Апеляційний суд Кіровоградської області
Справа № 22-683/2010 Головуючий у І інстанції Пляка С.Л.
Категорія 27 Доповідач ЄгороваС.М.
РІШЕННЯ

іменем України

6 квітня 2010 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого Вербицького В.С.

суддів: Єгорової С.М., Суровицької Л.В.

при секретарі Дімановій Т.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Олександрівського

районного суду Кіровоградської області від 11 січня 2010 року в справі за

позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про

стягнення боргу.

Заслухавши доповідача, пояснення відповідача, його представника,

позивачки, вивчивши матеріали справи, колегія суддів

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2009 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до

ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики в сумі 33600 грн. та судових

витрат. Зазначала, що між ними був укладений договір позики, посвідчений

нотаріально від 8.05.2009 р., відповідно до якого вона передала, а відповідач

прийняв 33600 грн., ш;о було еквівалентом 4200 доларів США, про що видав

розписку, та зобовязався повернути вказану суму грошей в строк до 8.11.2011

року частинами не менше 1400 грн., що є еквівалентом 175 дол. 'США, щомісячно,

починаючи з 8.11.2009 року. Проте, у зазначений в договорі строк ОСОБА_1

погоджену ними суму грошей не передав, на її звернення не реагував. Тому

позивачка просила стягнути з відповідача на її користь всю суму боргу.

Рішенням Олександрівського районного суду від 11 січня 2010 року позов

задоволений. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 33600 гр. боргу,

336 грн. у відшкодування судового збору та 120 грн. витрат на ІТЗ.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування

вказаного рішення з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Зазначається, що рішення не відповідає вимогам матеріального та процесуального

права, порушує його права. Судом не в повній мірі досліджено всі обставини

справи, дано неправильну оцінку наданим позивачкою доказам, безпідставно

зроблено висновок про його ухилення від виконання зобов»язань.

Колегія судців, заслухавши доповідача, пояснення апелянта, його

представника, які підтримали скаргу, позивачки, яка заперечувала та вважала

рішення законним і обґрунтованим, дослідивши матеріали справи та перевіривши

наведені в скарзі доводи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає

задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що позивачка відповідно до

вимог ч.2 ст.1050 ЦК України має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, і в даному випадку всієї суми, тому що

відповідач прострочив повернення чергової частини.

Однак, погодитись з такими висновками суду першої інстанції не

можна, оскільки вони не відповідають обставинам справи та зроблені внаслідок

неправильного застосування норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст.ст.526, 529, 530 ЦК України зобов»язання має

виконуватись належним чином відповідно до умов договору, в тому числі

частинами, у встановлений сторонами строк. Боржник вважається таким, що

прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов»язання або не виконав

його у встановлений договором строк (ст. 612 ЦК України).

Судом встановлено, що відповідно до умов договору сторони домовились,

що ОСОБА_1 (позичальник) зобов»язаний віддавати позикодавцю ОСОБА_2

О.Б. гроші в рахунок боргу не менше 1400 грн. (175 дол.США) щомісячно,

починаючи з 8.11.2009 р., що фіксується розпискою останньої.

Враховуючи положення ст..ст.251-255 ЦК України, строк виконання

зобов»язання щодо щомісячного повернення чергової частини позики триває з

8.11.2009 р. до 8.12.2009 р. Позивачка звернулась до суду з позовом 27.11.2009 р.

- до спливу місячного строку повернення першої частини позики.

За таких обставин не можна вважати, що вимоги ОСОБА_2 щодо

дострокового повернення всієї суми боргу є обґрунтованими і такими, що

відповідають умовам договору. Суд не звернув на це уваги, чим порушив

вимоги закону та права відповідача.

Рішення суду не можна визнати законним і обгрунтованим, тому що суд

при його ухваленні допустив порушення норм матеріального права і зробив

висновки, які не відповідають обставинам справи та не грунтуються на належних

доказах. Колегія суддів вважає, що вказані порушення призвели до

неправильного вирішення справи, тому на підставі пп.З і 4 ст.309 ЦПК України

рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення

про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.ЗОЗ, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

РІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення року Олександрівського районного суду Кіровоградської області

від 11 січня 2010 року скасувати.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1

ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути

оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох

місяців з цього дня.

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області ОСОБА_4