Справа № 2-660/2010
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2010 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого суді ОСОБА_1

при секретарі Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Головне управління юстиції в місті Києві про визнання недійсним договору дарування садового будинку,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 26.11.2008 року приватним нотаріусом ОСОБА_4 було посвідчено договір дарування садового будинку №85 по вулиці Садовій,70, в садовому товаристві «Будівельник-1» мікрорайону «Осокорки» в місті Києві. Дарувальником був ОСОБА_5, її (позивачки) батько, який жив та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Спірний садовий будинок належав дарувальнику на підставі свідоцтва про право власності, виданого 01.09.2008 року. Крім спірного будинку у власність обдарованого відповідача по справі ОСОБА_3, перейшла земельна ділянка, на якій розташований садовий будинок, загальною площею 0,0646 га. 15.01.2009 року ОСОБА_5 після тяжкої хвороби помер. Ще за свого життя, 18.11.1994 року ОСОБА_5 заповів спірний садовий будинок їй позивачці по справі. Крім цього, він передав їй на зберігання державний акт на право приватної власності на землю. Вказане свідчить про те, що ОСОБА_5 бажав і мав твердий намір залишити спірний садовий будинок та земельну ділянку їй (позивачці), що підтверджено і листами, показами свідків. Спірний договір дарування садового будинку не підписаний ОСОБА_5, а підписав від його імені ОСОБА_6, причиною цього вказано «похилий вік, стан здоров»я та неможливість підписати договір власноручно». Вважає, що це є порушенням ст.207 ч.4 ЦПК України, якою передбачено, що у разі, коли фізична особа у зв»язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Даних про те, що ОСОБА_5 доручив усно чи письмово ОСОБА_6 підписати за нього договір немає в самому договорі, що свідчить про наступне: ОСОБА_5 не мав наміру дарувати садовий будинок та земельну ділянку відповідачу ОСОБА_3, не підписував вказаного спірного договору і не давав доручення на його підписання іншій особі. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, та просила врахувати надані нею письмові пояснення по справі. Просила врахувати і те, що в спірному договорі вказано, що текст договору прочитано сторонами особисто та нотаріусом вголос українською мовою. Даний запис є незрозумілим, яким чином ОСОБА_5, який не міг поставити підпис на спірному договорі, міг його особисто прочитати. Крім цього, просила врахувати і те, що в медичній картці померлого є запис від 15.01.2009 року швидкої медичної допомоги про те, що ОСОБА_5 з часом перестав розмовляти; в записі від 30.12.2008 року, 31.12.2008 року «хворий скарг не пред»являє, мовчить, не реагує, лежить на ліжку, не реагує на питання. З виписки із лікарні видно, що ОСОБА_5 мав загальмовану свідомість, скарги він сам не заявляв, стан його здоров»я вже в жовтні 2008 року був вкрай поганий, а на тілі були виявлені гематома в області ока та інші ушкодження, що свідчать, на їх думку, про фізичне насильство над ним. Вважають, що відповідач та його мати свідомо довели ОСОБА_5 до такого стану, коли він перестав реагувати на навколишню дійсність для того, щоб незаконним шляхом укласти спірний договір дарування, який не відповідав волі дарувальника, був укладений без його волевиявлення, без його підпису. При посвідченні спірного договору, крім вказаних порушень, нотаріусом було допущено і ряд порушень вимог Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України: не вказано в спірному договорі посилання на правовстановлюючий документ на земельну ділянку державний акт; не роз»яснино вимоги ст.377 ЦК України та п.72 Інструкції щодо переходу права власності на земельну ділянку. В договорі вказано ряд статей, зміст яких нотаріус роз»яснювала сторонам, однак які не мають відношення до даного правочину та деякі, що вже втратили свою силу. В спірному договорі вказана площа садового будинку, яка не відповідає площі, вказаній в довідці БТІ. Дану довідку згідно копії заявки отримав відповідач за довіреністю від ОСОБА_5, однак в довіреності вказано тільки право отримати документи на земельну ділянку, в заявці вказано прізвище замовника «Шеченко», а не «Шевченко». Позивачка в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити, пояснила, що батько їй заповів спірний садовий будинок ще в 1994 році, завжди говорив, що це будинок залишиться їй, щоб вона за це не хвилювалася. Акт на землю батько віддав їй на зберігання. Більше двадцяти років вона проживає в Угорщині, батько проживав весь час до смерті в місті Києві з матір»ю відповідача ОСОБА_7, яка є її рідною сестрою. Влітку 2008 року вона приїжджала в Київ, провідувала батька, який на той час був неадекватний, до сестри ОСОБА_7 був агресивний. Зазначила, що вона з сестрою ОСОБА_7 сперечалася за спірну дачу, бо сестра хотіла її собі. Про те, що спірний садовий будинок подарований відповідачу її племіннику, вона дізналася після похорон батька. Не заперечувала, що за батьком всі роки доглядала сестра ОСОБА_7; що остання просила її приїхати хоч на деякий час допомогти по догляду за батьком, але вона не могла приїхати; що і батько, і сестра ОСОБА_7 допомагали їй матеріально, ОСОБА_7 купила їй комп»ютер для спілкування; що дійсно була розмова з сестрою ОСОБА_7 під час якої вона пропонувала ОСОБА_7 домовитися про догляд за батьком сторонніми людьми.

Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задоволенні. Відповідач пояснив, що багато останніх років біля ОСОБА_5 його діда були тільки він та його мати ОСОБА_7 дочка ОСОБА_5 Дід давав довіреність на нього щоб оформити садовий будинок документально, що і було зроблено. Після чого дід подарував спірний садовий будинок з землею йому. Договір підписував не він, а ОСОБА_6 його знайомий по роботі, якого дід знав, так як він допомагав відвозити діда до лікарів, заносити його в квартиру, коли не працював ліфт. Дід не міг сам підписати так як не міг втримати ручку. Зазначив, що позивачка його рідна тітка приїжджала до них влітку 2008 року, другу тітку ОСОБА_8 він бачив останній раз у діда за роки три-чотири до смерті діда. Нотаріус приїжджала до них двічі, спілкувалася з дідом, який все розумів, бажав подарувати йому садовий будинок. Дід просив його нікому не говорити про договір дарування, він боявся щоб про це дізналися. Представник відповідача пояснив, що нотаріусом не було здійснено порушень при посвідченні спірного договору дарування, були виконані вимоги діючого законодавства: ЦК України та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Причини неможливості підписати самостійно договір дарувальником вказані в договорі. Інші, вказані стороною позивача порушення нотаріуса (невірні статті, неправильний метраж будинку), не є суттєвими, і не можуть бути підставою для визнання договору недійсним.

Третя особа - приватний нотаріус ОСОБА_4 пояснила, що до неї на роботу приходив відповідач, питав, чи можливо посвідчити договір дарування на дому. Вона погодилася, але повідомила, що спочатку вона має побачити дарувальника, поговорити з ним. В квартирі, де жив ОСОБА_5 вона була двічі з проміжком в кілька днів. Перший раз приїхала, поговорила з дарувальником, який був чистенький, ухожений, розмовляв він повільно, але все розумів, вона йому роз»яснила наслідки укладення договору дарування. Попросила спробувати розписатися, але він не зміг утримати ручку, був немічний. Вона запропонувала варіант оформити заповіт, але ОСОБА_5 сказав, що тільки договір дарування бажає оформити. Тоді вона роз»яснила які потрібно документи для оформлення договору і документи на особу, яка підпише договір. Доручення підписати договір ОСОБА_6 було усне, ОСОБА_5 погоджувався щоб підписав за нього саме цей чоловік. Зазначила, що дійсно, в спірному договорі вказані статті ЖК України, СК України, які відношення до даного правочину не мають, вказано і Закон України «Про власність», який втратив чинність; вказано метраж спірного будинку житлової площі, а не загальної. Все це є її помилками, описками, однак вони не є такими, що тягнуть за собою визнання договору недійсним. Укладення договору дарування це було волевиявлення ОСОБА_5, його бажання, була і його згода на підписання договору за нього ОСОБА_6 Підписання правочину іншою особою було здійснено у відповідності до вимог законодавства дарувальник за віком був немічний, не міг утримати ручку.

Третя особа Головне управління юстиції в місті Києві в судове засідання не з»явилася, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином.

Вислухавши пояснення позивачки, її представників, відповідача, його представника, приватного нотаріуса ОСОБА_4, свідків ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_8, дослідивши матеріали справи, медичні картки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в суді та не підлягають задоволенню.

В суді встановлено, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, виданого 22.03.2001 року, земельна ділянка №85, на вулиці Садовій 70 С/Т «Будівельник-1», площею 0,0646 га, належала на праві приватної власності ОСОБА_5 Садовий будинок, розташований на вказаній земельній ділянці, був зареєстрований на праві власності за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 01.09.2008 року. Згідно до копії заповіту, складеного 18.11.1994 року ОСОБА_5 заповів ОСОБА_2 дачу №168 в садовому кооперативі «Будівельник-1», що знаходиться по вулиці Садовій №70, мікрорайону Осокорки міста Києва. На даний заповіт позивачка посилається як на одну з підстав щодо своїх позовних вимог. Даний заповіт містить номер садового будинку 168, тоді як спірний садовий будинок №85; на момент складання заповіту ОСОБА_5 не мав ще правовстановлюючих документів як на садовий будинок, так і на земельну ділянку. Встановлено, що позивачка ОСОБА_2 дочка померлого ОСОБА_5, крім неї останній мав ще двох дочок ОСОБА_7 та ОСОБА_8. Відповідач по справі ОСОБА_3 є онуком ОСОБА_5 та сином ОСОБА_7. Встановлено та не оспорено сторонами, підтверджено свідками, що більше 20 років до смерті ОСОБА_5 проживав з дочкою ОСОБА_12, онуком ОСОБА_3 відповідачем по справі, які за ним доглядали, опікувалися ним. 15.01.2009 року ОСОБА_5 помер у віці 81 рік. За життя, 26.11.2008 року, ОСОБА_5 уклав договір дарування спірного садового будинку та земельної ділянки на ім»я відповідача онука ОСОБА_3 Даний договір дарування був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 Договір було посвідчено на дому за адресою: АДРЕСА_1, де був зареєстрований та проживав ОСОБА_5, у зв»язку із станом здоров»я та похилим віком останнього, про що є відповідний запис нотаріуса в договорі. В спірному договорі зазначено і те, що у зв»язку із похилим віком, станом здоров»я та неможливістю підписати договір власноручно на прохання ОСОБА_5, за його усним дорученням договір підписано ОСОБА_6

Відповідно до ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Статтею 207 ЦК України встановлено, що у разі, якщо фізична особа у зв»язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Аналогічні вимоги визначені в Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

По даній справі встановлено, що приватним нотаріусом ОСОБА_4 вказані вимоги законодавства були виконані, причину неможливості власноручно підписати спірний договір ОСОБА_5 зазначено. Немічність ОСОБА_5 на час підписання правочину підтверджена в суді і показами нотаріуса, поясненнями сторони відповідача та свідків зі сторони відповідача. Сторона позивача, їх свідки не могли довести протилежного, так як жоден з них станом на дату укладання спірного договору з ОСОБА_5 не бачилися, не спілкувалися. Крім того, сама позивачка бачилася з батьком дуже рідко; враховуючи похилий вік батька, вона не приймала ніякої участі в його догляді, піклуванні. На прохання сестри ОСОБА_7, яка багато років доглядала батька, піклувалася про нього, приїхати до Києва хоча б на нетривалий час та побути з батьком, відмовилася. Суд приймає до уваги пояснення свідка ОСОБА_7, яка пояснювала в суді, що позивачка на її пропозицію приїхати до батька, побути з ним та морально допомогти її, запропонувала віддати ОСОБА_5 в будинок пристарілих. Друга дочка померлого свідок ОСОБА_8 взагалі не могла назвати період коли вона бачилася з батьком востаннє. Викладене свідчить про те, що багато років ОСОБА_5, будучи пенсіонером, людиною похилого віку, маючи трьох дочок, отримував догляд, піклування тільки від старшої дочки ОСОБА_12 та її сина свого онука відповідача по справі ОСОБА_3 Враховуючи це, судом приймаються до уваги покази саме цих осіб.

Виходячи з викладено, суд приходить до висновку, що договір дарування спірного садового будинку був укладений у відповідності з вимогами діючого законодавства, ніяких суттєвих порушень нотаріусом не було допущено, ОСОБА_5 з власної волі та свого бажання подарував відповідачу онуку садовий будинок, це було його волевиявлення, його бажання, що підтверджено вищевикладеним та з урахуванням внутрішнього переконання суду, враховуючи те, що саме відповідач та його мати були дуже багато років єдиною родиною ОСОБА_5 Той факт, що ОСОБА_5 за 15 років до смерті складав заповіт на ім»я позивачки на спірний будинок, суд не може взагалі враховувати, так як право змінювати свою думку, бажання, волевиявлення має кожна людина, і саме цим правом ОСОБА_5 скористався, мабуть маючи на це певні, вагомі обставини, та подарував спірний будинок онуку відповідачу по справі. Надані до справи листи до позивачки як від померлого батька, так і від матері відповідача сестри позивачки, свідчать про те, що з позивачкою і батько, і сестра підтримували стосунки шляхом переписки, дзвінків. З переписки встановлено, що померлий допомагав позивачці матеріально, писав, що отримає пенсію вишле їй гроші, що гроші за роботу в Германії під час Великої Вітчизняної війни він ще не отримав, виправдовувався перед нею за це. Позивачці майже щоденно телефонували, сестра купила навіть позивачці компютер для можливості більше спілкуватися, також надавала їй матеріальну допомогу, що не заперечила позивачка в суді.

Зазначені в спірному договорі дарування статті законодавства, що роз"яснювалися нотаріусом сторонам, та які не мають відношення до даного правочину, які втратили силу; невірно вказаний метраж спірного садового будинку є описками нотаріуса, які ніяким чином не можуть бути підставою для визнання спірного договору недійсним.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. По даній справі стороною позивача не доведено жодної обставини, викладеної в позовній заяві, в поясненнях стосовно того, що померлий ОСОБА_5 не мав бажання, волевиявлення подарувати спірний будинок відповідачу своєму онуку, який багато років разом з ним проживав, який разом зі своєю матір"ю, яка є дочкою померлого ОСОБА_7 доглядали, піклувалися за ОСОБА_5, надавали всю необхідну допомогу; не доведено і того, що на час укладення спірного договору померлий ОСОБА_5 був у такому стані, що не розумів, що робить, так як в період посвідчення спірного договору ні позивачка, ні свідки з її сторони з ОСОБА_5 не спілкувалися, не бачили його. Не доведено і того, що нотаріусом ОСОБА_4 при посвідченні спірного договору дарування були допущені порушення вимог чинного законодавства, які можуть бути підставою для визнання договору недійсним.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 203, 207 ЦК України, ст.ст. 60, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Головне управління юстиції в місті Києві про визнання недійсним договору дарування садового будинку відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Суддя: