Справа № 22ц-1376 Головуючий в 1 інстанції: Мелешко С.І.
Категорія : 52 Доповідач : Павлишин О.Ф.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2010 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Павлишина О.Ф.,

суддів Шандри М.М., Штефаніци Ю.Г.,

при секретарі Панчуку І.С.,

з участю ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представника Львівсько-Волинського воєнізованого гірничо-рятувального загону - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 21 січня 2010 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівсько-Волинського воєнізованого гірничо-рятувального загону Державної воєнізованої гірничо-рятувальної служби у вугільній промисловості про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішення оскаржив позивач. В апеляційній скарзі стверджує про порушення судом норм матеріального і процесуального права. Посилається на незаконість скерування його у відрядження без відрядного посвідчення, зазначає, що відсутня згода профкому на його звільнення. Вказує на те, що він не допускався до роботи. Просить скасувати рішення і ухвалити нове.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, які аналогічні її доводам, пояснення представника Львівсько-Волинського воєнізованого гірничо-рятувального загону - ОСОБА_3 про заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення :1) догана ; 2 ) звільнення .

З наказу командира Львівсько-Волинського воєнізованого гірничо-рятувального загону від 09.02.2006 року за №7-к видно, що ОСОБА_1 звільнений з роботи на підставі п.4 ст.40 КЗпП України - за прогул без поважних причин. ( а.с.3)

Відмовляючи в задоволенні позову, суд обгрунтовано виходив з того, що позивач вчинив прогул без поважних причин і дисциплінарне стягнення застосовано з дотриманням вимог трудового законодавства .

Висновок суду грунтується на матеріалах справи та вимогах закону .

Судом встановлено, що 2-го та 3-го лютого 2006 року ОСОБА_1, отримавши наряд на поїздку в м.Червоноград до командира загону 2-го лютого 2006 року в 8 год. 55 хв. та 3-го лютого 2006 року в 8 год. 05 хв. покинув робоче місце. Згідно з матеріалами справи позивач 2-го та 3-го лютого 2006 року був відсутній на роботі більше трьох годин без поважних причин. Факт відсутності на роботі не оспорюється позивачем. Поважних причин відсутності на роботі позивача судом не встановлено .

Покликання позивача на недопуск до роботи та на незаконну вимогу виконувати не передбачену трудовим договором роботу в суді першої інстанції не знайшли підтвердження .

Твердження позивача про невихід на роботу в зв"язку з недопуском і оскарження цих дій є голослівним. Позивачем не подано доказів на підтвердження вказаної обставини. Разом з тим, матеріали справи свідчать, що позивач отримував заробітну плату на посаді респіраторника, тобто фактично перебував на вказаній посаді, однак до виконання безпосередніх обовязків до проходження ним медичної комісії не допускався. Вимога пройти медичну комісію позивачем не оскаржувалась та незаконність такої вимоги не встановлена.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк може бути розірваним власником або уповноваженим органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

За таких обставин, суд, з"ясувавши обставини спору, перевіривши доводи сторін, проаналізувавши зібрані докази, дав їм належну оцінку, та дійшов до обгрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 вчинив прогул без поважних причин, і ухвалив рішення про відмову в позові, що відповідає вимогам закону .

Твердження апелянта про вимогу виконання роботи, не передбаченої трудовим договором, з покликанням на виконання господарських робіт, і є безпідставним, оскільки доказами в справі підтверджено, що переведення ОСОБА_1 на іншу роботу не було, і, право командира підрозділу ВГРЗ залучати особовий склад для виконання невідкладних господарських робіт передбачено Статутом внутрішньої служби воєнізованих частин (ВГСЧ) рятувальників.

За зверненням суду апеляційної інстанції в звязку з відсутністю згоди профспілкового комітету щодо звільнення ОСОБА_1 останній двічі на 27.07.2010 року та на 09.08.2010 року викликався профкомом для розгляду цього питання, однак на засідання не зявився, і профкомом 09.08.2010 року надано згоду на його звільнення.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про незаконність рішення , такі не грунтуються на обставинах справи і спростовуються наведеним вище.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду

Керуючись п.1 ч.1 ст.307 , ст.ст.308, 313-315 ЦПК України , колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 21 січня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді: Шандра М.М.

ОСОБА_4