Справа №2-149/2010р.
27 жовтня 2010 року м. Пирятин
Пирятинський районний суд Полтавської області
у складі головуючої - судді Сімонової С.Г.,
за участі секретаря - Лимар К.І.,
позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, (фізичних осіб), представника позивача - адвоката ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення батьківства та стягнення аліментів,
ОСОБА_1 у січні 2010 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення батьківства та стягнення аліментів.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з травня 1995 року до червня 2008 року вела сімейне життя без укладення шлюбу з ОСОБА_2.
25.06. 2008 вона народила сина ОСОБА_4 народження. Однак, відповідач подати заяву до органів реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію його батьком дитини відмовився, також не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання дитини. Просить встановити, що відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4 та стягти аліменти на його утримання.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, пояснила, що вона вела сімейне життя з ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу. У 2008 році вона народила сина. Але відповідач відмовився визнавати його своєю дитиною та не подав заяви до органів РАЦСу про реєстрацію його як батька дитини та відмовляється надавати матеріальну допомогу на його утримання. Просить визнати ОСОБА_2 батьком дитини ОСОБА_4 та стягнути аліменти на його утримання.
Відповідач у судовому засіданні з позовними вимогами не погодився, пояснив, що не проживав з позивачкою однією сім'ю, спільного господарства вони не вели, визнавати себе батьком дитини не бажає, оскільки впевнений що дитина народжена позивачем не від нього, оскільки позивач мала зв'язки з іншими чоловіками.
Судом установлено:
25.06.2008 у позивача народився син ОСОБА_4, запис про батька дитини вчинено у відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 СК України.
Позивач на підтвердження своїх вимог посилається на показання свідків та на свідоцтво про народження ОСОБА_4
Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення У справі і щодо яких у сторін, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ч. 4 статті 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.
Ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 07 липня 2010 року по справі призначалася судово-медична генетична експертиза.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 272 від 20.09.2010 (а.с.49-52) вірогідність батьківства ОСОБА_2 відносно неповнолітнього ОСОБА_4, народженого ОСОБА_1В 25.06.2008, складає 99,999999 відсотків, що за даними К.Hummel, відповідає формулюванню „батьківство практично доведено.
П.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.
Так суд не може прийняти до уваги висновок судово-медичної експертизи (судово-медичної генетичної ідентифікації ), оскільки експерт у своєму висновку вийшов за межі своєї компетенції, вказавши про «практичну» доведеність батьківства, крім того, такий висновок суперечить результатам дослідження цієї ж експертизи ( а.с. 52 ), де вказано, що батьківство ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_4, народженого ОСОБА_1 « не виключається».
Що стосується інших доказів у справі, а саме показань свідків, то, на думку суду, ними також не підтверджується батьківство відповідача щодо дитини, народженої
Так, свідок ОСОБА_5 пояснива, що одного разу бачив, що ОСОБА_2 привозив ОСОБА_1 на дачу по яблука, про стосунки сторін не знає, коли позивач була вагітна, то на його запитання чия дитина відповіла, що від любимого чоловіка, ОСОБА_2 ніколи не говорив, що у ОСОБА_1 його дитина.
Свідок ОСОБА_6 пояснив у судовому засіданні, що вона сусідка по дачі сторін. Відповідач проживав у 2006 році на дачі зі своїм батьком, а ОСОБА_1 ходила готувати їм їжу, у 2006 році ОСОБА_1 зійшлася з якимось чоловіком і проживала з ним, а ОСОБА_2 проживав зі своєю сім'єю, яку ніколи не залишав. Коли вона запитувала у відповідача чи не його це дитина народилась у ОСОБА_1, він заперечував, бо в той час, коли ОСОБА_1 завагітніла, він тут взагалі не проживав.
Свідок ОСОБА_7 пояснила у судовому засіданні, що відповідач з позивачем не проживали, бо у відповідача була сім'я. Знає, що позивач та відповідач зустрічались, проте, створювати сім'ю з позивачем відповідач не збирався, як і мати з нею дітей.
Свідки ОСОБА_8. та ОСОБА_9 - дочки позивача - пояснили, що відповідач з позивачем не проживав, ніяких його особистих речей у квартирі позивача не знаходилось, відповідач іноді приходив до позивача, проте, пізно увечері повертався
При таких обставинах суд приходить до висновку, що докази, які б достовірно підтверджували батьківство відповідача відносно дитини ОСОБА_10, народженого позивачем , у судовому засіданні на здобуті і підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.
У зв'язку з цими не підлягають задоволенню й вимоги позивача відносно стягнення з ОСОБА_2І на її користь аліментів на утримання ОСОБА_4
Крім того, суд враховує, що ст. 128 СК України, на яку посилається позивач у своїх позовних вимогах, не містить вимоги про встановлення батьківства.
Керуючись ст.ст.10, 212, 215 ЦПК України, ст. 128 СК України, суд
У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення батьківства відносно ОСОБА_4 Сергійогвича та стягнення аліментів відмовити.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд протягом 10 днів із дня проголошення рішення.