Київський районний суд м. Одеси
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

Справа №2-7359/10

21 грудня 2010 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Літвінової І. А.

за участю секретаря судового засідання Козак А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа Одеська універсальна біржа «Витязь» про визнання угоди дійсною і визнання права власності на квартиру в рівних частках,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа Одеська універсальна біржа «Витязь» та просять суд ухвалити рішення яким визнати дійсним договір №99-325К купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між ними та відповідачами 17 лютого 1999 року на Одеській універсальній біржі «Витязь», а також визнати за ними право власності на зазначену квартиру у рівних частках.

При цьому позивачі посилаються на те, що 17 лютого 1999 року між ними та відповідачами було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який було оформлено на Одеській універсальній біржі «Витязь» Квартиру було придбано в рівних частках кожному. Після повного розрахунку з продавцями квартири і оформлення договору вони заселилися в квартиру, а колишні власники виїхали з неї. Після заселення у квартиру вони зробили у ній ремонт, користуються і розпоряджаються нею і на теперішній час. На даний момент у них виникли питання по розпорядженню квартирою, але у нотаріальній конторі відмовляються реєструвати угоду, тому що договір купівлі-продажу, засвідчений біржею є недійсним.

У судовому засіданні позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в заяві.

Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, надав заяву, якою справу просить слухати у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_4 був виключений зі складу відповідачів по справі, у зв'язку з тим що, відповідно до актового запису про смерть №11138 Першого Приморського відділу реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції від 14 грудня 2004 року, ОСОБА_4 помер 13 грудня 2004 року.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та представник третьої особи Одеської універсальної біржі «Витязь» в судове засідання не з'явились, повідомлялись належним чином, про причини неявки до суду не повідомили.

Згідно з ч.4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд розглядає справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

На підставі ст. 169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачів, які не з'явилися у судове засідання, на підставі матеріалів та доказів, які є в справі.

Суд, вислухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали цивільної справи та письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав:

17 лютого 1999 року на Одеській універсальній біржі «Витязь» було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна №99-325К, відповідно до якого ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які були членами біржі продали, а ОСОБА_2, ОСОБА_8, яка діяла від свого імені та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, які булі членами біржі, купили квартиру АДРЕСА_1.

У судовому засіданні встановлено, що всі зобов'язання за договором купівлі- продажу нерухомого майна сторонами виконані в повному обсязі. Згідно з договором продавцям передані грошові кошти за продану квартиру до підписання договору. Договір нотаріально не посвідчувався з причин, що не залежали від сторін.

26 лютого 1999 року зазначений договір купівлі-продажу було зареєстровано на праві приватної власності у КП «ОМБТІ та РОН» за ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_3 під №165-стр.202 - кн.318 пр.

Відповідно до довідки КП «ОМБТІ та РОН» за №215433.63 від 18 листопада 2010 року квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_2, ОСОБА_8 та ОСОБА_3, згідно договору купівлі-продажу від 17 лютого 1999 року №99-325К, зареєстрованого на Одеській універсальній біржі «Витязь».

Суд вважає, що 17 лютого 1999 року сторони уклали договір, який не порушує нічиїх прав та інтересів, охороняємих законом. Сторони свої обов'язки за договором виконали, у зв'язку з чим, суд має право визнати таку угоду дійсною, що передбачено ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року, так як договір купівлі-продажу нерухомого майна був укладений до вступу в законну силу Цивільного Кодексу України в редакції 2003 року.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.328 Цивільного Кодексу України в редакції 2003 року право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

На момент укладення зазначеного договору купівлі-продажу будь-яких претензій, щодо його виконання не пред'являлось, право на квартиру не оспорювалось.

Судом також встановлено, що з моменту придбання вищевказаної квартири позивачі на правах власності володіли цим майном, постійно проживали у квартирі та сплачували комуншіьні послуги, що підтверджується довідкою, наданою дільницею № 5 КЇІ «ЖКС «Чорноморський» від 14 жовтня 2010 року за №2027, квитанціями про сплату позивачами комунальних послуг, тобто предмет угоди фактично перейшов у користування позивачів.

Відповідно до ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення частки кожного з них в праві власності є спільною сумісною власністю.

Визначаючи частку кожного із співвласників в квартирі суд виходить з того, що відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлене домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Обставини, які вказують на необхідність відходу від принципу рівності часток при визначенні їх розміру, судом не встановлені.

З урахування вищевикладеного суд вважає позов обгрунтованим та підлягаючим

задоволенню.

Керуючись ст.ст. 130. 169, 212, 213,215, 223-226 ЦПК України, ст. 47 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, ст.ст. 328, 368, 370 Цивільного Кодексу України в

редакції 2003 року, суд

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 - задовольнити.

Договір купівлі - продажу №99-325К від 17 лютого 1999 року квартири АДРЕСА_1, укладений на Одеській універсальній біржі «Витязь» між ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з однієї сторони та ОСОБА_2, ОСОБА_1, яка діяла від свого імені та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 з іншої сторони - визнати дійсним.

Визнати за ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 право власності в рівних частках, за кожним по 1/3 частині, на квартиру АДРЕСА_1.

Рішення може бути переглянуто Київським районним судом м. Одеси за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: