Комінтернівський районний суд м.Харкова
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2010 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Григор єва Б.П.

при секретарі - Горгуль О. Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної і моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися із позовом до ОСОБА_3, в якому зазначили, що 29.05.2008 року помер їх син ОСОБА_4, який працював у відповідача у ветеринарному шпиталі по вул.. Олексіївській, 14, в м. Харкові. На робочому місці померлого залишився його телефонний апарат «СДМА» з документами та обладнанням. На вимогу ОСОБА_1, нотаріуса, відповідач відмовився видати майно померлого, постався, що в нього такого майна немає. ОСОБА_1 у кампанії «Велтон» довідався, що телефонний номер 7562750 зареєстрований на ім.»я його померлого сина, телефонний апарат в комплектації придбав його син. Позивач звертався до органів міліції щодо крадіжки майна його сина, також отримав довідку у нотаріуса про те, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 є спадкоємцями майна ОСОБА_4 На підставі довідки договір на користування цим телефонним номером був переоформлений на позивача. 26.12.2008 року та 28.12.2008 року позивач придбав інший телефон і обладнання до нього за 525 гривень, сплатив абонплату 40 гривень. Матеріальна шкода складає 565 гривень, а також позивач витратив 20 гривень на поїздки до м. Харкова. Прости стягнути 585 гривень матеріальної шкоди. Вважають, що діями відповідача завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що відповідач незаконно утримував майно, яке йому не належало, використовував його в своїх цілях, відповідач такими діями знущався з позивачів, погіршилося їх здоров»я, вони вимушені були звертатися до суду. Позивачі були вимушені шукати кошти для покупки іншого телефону, встановлювати склад майна померлого сина. З вини відповідача телефоном користувались інші особи. Моральну шкоду позивачі оцінюють у 1700 гривень на користь кожного.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 особисто і як представник ОСОБА_2 зтвився, позов підтримав, просив задовольнити, дав пояснення аналогічні викладеним в позові.

Відповідач ОСОБА_3, його представник в судове засідання зтвились позов не визнали, надали письмові пояснення суду, в яких зазначили, що матеріали додані до позовної заяви не підтверджують право власності ОСОБА_4 на спірний телефонний апарат із обладнанням. За таких обставин і нотаріальна контора не видала свідоцтво про право на спадщину. Телефонний номер відповідач був згодний передати позивачу за рішенням суду. Позивач придбав своє власне майно на свій розсуд: телефонний апарат, обладнання, сплатив абонплату, тому вимоги щодо матеріальної шкоди задоволенню не підлягають. Спричинення моральної шкоди також не визнали. У своїх усних поясненнях відповідач ОСОБА_3 зазначав, що спірний телефонний апарат знаходиться в нього, але він згодний передати його позивачу лише за рішенням суду, телефонний номер після смерті ОСОБА_4 використовувався у ветеринарній кліниці, так як куплявся для цих нужд. Вказав, що купляв телефонний апарат ОСОБА_4, кошти на придбання телефонного апарату ОСОБА_4 давав він, коли доручав купити телефон.

Суд, вислухавши сторони, їх представників, дослідивши докази, матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до довідки першої державної нотаріальної контори Харківської області Харківського району, спадкоємцями після смерті ОСОБА_4, є ОСОБА_1, ОСОБА_2, свідоцтво про право на спадщину на майно може бути видано по пред»явленню документів, що підтверджують право власності на спадкове майно.

Відповідно до акту від 17.06.2008року нотаріуса ОСОБА_5, приватний підприємець ОСОБА_3 за адресою: м. Харків, вул.. Олексіївська, 14, вважав за неможливе пред»явити майно померлого ОСОБА_4

У постанові про відмову в порушенні кримінальної справи від 14.08.2008 року вказано, що ОСОБА_3 пояснював: телефон купляв ОСОБА_4 на гроші ОСОБА_6, телефонний номер був зареєстрований на ОСОБА_4, після смерті останнього телефон використовувався в потребах підприємства. В постанові від 18.09.2008року зазначено, що телефон був придбаний за гроші ОСОБА_4 В постановах від

08.08.2008року, від 12.01.2009 року, від 12.02.2009 року вказується (з пояснень ОСОБА_3А.): з майна померлого у ОСОБА_7 залишився лише телефонний номер, який він згоден передати ОСОБА_1 В постанові від 11.12.2008 року зазначено, з пояснень ОСОБА_3, що телефонний апарат куплявся за гроші ОСОБА_4

Відповідно до договору від 31.07.2006 року між ТОВ «ТК «Велтон Телеком» та ОСОБА_4, останньому компанія надала послуги телефонного зв»язку.

З додатку до вказаного договору (заяви ОСОБА_4 про надання послуг телефонного зв»язку) вбачається, що за телефонним апаратом (терміналом СДМА) 8АМ81ІИС №350, серійний номер с, закріплений телефонний номер 756 27 50.

Позивачем надані товарні чеки ФОП ОСОБА_8 щодо придбання телефонного апарату Мокіа 6585 (був у використанні) за 345 гривень, антени за 135 гривень, антенного адаптеру за 45 гривень, квитки на проїзд в автобусі на суму 20 гривень.

Додатковою угодою від 01.12.2008 року, ОСОБА_1 прийняв на себе права та обовтзки по договору від 31.07.2006року.

Судом на підставі пояснень сторін, наданш письмових доказів встановлено, що спірним майном є телефонний апарат 8АМ8ШЮ №350, серійний номер с, за яким був закріплений телефонний номер 756 2 7 50.

З пояснень наданих в судовому засіданні самим відповідачем ОСОБА_3 встановлено, що вказаний телефонний апарат знаходиться в нього і він згодний передати його позивачу, але тільки за рішенням суду, а також, що після смерті ОСОБА_4 телефонний номер і відповідно апарат (оскільки конкретний телефонний номер закріплюється за конкретним телефонним апаратом - заява ОСОБА_4 про надання послуг телефонного зв»язку, додаток до договору від 31.07.2006 року) використовувався для нужд клініки відповідачем ОСОБА_7 Телефонний номер використовувався до перереєстрації на ОСОБА_1 - позивача по справі.

Судом також з пояснень ОСОБА_3, пояснень ОСОБА_1 встановлено, що спірний телефонний апарат придбав померлий ОСОБА_4

Доводи ОСОБА_3, що телефонний апарат придбаний за його гроші належними доказами не підтвердженні.

Суд не приймає як докази надані та дослідженні в судовому засіданні постанови органів дізнання, оскільки вони не мають преюдиціального значення.

За таких обставин суд дійшов висновку, що телефонний апарат 8АМ8ЬГМС №350, серійний номер с був власністю померлого ОСОБА_4

З наведеного витікає, що відповідачем порушено право позивачів, які є спадкоємцями за законом, на спадщину (ст.. ст.. 1218, 1223, 1261 ЦК України), що

залишилася після смерті ОСОБА_4, а саме на телефонний апарат 8АМ81ШС №350, серійний номер с, який і досі утримує відповідач.

Позовні вимоги щодо стягнення витрачених коштів на придбання іншого телефонного апарату, обладнання для нього, внесення абонплати, оплати проїзду задоволенню не підлягають, оскільки спадкове майно - телефонний апарат 8АМ81ЛЯО №350, серійний номер с, яке може бути витребувано з незаконного володіння відповідача. Позивачем придбаний інший телефонний апарат, іншого виробника, який був у використанні. Яка вартість телефону 8АМ81/ИС №350, серійний номер с, обладнання до нього, суду не відома, позивач не довів, що телефонний апарат, обладнання до нього - Мокіа 6585, який він придбав, тієї ж вартості, що і 8АМ811 N0 №350, серійний номер с, та обладнання до нього. Позивач уклав договір купівлі-продажу іншого телефонного апарату - Кокіа 6585 та обладнання до нього, сплатив абонплату, та такі його дії ніяким чином не стосується спірного телефонного апарату. Придбання нового телефонного апарату, обладнання, внесення абонплати в даному випадку не є поновленням порушених прав, самозахистом (на твердження позивача ОСОБА_1 О.) порушених прав, оскільки при таких обставинах права можуть бути поновлені лише певним чином витребуванням спадкового майна з незаконного володіння відповідача.

Позивачі не заявляли позовних вимог про визнання права власності на спірне майно в порядку спадкування за законом, витребування майна із незаконного володіння, тому суд відповідно до ст.. 11 ЦПК України такі вимоги не розглядає, але позивачі не позбавлені права звернення до суду із таким позовом, якщо відповідач в добровільному порядку не поверне майно.

Що стосується відшкодування моральної шкоди, суд вважає позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають частковому задоволенню.

Згідно пункту 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» із змінами від 25.05.2001 р. №5 (далі-Постанови) відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Пунктом 9 Постанови передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом встановлено, що відповідачем права позивачів порушені.

Моральна шкода є наявною, оскільки діями відповідача порушено право власності позивачів, в зв»язку з цим позивачі пережили певні моральні страждання, що

виражаються у неможливості користатися і розпоряджатися майном померлого сина, оскільки вони є спадкоємцями, порушений їх нормальний життєвий уклад. Також наявний і причинний зв»язок між протиправними діями заподіювана та спричиненою шкодою.

Доводи позивачів щодо погіршення здоров»я в зв»язку із діями відповідача, належними доказами не підтвердженні. Причинний зв»язок між діями відповідача та погіршенням здоров»я позивачів відсутній.

Тому, суд, виходячи з конкретних обставин справи, характеру та обсягу моральних страждань, їх тривалості, вважає, що вимоги щодо відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в сумі 500 гривень на користь кожного з позивачів.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 23, 316, 317, 321, 328 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 500 (п»ятсот) гривень, на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в сумі 500 (п»ятсот) гривень.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Харківської області шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів після його проголошення та поданням апеляційної скарги протягом 20 днів після подачі заяви про апеляційне оскарження, або в порядку, виточеному ч.4 ст. 295 ЦПК

України.

Суддя -