№2-68/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

О9.листопада 2010 р. м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя в складі :судьи Сараєва І А, при секретарі Рослік ТІ, представників сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частину квартири, встановлення порядку користування квартирою та вселення -

ВСТАНОВИВ

У березні 2006 р. ОСОБА_3, представляючи також інтереси свого неповнолітнього сина П.ОСОБА_5, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 з вимогами визнати за нею право власності на 2/3 квартири, розташованої за адресою : м. Маріуполь, просп. Будівельників, буд. № 53, кв.№ 20 і визначити в ній порядок користування, оскільки вказана нерухомість була придбана в період проживання однією сім*єю з відповідачем без шлюбу між собою.

16.05.2007 р. ОСОБА_3 уточнила свій позов, остаточно вимагаючи : визнати за нею право власності на 1/2 частину спірної квартири, виділити їй і неповнолітньому синові в користування кімнату площею 12, 9 кв. м., а відповідачеві - кімнату площею 11,4 кв.м., останні приміщення - залишити для загального користування, а також вселити її і сина у вказану кімнату.

У судовому засіданні підтримала заявлені вимоги. Пояснила, що з грудня 2000 р. стала проживати з відповідачем однієї сім*єю і вела разом з ним спільне господарство. Офіційно шлюб зареєстрований не був.

У березні 2005 р. их фактичні шлюбні стосунки припинилися на грунті неприязних стосунків що склалися на той час..

В період спільного мешкання 17.05.2002 р. вони на спільні засоби придбали квартиру АДРЕСА_1

Згідно з угодою купівлі-продажу, засвідченого Другою державною нотаріальною конторою спірна квартира оформлена на відповідача, де він вказан власником.

Після припинення родинних стосунків в березні 2005 р. відповідач не впускає її у вказану квартиру, добровільно розділити квартиру не бажає, тому вона з сином вимушена знімати собі житло.

До придбання цієї квартири, вона разом з відповідачем і сином проживали в

квартирі її сестри, куди був прописаний відповідач, як родич, а після покупки на спільні засоби, в період знаходження відповідача с -ялк.1 за кордоном, приступила до ремонту Ремонт полягав в заміні сантехніки, водолію вол а каналізації,, електропроводки, обклеюванню шпалер, шпатлюванню, фарбуванню, який проводила за свій рахунок і власними сипами.

Спірну квартиру на загальні гроші, половину необхідної суми відповідачеві передала зі своїх особистих заощаджень і отриманих від батька у розмірі 2 000 доларів США..

Вважає, що спірна квартира є їх загальною спільною власністю, оскільки була придбана в наслідку спільної праці, як членів однієї сім'ї, тому просить визнати за нею право власності на 1/2 частини квартири.

З причини того, що відповідач перешкоджає їй з вересня -октября 2005 р. в мешканні у вказаній квартирі, їм були замінені замки, вона вимушена звертатися до суду про захист своїх порушених прав. З травня 2005 р. перестала оплачувати комунальні послуги за квартиру, оскільки була позбавлена можливості користуватися нею, перед цим забрала всі свої речі, оскільки більш з відповідачем проживати не бажала. Враховуючи положення ст.150 ЖК України, де вказано, що громадяни, які мають у власності квартиру, мають право для особистого мешкання і членів сім'ї, тому просить вселити її і сина у виділену для мешкання ним кімнату.

Поськолько між нею і відповідачем добровільно вказаної домовленості досягти не вдалося, просить суд визначити порядок користування житловим приміщенням їй і її синові., виділивши їм для мешкання ізольовану кімнату площею 12, 9 кв.м., а відповідачеві - іншу, площею 11,4 кв.м. Третю кімнату, а також туалет, кухню, ванну, коридори і комори залишити в загальному користуванні.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав. Показав, що проживав з позивачкою однією сім'єю з 2000 р. в квартирі її родички, куди був прописаний через працевлаштування. Аліментів на сина вона не отримувала, працювала реалізатором на ринку, тому він утримував їх на свої засоби. Зароблені в закордонних рейсах гроші віддавав ОСОБА_3. Спільно вирішили придбати квартиру, гроші на житло намагався зайняти у друзів, оскільки квапився купити квартиру. Купили квартиру в травні 2002 р. Після повернення з рейса у вересні 2005 р. йому стало відомо, що позивачка залишила його, забравши всі свої речі. Вона прописана в цій квартирі, проте комунальні послуги не оплачує. У мешканні в квартирі він їй не перешкоджає, замки не міняв, між ними взагалі не було конфлікту Він визнає той факт, що вони проживали однією сім'єю, але, що вели спільне господарство - ні, оскільки основне свій час проводив в закордонних рейсах.

Заперечує проти задоволення заявленого позову, оскільки у позивачкі утворилася нова сім'я і він не уявляє їх подальше спільне мешкання в спірній квартирі.

Суд. вислухавши сторони, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

При цьому суд враховує наступні факти:

при розгляді справи сторони стверджували, що проживали однією сім'єю, за спільні засоби вели господарство, придбали квартиру для мешкання сім'ї, що створилася;

свідок ОСОБА_6підтвердила, що сторони спільно придбали квартиру для подальшого мешкання, батько позивачки на цю справу додав 2 000 доларів США; свідок ОСОБА_7 з 1990 р. знає ОСОБА_4, ОСОБА_3 з 2002 р., коли вони почали проживати сім*єю, віз знає, що відповідач, коли був в рейсі, передавав гроші ОСОБА_3, через них сталася сварка ; свідки ОСОБА_8та ОСОБА_9пояснили, що в квітні 2002 р. ОСОБА_4 звертався до них за допомогою грошима на купівлю квартири;

затвердження ОСОБА_4 про те, що вони спільне господарство не вели - помилково, бо було встановлено, що до придбання власного

Згідно ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім*єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Відповідно до ст. 357 ч.1 ЦК України частки у праві спільної часткової влосності вважаються рівними, якщо іншн не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Керуючись ст.ст. 208-209, 212-215, 216 ЦПК України, ст.ст. 60, 70-74 СК України, ст.17 ЗУ «Про власність» суд -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_3 право власності еа 1/2 частину квартири, розташованої за адресою : м. Маріуполь, просп. Будівельників, буд.№ 53, кв.№20.

Визначити порядок користування квартирою № 20, буд. № 53 по просп.Будівельників в м. Маріуполі, виділівши русєвої ОСОБА_10 разом з неповнолітнім сином ОСОБА_11 кімнату площею 12, 9 кв.м., кімнату площею 11,4 кв.м. виділить корякіну М.В., залишивши останні приміщення в загальному

користуванні.

Вселити ОСОБА_3 з неповнолітнім сином ОСОБА_11 в кімнату площею 12, 9 кв.м. в кв.№ 20 , буд.№ 53 по просп. Будивельників в м. Маріуполі.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів після проголошення, якщо протягом зазначеного терміну не буде подано заяву про її скасування.

Суддя: Сараєв І. А.