АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-5377/10* Головуючий у 1-й інстанції Чабаненко В.О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

ОСОБА_2

Суддів: Корнієнка В.І., Гальонкіна С.А.

при секретарі: Амеліній М.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації та апеляційною скаргою Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в Полтавській області на постанову Лубенського міськ районного суду Полтавської області від 10 грудня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради, Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних витрат в Полтавській області про стягнення недоплаченої суми одноразової допомоги,-

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду Полтавської області -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 грудня 2009 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради, Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних витрат в Полтавській області про стягнення недоплаченої суми одноразової допомоги.

Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради, Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних витрат в Полтавській області донарахувати та виплатити ОСОБА_3 на підставі ст..48 абз.З ч.І та ч.7 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» одноразову компенсацію в розмірі 27 840, 60 грн., як інваліду 2 групи.

Судові витрати щодо сплати судового збору компенсовано за рахунок держави.

В апеляційній скарзі апелянти просять скасувати постанову місцевого суду та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Вважає, що Управління діяло в межах повноважень, передбачених чинним законодавством та в межах бюджетних асигнувань.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що останні підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до п.1 ч.І ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач інвалідом 2 групи, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується відповідними посвідченнями, копії яких маються матеріалах справи.

Виплати щорічної допомоги на оздоровлення проводилися на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005р.№ 562).

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно абз. З ч. 4 ст. 48 Закону України „Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення інвалідам 3-ї групи виплачується в розмірі 45 мінімальних заробітних плат .

Згідно ч.7 ст. 48 Закону України „Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Встановлений ще в 1996 році постановою Кабінету Міністрів України „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 26.07.1996 року за № 836 розмір щорічної допомоги на оздоровлення протягом тривалих років не змінювався і не відповідає розміру, встановленому іншими законами України. Оскільки ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, місцевий суд прийшов до вірного висновку про застосування саме ст.48 „Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та законодавства щодо розмірів мінімальної заробітної плати на 2009 рік, а не Постанови Кабінету Міністрів України „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 26.07.1996 року за № 836.

За таких обставин та з урахуванням вимог ст.48 Закону України „Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про протиправну бездіяльносте Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради щодо непроведения перерахунку позивачеві суми одноразової допомоги на оздоровлення, передбаченої ст.. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за 2009 рік, тобто виходячи із розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати.

Колегія суддів зазначає, що зазначені виплати щорічної допомоги на оздоровлення здійснюються щороку та мають разовий характер. Таким чином право особи на їх отримання та обовязок органів соціального захисту населення здійснити такі виплати припиняються з моменту виплати певних сум, розмір яких визначається на час їх здійснення.

При цьому, перевіряючи правомірність дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради щодо здійснення виплат щорічної грошової допомоги на оздоровлення, місцевим судом вірно застосовано законодавство, яке діяло на час їх вчинення.

Однак, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що в даних правовідносинах чітко визначено розпорядника бюджетних коштів, а саме, відповідно до Положення про Міністерство праці та соціальної політики України, затвердженого Постановою Кабміну України від 02.11.2006 року №1543, Міністерство праці та соціальної політики України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у сфері соціального захисту населення, соціального обслуговування населення, та згідно ст.. 22 Бюджетного Кодексу України - головним розпорядником бюджетних коштів . Відповідно до пп. 8 п.8 зазначеного Положення, Міністр приймає рішення про розподіл бюджетних коштів, головним розпорядником яких є Міністерство праці України.

Відповідно до порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом, розпорядником бюджетних коштів в Полтавській області є Головне управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації, а контроль нарахування та формують виплатні списки під виплату вище вказаної допомоги Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області.

Керуючись ст.ст.303,304, 309,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області та апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради - задовольнити частково.

Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 грудня 2009 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних витрат в Полтавській області про стягнення недоплаченої суми одноразової допомоги скасувати.

Постановити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних витрат в Полтавській області про стягнення недоплаченої суми одноразової допомоги відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.

Г оловуючий Судді:

Копія

Згідно: