№ 2-80/10
№ -
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2010 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Погребняк Т.Ю.

при секретарі Шостак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпродзержинську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, - про визнання угоди недійсною, відшкодування збитків та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

23 жовтня 2008 року ОСОБА_1 звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, - про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якій просить суд стягнути солідарно з відповідачів на її користь 27500 грн. у відшкодування збитків та 10000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивачка у позові зазначила, що в серпні 2007 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір завдатку, відповідно якого ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 в якості завдатку 13750 грн., в рахунок оплати вартості квартири № 2, розташованої в будинку № 19 по пр. Конституції в м. Дніпродзержинську. Як зазначила ОСОБА_2 при укладенні угоди, вказана квартира є її власністю. Договір купівлі квартири планували укласти між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 06 вересня 2007 року і в цей же день повинен був бути проведений остаточний розрахунок за квартиру. Крім того, ОСОБА_2 було зазначено, що в неї готові всі документи для виведення квартири з житлового фонду і це було істотною умовою домовленостей між ними. Однак, коли час дійшов до оформлення договору купівлі-продажу, то виявилося, що ОСОБА_2 не є власником квартири і квартира не виведена з житлового фонду, у зв'язку з чим позивачка стала вимагати повернення завдатку, однак ОСОБА_2 повертати гроші відмовилась. ОСОБА_1 вважає, що при укладенні договору завдатку вона була введена в оману, оскільки ОСОБА_2 не мала права підписувати зазначений договір тому, що вона не була власником квартири. Виходячи з того, що позивачка сплатила ОСОБА_2 суму в розмірі 13750 грн., кошти, які згідно умов договору підлягають поверненню на її користь складають суму в розмірі 27500 грн. Крім матеріальної шкоди, діями ОСОБА_2 позивачці також була спричинена і моральна шкода, яка полягає в тому, що гроші, які вона сплатила ОСОБА_2 в якості завдатку, позивачкою призначалися для сплати за навчання доньки у вищому навчальному закладі, в зв'язку з чим в родині виникли напружені відносини, що призвело до сильних душевних страждань з боку ОСОБА_1, вона стала погано себе почувати, часто нервувати. Завдану їй моральну шкоду позивачка оцінює в 10000 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити, пояснила, що станом на серпень 2008 року займалась пошуком приміщення для облаштування магазину, для цієї мети її влаштовувала і квартира, але виведена з житлового фонду з усіма дозвільними документами; з наміром придбати квартиру звернулась до фахівця з нерухомості і та запропонувала їй придбати квартиру АДРЕСА_1, власником якої представилась відповідачка ОСОБА_2, і повідомила, що квартиру виведено з житлового фонду, дозвільна документація щодо її подальшої експлуатації у якості нежитлового приміщення виготовлена, але відповідних документів не показала, позивачка повірила ОСОБА_2 та фахівцю з нерухомості, котра займалась пошуком квартири і теж завірила, що документи в порядку; узгодили ціну, продаж мали намір вчинити за 55000 умовних одиниць, і уклали договір завдатку на суму 2750 у.о., еквівалентну 13750 грн., про що вказано в договорі; згідно договору про завдаток домовились провести повний розрахунок в сумі 55000 умовних одиниць не пізніше 06 вересня 2007 року; позивачка стверджує що мала намір купити вказану квартиру, для цього і дала завдаток, у неї були необхідні кошти, а також вона звернулась до банку за кредитом і їй у будь-який час готові надати відповідні кошти, її знайома ОСОБА_4 теж планувала їй надати певну суму у разі, якщо грошей не вистачить, оскільки квартира потребувала капітального ремонту. 06 вересня 2007 року до нотаріуса позивачка не змогла прибути за сімейних обставин, не змогла прийти і ОСОБА_2, але потім позивачці стало відомо, що документи на виведення квартири з житлового фонду не готові, тому вона попросила відповідачку повернути їй завдаток, звернулась до фахівця з нерухомості і та віддала їй гроші за оформлення угоди, але відповідачка повернути завдаток відмовилась; з цього приводу позивачка зверталась до міліції та у розгляді її звернення відмовили, у звязку з чим звернулась з позовом до суду; стверджує, що відповідачка ввела її в оману, завіривши, що квартира належить їй особисто і що її виведено з житлового фонду; кошти, які віддала відповідачці у якості завдатку могли бути спрямовані на навчання доньки, в результаті неповернення коштів відповідачкою в сімї виникали конфлікти, вона особисто переживала, знаходилась у стресовому стані, тому просить задовольнити позов в повному обсязі, визнати недійсною укладену угоду і стягнути з відповідачки на її користь завдані збитки у розмірі подвійного завдатку і моральну шкоду.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав заявлений позов та просив його задовольнити і визнати недійсним укладений договір завдатку, як такий, що вчинений під впливом обману та умовчання відповідачки стосовно істотних умов, стягнути з відповідачки збитки у розмірі подвійного завдатку і моральну шкоду.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, повідомила, що дійсно квартира, яку вона мала намір продати позивачці, належала на праві власності її чоловіку ОСОБА_3, але рішення про її продаж вони прийняли спільно і оскільки він був зайнятий в день укладення договору завдатку на роботі, то гроші у позивачки в еквіваленті 13750 грн. отримала у якості завдатку вона особисто в присутності рієлтера; стверджує, що показувала усі наявні документи на квартиру позивачці, але та наполягала на виведенні квартири з житлового фонду, таке рішення було винесено 22.08.2007 року виконкомом міської ради, цим питанням займався чоловік відповідачки ОСОБА_3; стверджує, що позивачка на оформлення угоди купівлі-продажу до нотаріуса не прийшла, так як не мала грошей на придбання квартири, тому вирішили завдаток їй не повертати, а у квітні 2008 року квартиру продали іншій особі; просить у позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав з підстав наведених відповідачкою ОСОБА_2, підтвердив, що квартира, яку збирались продати позивачці, дійсно належала йому на праві власності, але завдатку щодо її продажу він не отримував, цей завдаток отримала його дружина; квартиру наприкінці серпня 2007 року вивели з житлового фонду, так як позивачка купувати її відмовилась, завдаток їй не повернули, на теперішній час квартиру продали.

Представник відповідачів ОСОБА_6 в судовому засіданні просив у позові відмовити, посилаючись на те, що договором про завдаток не передбачено обов`язку продавця квартири підготувати документи по виведенню її з житлового фонду, позивачка не з`явилась до нотаріуса на оформлення угоди і не підтвердила свою платоспроможність, тому відповідачами їй не повернуто завдаток на законних підставах.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 пояснила, що у приятельських стосунках з позивачкою, тому їздила разом з нею дивитись квартиру, яку вона мала намір купити у ОСОБА_2, а також обіцяла у разі потреби надати позивачці необхідну для цього суму коштів; при огляді квартири була присутня рієлтер і ОСОБА_2, яка представилась власницею, про те, що квартира належить її чоловікові не повідомляла, запевняла, що квартиру виведено з житлового фонду.

Суд, вислухавши позивачку та її представника, відповідачів та їх представника, свідка, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України, зокрема, у випадку визнання обставин сторонами, які беруть участь у справі.

Як встановлено в судовому засіданні, між сторонами - позивачкою ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 - 21 серпня 2007 року укладено договір завдатку (л.с.6), за яким ОСОБА_1 передала, а ОСОБА_2 отримала грошові кошти у розмірі, що дорівнює 13750 грн., а також ОСОБА_1 сплатила кошти в еквіваленті 4375 грн. за послуги рієлтера, про що уклали окремий договір (л.с.37). Зазначені обставини сторонами не оспорювались. Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала, що при укладенні договору завдатку між нею та позивачкою істотною умовою було виведення квартири з житлового фонду, і дійсно в договорі про завдаток щодо цієї обставини не зазначено. При цьому рішення органу місцевого самоврядування з даногр приводу було винесено, але не на час укладення оспорюваної угоди, а наступного дня - рішенням № 580 від 22.08.2007 за зверненням приватного підприємця ОСОБА_3 від 11.05.2007 року двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 було переведено у нежитлове приміщення (л.с.21). Цим же рішенням ОСОБА_3 надано дозвіл на реконструкцію квартири під магазин непродовольчих товарів за умов одержання у відділі головного архітектора даних на проектно-вишукувальні роботи, розробки проектно-кошторисної документації, узгодження її, отримання дозволу на виконання будівельних робіт з реконструкції в інспекції державного архітектурно-будівельного контролю департаменту містобудування міської ради, оформлення документів на землекористування. Наявність звернення відповідача ОСОБА_3 ще у травні 2007 року до органу місцевого самоврядування за таким рішенням, як і факт його отримання наступного дня після укладення з позивачкою договору завдатку, свідчить, що відповідачі планували продати саме нежитлове приміщення, при цьому укладаючи договір завдатку з позивачкою щодо забезпечення виконання угоди купівлі-продажу квартири, відповідачка умовчала і не зазначила про вчинення дій по виведенню квартири з житлового фонду в договорі про завдаток.

З договору купівлі-продажу квартири від 04.04.2008 року (л.с.23) вбачається, що власником квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_3. Таким чином відповідачка ОСОБА_2, укладаючи оспорювану угоду про завдаток, умовчала про наявність обставин, котрі могли стати перешкодою вчинення правочину, оскільки не повідомила позивачці, що право власності на квартиру зареєстровано за її чоловіком і відповідно тільки він за умови нотаріально засвідченої згоди своєї дружини - ОСОБА_2 - має право укладати угоди стосовно відчуження цієї квартири. Якщо вважати, що в контексті ст.368 ЦК України зазначена квартира була спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 і іншого договору між ними не існувало, то про це відповідачка у будь-якому випадку мала б повідомити, укладаючи договір завдатку з позивачкою, оскільки відсутність згоди на продаж квартири з боку її чоловіка унеможливила б укладення угоди з її відчуження. Виходячи з цього тільки ОСОБА_3, як власник квартири, або його представник за довіреністю, мав повноваження укладати договір завдатку з позивачкою, при цьому зазначивши про наявність нотаріально засвідченої згоди дружини на продаж квартири, а також про виведення квартири з житлового фонду.

Тому суд вважає факт умовчання відповідачкою ОСОБА_2 про вжиття її чоловіком заходів по виведенню квартири з житлового фонду, а також умовчання стосовно стадії вирішення цього питання та обсягу прав і обов`язків, які у нього у звязку з цим виникають, обставинами, котрі мають істотне значення і вплив на прийняття позивачкою рішення щодо придбання квартири і укладення договору завдатку. При цьому суд виходить з того, що навіть якщо позивачка мала намір придбати квартиру, як зазначено в договорі завдатку, а не приміщення для магазину, як вона стверджує в суді, то відповідачка ОСОБА_2 ввела її в оману щодо його правового стану, уклавши з нею договір завдатку як засіб забезпечення виконання майбутнього договору купівлі-продажу саме квартири, а не нежитлового приміщення, оскільки в суді ОСОБА_2 не заперечувала, що на день укладення угоди знала про звернення її чоловіка з приводу виведення квартири з житлового фонду.

Стороною відповідачів в судовому засіданні не підтверджено доказами обставини, на які вони посилаються в обгрунтування заперечень проти позову, щодо відсутності коштів у позивачки на придбання квартири та її неявки до нотаріуса для оформлення угоди купівлі-продажу саме з цих підстав, відсутні і докази явки відповідачів до певного органу нотаріату в обумовлений сторонами день та час .

Ст. 570 ЦК України встановлено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання.

Той факт, що сума отримана відповідачкою ОСОБА_2 від позивачки за договором завдатку є саме завдатком, сторонами не оспорювався і встановлений в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 571 ЦК України якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості.

Договором між сторонами передбачено повернення завдатку у подвійному розмірі при невиконанні обовязку з боку продавця.

Ст. 230 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо одна зі сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо одна сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у звязку з вчиненням цього правочину.

Правочин може бути визнаний вчиненим під впливом обману у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману щодо фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману, є умисел: особа знає про наявність чи відсутність певних обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї. Правочин, здійснений під впливом обману, на підставі ст. 230 ЦК України може бути визнаний судом недійсним.

Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачці ОСОБА_2 було відомо, що квартира, за продаж якої вона отримує завдаток, не є її особистою власністю, право власності зареєстровано за її чоловіком, нотаріально засвідченої згоди або довіреності на її продаж він не давав, також їй було відомо про вжиття заходів по виведенню квартири з житлового фонду, однак про наявність цих обставин відповідачка умисно умовчала і не повідомила позивачці, уклавши з нею договір завдатку, тому суд вважає необхідним задовольнити частково заявлений позов, визнати недійсним договір завдатку між сторонами як вчинений під впливом обману і стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивачки збитки у подвійному розмірі завдатку, тобто 27500 грн., а також покласти судові витрати по справі, в решті позовних вимог відмовити у звязку з недоведеністю позивачкою факту її завдання, її розміру та причинного звязку між укладенням угоди та її завданням; у позові до ОСОБА_3 відмовити, оскільки він не є стороною оспорюваної угоди.

Керуючись ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивачки понесені нею у справі судові витрати: судовий збір в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 30 грн., що були останнім сплачені при зверненні до суду.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 79, 88, 209, 212-215 ЦПК України,

ст.ст. 230, 570, 571 Цивільного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Задовольнити частково позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 - про визнання угоди недійсною, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Визнати недійсним як вчинений під впливом обману договір про завдаток від 21.08.2007 року на суму 13750 грн., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рахунок забезпечення виконання зобов`язання за договором купівлі-продажу нерухомого майна.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування збитків 27500 (двадцять сім тисяч п'ятсот) грн., судові витрати - судовий збір в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 30 грн.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя Погребняк Т.Ю.