АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: трудові інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: Бурлака І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«30» листопада 2010 р. м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Маміної О.В.,

Суддів: Бурлака І.В., Цвірюка В.О.,

при секретарі: Єщенко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги імені проф.. ОСОБА_3 про визнання протиправною зміну режиму роботи та зобовязання поновити попередній режим роботи,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги імені проф.. ОСОБА_3 про визнання протиправною зміну режиму роботи та зобовязання поновити попередній режим роботи. В обгрунтування своїх вимог посилався на те, що з 05.09.1995 року він працює на посаді молодшої медичної сестри загально профільної виїзної бригади 3-ї підстанції швидкої медичної допомоги. При працевлаштуванні йому встановлено режим роботи за таким графіком: 24 робочих години 72 години відпочинку. За таким графіком він працював до січня 2001 року. Дізнавшись про його членство в профспілковій організації, адміністрацією установи наказом № 46 від 25.01.2001 року йому винесено догану та змінено режим роботи з 24 робочих годин на 12 робочих годин. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.09.2001 року зобовязано відповідача встановити йому попередній режим роботи. У січні 2006 року його звільнено з роботи. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21.09.2007 року його поновлено на роботі. У відповідності з п.4.11.колективного договору від 12.12.2007 року він написав заяву продовжувати працювати в попередньому режимі. Так він працював до січня 2010 року. Проте, з січня 2010 року йому знову змінено графік роботи до 12 робочих годин. Вважав, що це порушення колективного договору. У звязку з чим просив суд визнати переведення з 01.01.2010 року з режиму роботи з 24 робочих годин на 12 робочих годин протиправним; зобовязати відповідача повернути попередній режим 24 робочих годин.

Представник відповідача позов не визнала, посилалася на те, що можливість встановлення тривалості робочого часу 24 години передбачена за наявності згоди працівника.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2010 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити його позов. При цьому посилався на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, на порушення норм матеріального і процесуального права. Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув увагу на те, що він фактично оскаржував дії адміністрації лікарні; що в 2001 році таке ж саме переведення визнано рішенням суду протиправним.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення суду першої інстанції - залишити без змін з наступних підстав.

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні позову, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що встановлення тривалості робочої змін до 24 годин вирішувається тільки за заявою співробітника і з узгодженням з Представницьким органом установи.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобовязується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобовязується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ст. 61 КЗпП України на безперервно діючих підприємствах, в установах, організаціях, а також в окремих виробництвах, цехах, дільницях, відділеннях і на деяких видах робіт, де за умовами виробництва (роботи) не може бути додержана встановлена для даної категорії працівників щоденна або щотижнева тривалість робочого часу, допускається за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації запровадження підсумкового обліку робочого часу з тим, щоб тривалість робочого часу за обліковий період не перевищувала нормального числа робочих годин.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 05.09.1995 року по теперішній час позивач ОСОБА_2 працює у відповідача на посаді санітара (на теперішній час назву посади замінено на молодшу медичну сестру) загально профільної виїзної бригади 3-ї підстанції швидкої медичної допомоги Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. ОСОБА_3.

Пунктом 4.11. колективного договору між адміністрацією та спільним представницьким органом (трудовим колективом) Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. ОСОБА_3 передбачено, що тривалість нічної роботи дорівнюється денній і складає не більше 12 годин у зміну. Допускається встановлювати тривалість робочого часу 24 години, крім водіїв санітарного автотранспорту. У кожному конкретному випадку питання встановлення тому чи іншому співробітнику тривалості робочої змін до 24 годин повинно вирішуватися тільки за заявою співробітника і з узгодженням з Представницьким органом лікарні.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 за його заявою у 2008 році строком на рік з 01.10.2008 року по 31.12.2008 року та у 2009 році строком на рік з 01.10.2009 року по 31.12.2009 року надано дозвіл на роботу у добовому режимі. У 2010 році такої заяви не було, і ОСОБА_2 працював у звичайному режимі.

Посилання ОСОБА_2 на те, що оскільки з моменту працевлаштування він працював у відповідача у добовому режимі, тому і зараз він має право працювати у такому режимі, судовою колегією не приймаються, оскільки виходячи з змісту п. 4.11. колективного договору установи вирішення цього питання відбувається тільки за заявою співробітника.

В суді апеляційної інстанції сторони не заперечували, що зміст пункту 4.11. колективного договору на 2010 рік не змінився.

Між тим доказів того, що ОСОБА_2 після спливу дії наказу до подачі позову до суду, тобто з 01.01.2010 року по 19.02.2010 року подано заяву на встановлення йому тривалості робочого часу 24 години та отримано відмову відповідача, матеріали справи не містять, і доказів щодо цього ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції не надав. Заява на аркуші справи № 95, на яку посилається ОСОБА_2, подана до відповідача 31.05.2010 року, тобто під час розгляду справи в суді, а не до подачі позову до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суду перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

У звязку з чим судова колегія вважає, що висновок суду відповідає зазначеним вище обставинам справи, наявним у справі доказам та зроблений відповідно до норм матеріального та процесуального права. Рішення суду є законним та обгрунтованим, підстав для його скасування або зміни немає. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1.ч.1.ст. 307, ст. ст. 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Миколаойвича-відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2010 року залишити без змін

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: