Справа № 22ц-77/10 р.
Головуючий у 1 інстанції: Горошко Л.Б.
Доповідач: Мікуш Ю.Р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року лютого місяця 08 дня Колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: ЮхименкаА.Г.

Суддів: Мікуш Ю.Р., Курій Н.М.

При секретарі: Гуняк О.Я.

З участю: сторін

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Камянка-Бузького районного суду Львівської області від 02 лютого 2007 року, колегія суддів, -

встановила:

Оскаржуваним рішенням Камянка-Бузького районного суду Львівської області відмовлено за недоведеністю позовних вимог в позові ОСОБА_1 та в інтересах малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_3 „Про встановлення права на спільну сумісну власність подружжя".

Відмовлено в позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, 3-я особа „БУ-5 Львівської КЕЧ „Про визнання втративши право на користування житловим приміщенням.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду в частині відмови у задоволенні її позовних вимог скасувати і ухвалити нове, яким визнати її право та малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на 2/3 ідеальних частки в спірній квартирі, покликаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення ним норм матеріального права.

Апелянт вважає, що висновок суду про те, що спірну квартиру ОСОБА_3 було придбано лише за кошти від продажу квартири в м.Рава-Руська, ґрунтується лише на припущеннях та показах самого ОСОБА_3 і нічим не підтверджений. Твердження, яке міститься в рішенні суду про те, що нею вище наведене не спростовано і документально не підтверджено, вважає таким, що суперечить нормі ст.60 СК України, яка не вимагає вкладення саме коштів, як обставини набуття права сумісної власності подружжя.

Також вважає, що суд, покликавшись на ухвалені рішення та ро»яснення, яке міститься у ч.З п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.1998 року № 16 „Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім»юУкраїни, рішення ухвалив всупереч згаданому розясненню.

Також вважає, що суд не врахував того, що ОСОБА_3 в судовому засіданні визнав її та їх доньки право на спірне майно і пропонував їй грошову компенсацію за відмову від права на частку у спірному майні, у звязкуз чим по справі була призначена експертиза оцінки спірної квартири.

Вважає, що судом не враховані права малолітньої дитини на частку у майні подружжя.

Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_4, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Матеріалами справи та судом встановлено, що спірна кварттра 16 в м.Камянка-Бузька вул. Перемоги, 46 була придбана сторонами 23 червня 2003 року (а.с.22). Вартість спірної квартири за яку така була придбана становила 7146 грн., чого не заперечили сторони у своїх поясненнях (а.с.22).

Вирішуючи спір, суд підставно поклав в основу рішення пояснення відповідача ОСОБА_3 про те, що на купівлю спірної квартири затрачені кошти від реалізації квартири в АДРЕСА_1, яка була придбана за кошти батьків відповідача ще до його одруження 07.03.2000року та її вартість становила 7570 грн.

В суді апеляційної інстанції представник відповідача ОСОБА_4предявив суду підтвердження із додатком щодо руху коштів відповідача ОСОБА_3 Із долучених документів вбачається, що після реалізації квартири в м.Рава-Руська в березні 2003 р. сума грошей 7500 грн. була вкладена на депозитний рахунок „Приватбанку, а в день укладення договору купівлі-продажу квартири в м. Камянка-Бузька 23.06.2003 року була знята із депозитного рахунку ОСОБА_3

Відповідно до п.З ст.57 СК України особистою приватною дружини, чоловіка є майно, набуте ним за час шлюбу, але за кошти, які належали йому (їй) особисто.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що спірна квартира, 16 в м. Камянка-Бузька вул. Перемоги, 46 є особистою власністю відповідача ОСОБА_3 та придбана останнім за кошти, які були надані його батьками для придбання квартири ще до одруження відповідача в м. Рава-Руська Жовківського району Львівської області, а в подальшому за кошти від реалізації його особистого майна та придбання квартири в м. Камянка-Бузька.

Позивачкою ОСОБА_1 не предявлено суду доказів щодо збільшення ринкової вартості особистого майна ОСОБА_3 та як його збільшенн три роки вплинуло на його трансформацію в спільне майно подружжя.

Судом при розгляді справи враховано розяснення п.п. З п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 р. № 16 „Про застосування судами деяких норм кодексу про шлюб, та сімю України та від 21 грудня 2007 року № 11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя в яких зазначено, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясувати джерело і час придбання зазначеного майна.

Позивачкою ОСОБА_1 не зазначено та не доведено іншими доказами, що крім коштів, отриманих від реалізації своєї власної квартири в м. Рава-Руська Жовківського району Львівської області, відповідачем було сплачено спільно нажиті кошти.

Покликання позивачки ОСОБА_1 на ст.60 СК України в даному випадку є безпідставним, не підтверджене іншими доказами.

Згідно ст.ЗОЗ ч.1 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає повно встановленим і належно перевіреним обставинам справи, зібраним доказам.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстав для скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає, оскільки таке постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.307 ч.1 п. 1, 314 ч.1 п. 1,315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Камянка-Бузького районного суду Львівської області від 02 лютого 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду України на протязі 2-х місяців.

Головуючий:

Судді: