Ленінський районний суд м.Дніпропетровська
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2010 року

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судці Шавули B.C.

при секретарі Коваленко A.A.

за участю позивачки - ОСОБА_1JL, представника позивачки - ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7 дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом на обовязкову частку у спадщині, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка 20 лютого 2008 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_5, третя особа: Комунальне підприємство «ОСОБА_7 міжміське бюро технічної інвентаризації» про визначення ідеальної частки спадкодавця у його праві на житловий будинок, господарські будівлі і споруди, припинення за спадкодавцем права власності на цю частку домоволодіння та виділення !4 частини домоволодіння у натурі.

В подальшому позивачка надала суду уточнену позовну заяву, у якій зазначала, що її батько, ОСОБА_8 був власником 54/100 частини домоволодіння № 91 по вулиці Пролетарській в м. Дніпропетровську. Іншим співвласником домоволодіння в розмірі 46/100 є ОСОБА_6. ОСОБА_8 помер 25 липня 2000 року, і після його смерті до Другої державної нотаріальної контори м. Дніпропетровська з заявою про прийняття спадщини звернулись вона, позивачка по справі, її матір ОСОБА_9 та відповідач по справі ОСОБА_5, які й отримали у власність в порядку спадкування за законом по 18/100 частини домоволодіння № 91 по вулиці Пролетарській в м. Дніпропетровську. 31 жовтня 2006 року померла матір позивачки, ОСОБА_9, яка за своє життя залишила на користь брата заповіт.

Зазначає, що внаслідок важкого захворювання тривалий час проходила стаціонарне лікування в лікарні і протягом шести місяців з часу відкриття спадщини отримала третю групу інвалідності, тому вважає, що має право на обовязкову частку у спадщині передбачену законом після смерті матері ОСОБА_9

В звязку з наведеним просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на обовязкову частку у спадщині після смерті матері ОСОБА_9 в розмірі 9/100 частки домоволодіння № 91 по вулиці Пролетарській в м. Дніпропетровську.

Ухвалою від 11 січня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: Комунальне підприємство «ОСОБА_7 міжміське бюро технічної інвентаризації» про визначення ідеальної частки спадкодавця у його праві на житловий будинок, господарські будівлі і споруди, припинення за спадкодавцем права власності на цю частку домоволодіння та виділення Vi частини домоволодіння у натурі були залишені без розгляду за заявою позивача.

В період із 01.07.2008 року по 02.02.2009 року провадження по справі зупинялося у зв'язку із призначенням по справі судової будівельно-технічної експертизи (а.с.57- 66).

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник позивачки за довіреністю ОСОБА_2, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала, заперечувала проти задоволення позовних вимог, у звязку із їх безпідставністю та необгрунтованістю.

Третя особа по справі ОСОБА_7 державна нотаріальна контора у судове засідання не зявилися, у письмовому листі просили суд розглянути справу без участі їхнього представника.

Третя особа ОСОБА_6 також у судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомлена про час та день судового розгляду, про причини своєї неявки суд не повідомила.

За згодою позивача, представників сторін розгляд справи проводився без участі осіб, що не зявилися.

Відповідно до ст. 10 ЩІК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Згідно ст.. 59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд, вислухавши пояснення позивачки, представника позивачки, представника відповідачки, вивчивши матеріали справи, дослідивши їх доказами вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенні з наступних підстав.

В ході судового засідання встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину виданого Другою дніпропетровської державною нотаріальною конторою від 20 березня 1989 року р№2-699 та зареєстрованого в МБТІ м. Дніпропетровська 30 березня 1989 року реєстрова книга № 513 р№131 54/100 частини домоволодіння, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вулиця Пролетарська, будинок 91 належить ОСОБА_8 (а.с. 18-19).

25 липня 2000 року ОСОБА_8 помер, про що в Книзі реєстрації смертей 01 вересня 2000 року зроблено відповідний актовий запис № 1832 (а.с. 13,84).

Після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина на 54/100 частин домоволодіння № 91 по вулиці Пролетарська у м. Дніпропетровську.

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 лютого 2007 року (а.с. 16, 85) та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14 травня 2007 року, виданого Комунальним підприємством «ОСОБА_7 міжміське бюро технічної інвентаризації» (а.с. 17, 86), 18/100 частки домоволодіння розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вулиця Пролетарська, 91, належить на праві власності ОСОБА_4.

Відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 лютого 2006 року зареєстрованого в реєстрі № 2-310 за № 33/2001 1/3 частки майна ОСОБА_8, який помер 25 липня 2000 року є його син ОСОБА_5 (а.с. 46). Також свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частину спадкового майна видане ОСОБА_9.

ОСОБА_9 померла 31 жовтня 2006 року про що в Книзі реєстрації смертей 06 листопада 2006 року зроблено відповідний запис № 8524 (а.с. 14, 49, 87).

Після смерті матері позивачки відкрилась спадщина в розмірі 18/100 частки домоволодіння розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вулиця Пролетарська, будинок 91, в звязку з чим 01 березня 2007 року до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори звернулась ОСОБА_4 з заявою про прийняття спадкового майна та видачу свідоцтва про право на спадщину законом на вищевказане майно (а.с.98) та 27 квітня 2007 року до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори звернувся ОСОБА_5 з заявою про прийняття спадкового майна та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказане майно (а.с. 105).

19 червня 2009 року за вих.. № 1995 державним нотаріусом ОСОБА_10 Другої дніпропетровської нотаріальної контори направлено лист ОСОБА_4 В_П., в якому позивачку було запрошено до нотаріуса з питання видачі свідоцтва про право на спадщину та попереджалось, що в разі її відсутності 08 липня 2009 року, спадщина буде видана спадкоємцям по заповіту (а.с. 109).

Відповідно відповіді на запит за № 5/431 від 06 жовтня 2009 року Комунального закладу «Обласний центр медико-соціальної експертизи» ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, була первинно оглянута Червоногвардійськок> МСЕК 13 квітня 2007 року, встановлена третя група інвалідності від загального захворювання строком на 1 рік. Повторно була оглянута 06 травня 2008 року встановлена третя група інвалідності від загального захворювання строком до 01 травня 2010 року. Видана довідка серії ДНА-01 за № 623097 (а.с. 115).

В свою чергу згідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкування за законом має місце лише у разі, воно не змінено заповітом спадкодавця. Спадкування за законом, звичайно настає, якщо спадкодавець не скористався правом на складання заповіту або заповіт був визнаний повністю недійсним.

Відповідно до статті 1233 Цивільного кодексу України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Як зазначено в ч.1 ст. 1241 ЦК України, право на обовязкову частку у спадщині мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкоємця, не працездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). Непрацездатність можу зумовлюватись пенсійним віком та наявністю інвалідності.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент відкриття спадщини 31 жовтня 2006 року ОСОБА_4 пенсійного віку не досягла, третя група інвалідності загального захворювання їй встановлена лише 13 квітня 2007 року. Згідно її пояснень у судовому засіданні, як до смерті матері, так до сьогодні вона працює у вагоноремонтному депо Придніпровської залізниці поваром, на утриманні у спадкодавця ніколи не була.

Таким чином, суд оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 є не обґрунтованими, у звязку із чим задоволенню не підлягають.

На підставі ч.4 ст.55, ст.124, ст. 9 Конституції України, ст.ст. 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст.ст. 1217, 1231, 1233, 1241, 1258,1261 ЦК України, ст.ст. 10, 11,15,57-60,61, 169, 213, 215 ЦПК України, суд,- ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7 дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом на обовязкову частку у спадщині - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подцра у 20-ти денний строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Вступна та резолютивна частини рішення оголошені в судовому засіданні 02 серпня 2010 року.

Повністю рішення складено 06 серпня 2010 року.

Суддя Шавула В.С.