнення в період дії договору страхування відповідальності Застрахованої особи за оплату вартості наданих їй під час поїздки за кордон невідкладних медичних та інших послуг, передбачених договором страхування, якщо ці послуги були надані Застрахованій особі у зв»язку з надзвичайними подіями, які перераховані, зокрема у п.3.1.2 договору.

На підставі Договору доручення № 07/02 від 20 грудня 2001 року, укладеного між ЗАТ CK «АКВ - Гарант» та ЗАТ «Kopie Україна», останній бере на себе зобов'язання забезпечити надання асистанських послуг з організації медичної та іншої допомоги Застрахованим особам від імені і за рахунок ЗАТ CK «АКВ - Гарант».

Надані суду докази свідчать, що 9.07.2005 року (в період дії договору страхування) позивачка потрапила в ДТП на автотрасі в Греції та отримала тілесні ушкодження. У даному випадку відповідачева сторона визнає факт страхового випадку, внаслідок якого застрахована особа потребувала надання невідкладної стаціонарної допомоги в медичному закладі. Відповідач не заперечує і проти того, що застрахована особа потребувала медичного перевезення до місця постійного проживання. Застрахована особа виконала покладені на неї договором обов»язки: про нещасний випадок зразу було в телефонному режимі повідомлено і ЗАТ CK «АКВ Гарант» і ЗАТ «Kopie Україна». Надані суду докази підтверджують, що ОСОБА_1 погоджували і зі страховиком і з сервісною службою свої дії щодо транспортування застрахованої особи до місця постійного проживання. За письмовими рекомендаціями лікаря транспортування ОСОБА_1 можливо було тільки в лежачому стані і в супроводі лікаря. Відповідачі погоджували транспортування ОСОБА_1 звичайним літаком ( а не санітарним) з бронюванням 9 посадочних місць для застрахованої особи та 1 місце для супроводжуючого. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, ні ЗАТ CK «АКВ Гарант» на ЗАТ «Kopie Україна» у період з 12.07. по 17.07.2005 року не забронювали ні в одній з авіакомпаній необхідні місця для перевезення застрахованої особи з аеропорту м.Солоники до аеропорту м.Одеси, тому питанням перевезення ОСОБА_1 вимушений був займатися батько. Авіакомпанія «Малев» повідомила, що на борту їх літаків неможливо встановити спеціальне обладнання - носилки; авіакомпанії «Австрійські авіалінії» та «Турецькі авіалінії» сповістили про відсутність вільних місць для перевезення постраждалої на носилках, після цього родичами постраждалої було прийняте рішення про транспортування ОСОБА_1 санітарним літаком, що і було виконано 15.07.2005 року.

Таким чином, відповідач визнав даний випадок страховим, визнав необхідність івіаційного транспортування позивачки до місця постійного проживання та відшкодував в коді розгляду справи витрати ОСОБА_1 на транспортування літаком звичайної авіації в сумі, що еквівалентно 4299 євро, але не довів реальної можливості здійснити літаком таке транспортування позивачки в період з 12.07.2005 року по 17.07.2005 року за відшкодовану суму.

З моніторингу телефонних розмов, наданого до матеріалів справи вбачається, що відповідачами розглядалась можливість транспортування постраждалої літаком санітарної авіації, батько ОСОБА_1 повідомив про намір скористатись послугами санітарної авіації. При цьому, найменша вартість такого транспортування за даними ЗАТ «Коріс- Україна» складала 22000 євро, що значно більше, ніж витрати на таке транспортування, організоване батьком позивачки ОСОБА_2 Отже, дії застрахованої особи узгоджуються з п.8.3.3. договору страхування щодо необхідності вжиття заходів по запобіганню та зменшенню збитків внаслідок настання надзвичайних дій.

З телеграми віл 15.07.2005 року на адресу асистентської компанії «Корис» вбачається, що асистентська компанія була повідомлена про транспортування ОСОБА_1 літаком санітарної авіації. Отже питання перевезення застрахованої особи літаком санітарної авіації погоджувалось з відповідачами, однак ЗАТ «СК АКВ «Гарант» було прийняте рішення про відмову в евакуації рейсом спецавіації.

Ст.525 ЦК України передбачає, що одностороння відмова від зобов»язання не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором. За положеннями ч.2ст.991 ЦК України, ч.2 ст.26 ЗУ «Про страхування» підстави для відмови здійснення страхових виплат можуть бути передбачені умовами договору, якщо це не суперечить закону. 4.4 си.16 ЗУ «Про страхування» зазначає, що договір страхування повинен містити і причини відмови у страховій виплаті. А.п.10.3 Договору страхування передбачено право Страховика зменшити або відмовити у виплаті страхового відшкодування у разі неузгодження витрат або з Страховиком або з Сервісною компанією. П.8.3.5 Договору зобов»язує застраховану особу погоджувати всі дії, пов»язані з отримання лікування та інших послуг в разі нещасного випадку. При цьому договір страхуванні № МА 202428 від 4.05.2005 року не містить переліку конкретних причин, за якими Страховик може відмовити затвердити або узгодити витрати застрахованої особи та внаслідок цього відмовити в виплаті страхового відшкодування. Тому суд вважає факт бездіяльності Страховика щодо дій по транспортуванню ОСОБА_1 та неможливості транспортування застрахованої особи літаком звичайної авіації встановленим, а відмову ЗАТ «СК «АКВ Гарант» відшкодувати витрати на транспортування літаком санітарної авіації застрахованої особи - безпідставною.

Договором фрахтування та копією рахунку підтверджуються витрати на санітарне транспортування ОСОБА_1 у розмірі 16200 євро. Суд встановив, що ЗАТ «Коріс- Україна» не виконала своїх зобов»язань в частині супроводу надання невідкладних медичних послуг застрахованій особі (коли постраждала перебувала у лікарні в Греції до неї не з»явився ніхто з представників ЗАТ «Коріс-Україна» незважаючи на неможливість ОСОБА_1 спілкуватися з медичним персоналом через мовний бар»єр). За цих обставин травму у ОСОБА_1 в області тазу було виявлено через тривалий час після шпиталізації. Запізнє діагностування призвело до погіршення стану здоров»я позивачки. За таких обставин суд погоджується з доводами позивачевої сторони про доцільність перевезення застрахованої особи транспортним літаком до місця постійного проживання для подальшого лікування.

З урахуванням часткової виплати ЗАТ «СК «АКВ Гарант» витрат на транспортування застрахованої особи 30.09.2008 року у сумі 29986,2 грн (на дату відшкодування це дорівнювало 4299 євро за курсом НБУ 1 євро =11.901 грн), на користь позивачки підлягають стягненню з ЗАТ «СК АКВ «Гарант» 11901 євро. що еквівалентно 124662,97 грн (за курсом НБУ 1 євро = 10,475 грн).

Вимоги позивачки в частині відшкодування за рахунок ЗАТ «СК «АКВ Гарант» витрат на авіа переліт ОСОБА_2 до Греції, на його проживання в готелі під час перебування позивачки в лікарні в Греції, відсотки за користування кредитом, який отримав ОСОБА_2 в липні місяці 2005 року не підлягають задоволенню за відсутністю для цього правових підстав: між ОСОБА_2 і ЗАТ «СК «АКВ Гарант» будь-яких договірних відносин не існує, а Законом такі витрати за рахунок страхової компанії не передбачені. Не передбачено діючим законодавством і відшкодування моральної шкоди по такій категорії справ. Вимоги позивачки в частині відшкодування витрат на телефонні послуги для спілкування між членами сім»ї ОСОБА_2 та між батьками і лікарями не підлягають задоволенню, тому як не передбачені договором.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України на користь держави з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Правовідносини, що виникли між сторонами з приводу відшкодування страхових виплат, регулюються нормами ЗУ « Про страхування».

Керуючись ст.ст.213, 214,215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Закритого Акціонерного товариства Страхова компанія «АКВ Гарант» (03062 м.Київ пр-т Перемоги,67, а/с 67 ІК22887185) на користь ОСОБА_1 124662,97 грн ( сто двадцять чотири тисячі шістсот шістдесят дві грн. 97 коп). У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_1 відмовити. Стягнути з ЗАТ Страхова компанія «АКВ Гарант» на користь держави судовий збір у розмірі 1246 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через

Київський районний суд міста Одеси протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя