Справа № 2-4944-10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

20 грудня 2010 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі :

головуючого судді - Шавиріної Л.П.

при секретарі - Кононенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Красний Лиман за участю позивача та свідків справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про виселення та припинення реєстрації, суд

В С Т А Н О В И В :

15 листопада 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про виселення та припинення реєстрації в жилому будинку, що належить йому на праві власності.

В судовому засіданні позивач підтримав повністю свої вимоги і суду показав, що йому та третім особам на праві власності належить жилий будинок, який розташований в с. Ставки Краснолиманської міської ради Донецької області по вул. Сєвєрна,14. З 2002 по 2006 рік у звязку з реєстрацією шлюбу з його дочкою ОСОБА_5 у вказаному жилому будинку проживав та зареєстрований як член сімї відповідач. В жовтні місяці 2006 року відповідач, забравши свої речі, перестав проживати у спірному жилому будинку і користуватися ним, бо шлюбні відносини між ним та ОСОБА_5 було припинено. Але до теперішнього часу відповідач не припинив. Реєстрація відповідача у жилому будинку, що належить йому на праві власності, створює перешкоди йому у користуванні та розпорядженні вказаним будинком. Тому просив виселити відповідача з жилого приміщення, та припинити її реєстрацію в ньому.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був попереджений відповідно до ч.5 ст.74, ч.4 ст. 76 ЦПК України.

Треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, просили справу розглянути у їх відсутності.

Судом встановлено, що позивачу та третім особам на підставі свідоцтва про право власності від 21.04.1997 року належить жилий будинок з господарськими спорудами, розташований в с. Ставки Краснолиманської міської ради Донецької області по вул.. Сєвєрна,14(а.с.9).

З 15.11.2002 року у звязку з реєстрацією шлюбу між відповідачем та дочкою позивача третьою особою ОСОБА_5 відповідача було зареєстровано ІНФОРМАЦІЯ_1 по вул.. Сєвєрна,14 с. Ставки і став проживати у вказаному будинку як член сімї(а.с.8,10,12).

В 2006 році шлюбні відносини між відповідачем та третьою особою ОСОБА_5 було припинено. З вказаного часу він перестав бути членом сімї позивача та третьої особи бо живе самостійно, сумісне з позивачем та третьою особою господарство не веде, і з цього часу відповідач не проживає в будинку по вул.Сєвєрна,14 в с. Ставки Краснолиманської міської ради Донецької області і не користується ним, все своє майно з нього забрав (а.с.11). А в 2010 році шлюб між відповідачем та третьою собою було розірвано(а.с.8).

До теперішнього часу відповідач не припинив реєстрацію в будинку позивача та третіх осіб, що створює перешкоди власнику у користуванні та розпорядженні вказаним майном.

Для регулювання відносин між власником житла та членами його сім»ї законодавець використав правову конструкцію (сервітут), яка раніше до цих відносин не застосовувалась. Тому хоч положення житлового законодавства і підлягають переважному застосуванню до житлових відносин в силу ст. 3 ЖК України, але в разі, якщо питання, яке виникло при розгляді спору не урегульовано житловим законодавством, відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» суд застосовує норми цивільного законодавства.

Тому, враховуючи те, що норми ЖК України не регулюють вказані відносини при розгляді спору суд керується нормами глави 32 ЦК України, а норми житлового законодавства використовує лише за аналогією.

Так відповідно до ст.64,156 ЖК України до членів сім»ї власника жилого будинку належать діти власника та інші особи, які користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Тобто це свідчить про те, що бувші члени сімї власника житла, мають не тільки рівні права з членами його сімї, а повинні нести і відповідальність, яка передбачена законодавством для членів сімї.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла чи законом.

Матеріали справи свідчать про те, що іншої домовленості між позивачем та відповідачем про підстави втрати користування житлом не існувало.

Враховуючи те, що в судовому засіданні встановлено, що відповідач не користуються жилим будинком, який належить позивачу та третім особам на праві власності, з 2006 року (а.с.11), суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині виселення відповідача з жилого приміщення є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Крім того в судовому засіданні встановлено, що збереження реєстрації відповідача у жилому будинку, який належить позивачу та третім особам на праві власності, чинить перешкоди власникам у користуванні своїм майном та у розпорядженні ним.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо ці порушення не були поєднані з позбавленням володіння.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Враховуючи те, що відповідач змінив місце проживання більш ніж чотирнадцять років назад і до теперішнього часу не зареєструвався за новим місцем проживання і не припинив реєстрацію за попереднім місцем проживання (в жилому будинку, що належить позивачу)на підставі ст. 7 вказаного закону він може бути знятим з реєстрації на підставі рішення суду про виселення.

Тому і в цій частині суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст.3,64,156 ЖК України, ст.391,405 ЦК України, ст.ст.6,7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, ст.ст.10,11,60,79,88,212-215, ,226,232 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Виселити ОСОБА_2 з жилого будинку, розташованого по вул. Сєвєрна,14 в с. Ставки Краснолиманської міської ради Донецької області, без надання іншого жилого приміщення.

Припинити реєстрацію ОСОБА_2 в жилому будинку по вул. Сєвєрна,14 в с. Ставки Краснолиманської міської ради Донецької області.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд в 10-денний строк з дня його проголошення.

Рішення може бути переглянуто за заявою відповідача, поданою до Краснолиманського міського суду у 10-денний строк з моменту отримання його копії.

Рішення виготовлено у нарадчій кімнаті у 1 примірнику.

Головуючий суддя