АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-149/09Головуючий у 1-й інстанції Цвинтарна
Провадження № 22-ц-61/10 Доповідач - .
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2010 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткач О.І.

суддів - Бахметова В. Х., Бершадська Г. В.,

при секретарі Танцюрі О.В.

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Гусятинського районного суду від 21 жовтня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Красненської сільської ради Гусятинського району, управління Держкомзему в Гусятинському районі, державного підприємства "Центр земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах", ОСОБА_2 про скасування реєстрації державного акта на право приватної власності на землю та всіх прийнятих рішень з цього питання, зобов'язання відповідачів надати земельну ділянку у власність,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Гусятинського районного суду від 21 жовтня 2009 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам у справі.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано того факту, що відповідачка не мала права на приватизацію спірної земельної ділянки, оскільки відсутнє рішення сільської ради про передачу вказаної земельної ділянки їй у користування, а тому вважає, що вона після придбання у 2007 році будинковолодіння вона має переважне право на отримання у власність частини земельної ділянки площею 0,06 га для облащтування заїзду .

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення , суд апеляційної інстанції прийшов до висновку , що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В лютому 2009 року позивачка звернулася в суд з позовом про визнання незаконним рішення сільської ради про відмову в наданні їй 0.06 га землі для влаштування заїзду посилаючись на те, що в 2007 році вона купила домоволодіння.

В подальшому просила скасувати всі рішення, які прийняті Красненською сільською радою з цього питання та надати їй земельну ділянку площею 0,06 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, зокрема влаштування заїзду до будинку, посилаючись на те, що після неодноразових звернень до Красненської сільської ради про вирішення вказаного питання їй було відмовлено у зв'язку з тим, що спірна земельна ділянка перебуває у власності ОСОБА_2 Відповідно просила визнати нечинним і державний акт серії ЯЕ № 290933 на право приватної власності на землю , який видано ОСОБА_2

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що сільська рада діяла в межах надах їй Законом повноважень стосовно розпорядження комунальною власністю. Позивачці, після придбання нею домоволодіння, була надана земельна ділянка в межах існуючих норм Земельного Кодексу .Позивачкою не доведено, що мало місце порушення її прав на землю.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується суд апеляційної інстанції, оскільки він грунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Красненської сільської ради від 22 жовтня 2007 року № 91 ОСОБА_1 надано у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку розміром 0,25 га і земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства розміром 0,25 га. Цим же рішенням сільської ради відмовлено позивачці у наданні земельної ділянки для заїзду до будинковолодіння розміром 0,06 га, оскільки спірна земельна ділянка перебуває у користуванні ОСОБА_3 До домовлодіння існує заїзд з іншої вулиці, яким користувався попередній власник і на даний час користується позивачка.

У 2008 році позивачка двічі зверталася до сільської ради із заявами про передачу їй вказаної спірної земельної ділянки, однак їй було відмовлено з аналогічних підстав.

Згідно рішення Красненської сільської ради від 30 грудня 2003 року

№76 ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства розміром 0,50 га та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд розміром 0,25 га., до складу якої і входить спірна земельна ділянка площею 0,06 га.

Рішенням Красненської сільської ради від 21 березня 2008 року №152 уточнено площа земельної ділянки, переданої відповідачці для ведення особистого селянського господарства та вказано її фактичний розмір, який становить 0,53 га.

10 червня 2008 року відповідачці ОСОБА_2 на підставі зазначеного рішення суду видано державний акт серії ЯЕ № 290933 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,25 га, цільове призначення якої - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Згідно ст. 15 ЦК України "Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. "

Згідно ч. 1 ст. 116 ЗК України "Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону."

З матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка площею 0,25 га , яка згідно рішень Красненської сільської ради від ЗО грудня 2003 року №76 та від 21 березня 2008 року №152, надана відповідачці для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд не перебувала у користуванні ОСОБА_1, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що вказані рішення сільської ради не порушують права та інтереси позивачки.

При вказаних обставинах, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, шо приймаючи рішення стосовно спірної земельної ділянки сільська рада діяла в межах повноважень, які надані їй Законами, і відсутнє порушення прав позивачки.

Оскільки суд першої інстанції повно та правильно з'ясував характер спірних правовідносин, вірно застосував норми матеріального права, висновки суду про встановлені обставини й правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні, тому рішення є законним та обгрунтованим.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

У ХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Гусятинського районного суду від 21 жовтня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ..