Київський районний суд м. Одеси
Справа № 2-2333 2010 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 квітня 2010 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Добріної О.М., Голобородової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом

Київської районної адміністрації Одеської міської ради

до ОСОБА_1

про відібрання малолітньої ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

Київська районна адміністрація Одеської міської ради звернулася з позовом про відібрання малолітньої ОСОБА_2 у матері ОСОБА_1.

Представник позивача посилається на те, що ОСОБА_1 є матірю малолітньої ОСОБА_2. 16 січня 2007 року малолітня ОСОБА_2 влаштована на підставі заяви її матері ОСОБА_1 до загальноосвітньої школи інтернату № 5 м. Одеси. З цього часу ОСОБА_1 не належним чином виконую свої батьківські обовязки, а саме дитину на вихідні дні та свята з інтернату не забирає, не відвідує та не спілкується з дитиною. У 2008 році загальноосвітня-школа інтернат № 5 зверталася до суду з приводу позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав, однак рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18 липня 2008 року у позові загальноосвітній школі інтернату № 5 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав відмовлено. Після постановления рішення суду працівниками відділу у справах дітей спільно з працівниками інтернату проводилися профілактичні роботи з ОСОБА_1, однак зазначені дії результати не дали, ОСОБА_1 не змінила ставлення до доньки.

Відповідачка позов не визнала. У судовому засіданні пояснила, що дуже любить свою доньку, однак у звязку зі своїм матеріальним положенням на даний час не може забрати дитину додому. Не заперечувала, що раніше зловживала алкогольними напоями, однак вже більше року спиртні напої не вживає, кожної пятниці забирає дитину до дому.

Представник третьої особи загальноосвітньої школи інтернату № 5 м. Одеси у судовому засіданні пояснила, що вона є вчителем малолітньої ОСОБА_2, підтвердила, що з червня 2009 року ОСОБА_1 забирає на вихідні дні дитину до дому, до дитячого закладу дівчинка повертається у нормальному стані.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачку та її представника, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов не підлягаючим задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є матірю малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис № 583 від 21 травня 1996 року відділу рагсу виконкому Київської районної ради народних депутатів м. Одеси). Відомості про батька внесені на підставі ч. 2 ст 55 КпШС України.

16 січня 2007 року малолітня ОСОБА_2 влаштована на підставі заяви її матері ОСОБА_1 до загальноосвітньої школи інтернату № 5 м. Одеси.

Відповідно до ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках передбачених пунктами 2-5 частини першої ст. 164 СК України, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечними для її життя, здоровя і морального виховання.

У позовній заяві та у своїх поясненнях представник позивача вважала, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню дитини.

На підставі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до листа Одеської загальноосвітньої школи-інтернату № 5 від 8 квітня 2010 року ОСОБА_1 з червня 2009 року кожної пятниці забирала малолітню дитину до дому.

Згідно до ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, повязаних з розлученням дитини з одним або батьками, а також інших дій, що стосується дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини.

Допитана у судовому засіданні малолітня ОСОБА_2 пояснила, що дуже любить свою маму, та не бажає з нею розлучатися.

На думку суду, Київською районною адміністрацією Одеської міської ради не представлено жодного доказу, який б підтверджував той факт, що ОСОБА_1 навмисно ухиляється від виконання батьківських обовязків.

При викладених обставинах та керуючись ст. ст. 213, 215 ЦПК України ст. 164, 170 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити Київській районній адміністрації Одеської міської ради в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про відібрання малолітньої ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси заяви про апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а також подання апеляційної скарги до Київського районного суду м. Одеси протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий