Броварський міськрайонний суд Київської області
справа 2-437/10
РІШЕННЯ

Іменем України

15 червня 2010 р. Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Сердинського В.С.

при секретарі - Калита Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа публічне акціонерне товариство «ІНГ ОСОБА_3 Україна» про визнання права власності на частину нерухомого майна (квартири) в спільному майні подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 третя особа: публічне акціонерне товариство «ІНГ ОСОБА_3 Україна» про визнання права власності на ? частину нерухомого майна, що є спільною сумісною власністю подружжя,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2, третя особа: публічне акціонерне товариство «ІНГ ОСОБА_3 Україна» про визнання права власності на частину нерухомого майна (квартири) в спільному майні подружжя.

Позивачка за основним позовом ОСОБА_1 зазначала, що 07 березня 2003 р. між нею та відповідачем ОСОБА_2 укладено шлюб. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2. Їхній шлюб з первісним відповідачем був офіційно розірваний 27 вересня 2007 р. на підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області. Фактично ж, шлюбні відносини, ведення спільного господарства остаточно припинилися 29 червня 2007 р.

15 травня 2006 р. на підставі договорів про резервування квартири, купівлі-продажу облігацій, позивачкою разом з відповідачем була придбана квартира АДРЕСА_1 за ціною 335 165, 70 грн. Дана сума коштів складалася з: - 196 50 грн., спільних з первісним відповідачем коштів, отриманих ними від продажу спільної квартири АДРЕСА_2; - 110 000 грн. отриманих нею в кредит, з яких 10 239,93 грн. були виплачені з заробітної плати первісного позивача в період часу з 05 травня 2006 р. по 29 червня 2007 р. і тому являлися спільними коштами подружжя; 99 760,07 грн. сплачувалися позивачем в період з 29 червня 2007 р. по 19 вересня 2007 р., що відбувалося, по-перше, після остаточного припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства з первісним відповідачем, по-друге - за рахунок коштів, отриманих особисто первісним позивачем, як позику, і тому такі кошти теж являлися особистими коштами первісного позивача; - 28 215,70 грн., які були отримані нею особисто в позику, були повернуті позикодавцю після припинення шлюбних відносин та ведення спільного з відповідачем господарства за рахунок її особистих коштів.

Таким чином, кошти в сумі 207 189,93 грн. належали до спільних сумісними коштів подружжя, 127 975,77 грн. являлися особистими коштами первісного позивача.

Виходячи зі 100 % суми коштів, які були сплачені подружжям за спірну квартиру, кошти в сумі 103 594,965 грн., що являються ? суми спільних сумісних коштів відповідають 30,9 %; кошти в сумі 231 570,735 грн., що складаються з особистих коштів позивача та ? суми спільних з відповідачем коштів, становлять 69,1 %.

Первісний позивач також вказує на те, що її частка спірної квартири збільшилася з 69,1 % до 77,44 % за рахунок проведення нею ремонтно-будівельних робіт по облаштуванню спірної квартири за кошти, що належали їй особисто і складалися з коштів, отриманих нею в кредит та з коштів отриманих від продажу спадкової квартири. Частка відповідача ОСОБА_5 зменшилася відповідно.

Посилаючись на викладене, позивачка просила суд визнати за нею право власності на квартиру за № 130 в будинку 1-в по вулиці Постишева в м. Бровари Київської області. Присудити ОСОБА_2 грошову компенсацію за його частку в квартирі за № 130 в будинку № 1-в по вулиці Постишева в м. Бровари Київської області в розмірі 150 000 грн. та виселити ОСОБА_2 з квартири за № 130 в будинку 1-в по вулиці Постишева в м. Бровари Київської області.

17 лютого 2010 р. позивачкою ОСОБА_1 було подано уточнену позовну заяву про визнання за нею права власності на 77/100 частини нерухомого майна квартири № 130, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя і знаходиться за адресою: Київська обл., м. Бровари, вул. Постишева, буд. 1-в., визнати за відповідачем ОСОБА_2 право власності на 23/100 частини зазначеної квартири, стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову суму витрат, повязаних із розглядом справи.

09 грудня 2009 р. відповідачем ОСОБА_2 подано зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1, третя особа: публічне акціонерне товариство «ІНГ ОСОБА_3 Україна» про визнання права власності на ? частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, розірвання договору поруки від 07 квітня 2008 р.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 зазначав, що у 2003 році вони разом з відповідачкою ОСОБА_1 придбали однокімнатну квартиру, яку продали за 45 000 доларів США . Дані кошти були інвестовані їхньою родиною в будівництво двокімнатної квартири АДРЕСА_4 1-в у м. Бровари. Додатково кошти були взяті за кредитним договором на імя відповідачки. Право власності на спірну квартиру зареєстроване на ОСОБА_1

27 вересня 2007 р. рішенням Броварського міськрайонного суду шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу вони разом проживали однією сімєю, вели спільне господарство, продовжували обладнувати спільне житло. В лютому-березні 2009 р. ситуація в сімї напружилася, що призвело до неможливості спільного проживання. На даний час заборгованість за кредитним договором складає 46 000 доларів США.

Вважає, що спірна квартира придбана ним з відповідачкою у спільну сумісну власність, частково за спільні кошти подружжя, частково за кредитні кошти, платежі вносилися ОСОБА_1 під час їхнього проживання однією сімєю.

Просив визнати за ним право власності на ? частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5, розірвати договір поруки від 07 квітня 2008 року, укладений між ОСОБА_2 та ПАТ ІНГ ОСОБА_3 Україна та внести зміни в договір іпотечного кредитування від 07 квітня 2008 року, укладеного між ПАТ ІНГ ОСОБА_3 Україна та ОСОБА_1 Стягнути з ОСОБА_1 на його користь судові витрати на суму 1700 грн. державного мита та 120 грн. витрати на ІТЗ.

29 березня 2010 р. представником позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_6 подано заяву про зменшення розміру зустрічних позовних вимог з проханням залишити без розгляду вимогу в частині розірвання договору поруки від 07 квітня 2008 року укладений між ОСОБА_2 та ПАТ ІНГ ОСОБА_3 Україна та внесення змін в договір іпотечного кредитування від 07 квітня 2008 року, укладеного між ПАТ ІНГ ОСОБА_3 Україна та ОСОБА_1Г

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2010 року залишено без розгляду позовні вимоги позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 в частині розірвання договору поруки від 07 квітня 2008 року укладений між ОСОБА_2 та ПАТ ІНГ ОСОБА_3 Україна та внесення змін в договір іпотечного кредитування від 07 квітня 2008 року, укладеного між ПАТ ІНГ ОСОБА_3 Україна та ОСОБА_1Г

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показала, що вона робили ремонт в спірній квартирі майже 2,5 місяці і всі розрахунку вела з позивачкою. Працювали втрьох, робили всі малярні роботи, ложили ламінат і два балкони. З ОСОБА_2 знайома, робила ремонт його брату, звітували про всі витрати тільки позивачці ОСОБА_1 За роботу заплатили приблизно 12 тис.-13 тис. грн.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що вона тривалий час являлася сусідкою позивачки ОСОБА_1 та відповідача, їй були відомі подробиці їхнього сімейного життя. Позивачка переїхала в спірну квартиру приблизно 2 роки назад, з розмов знає, що вона отримала кредит з банку в якому працює. Знає про те, що сімейні стосунки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 остаточно припинилися влітку 2007 р., після дня народження їхнього сина ОСОБА_4.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала, що вона є сестрою позивачки ОСОБА_1 Всі кредити на які було куплено спірне майно виплачувала її сестра. На ремонт сестра позичала гроші у неї. Її чоловік ніде не працював і не збирався працювати. Якийсь період працював водієм. Жили вони погано, проте, ОСОБА_1 сподівалась, що все буде добре, тому і брала кредити на ремонти. Чоловік зловживав спритними напоями, залишав дітей на сусідів чи сторонніх людей, нічого не робив для утримання сімї. Позивачка робили переакридитацію кредиту і на залишок віддала позичені кошти.

В судовому засіданні позивачка за первісним позовом та відповідачка за зустрічним позовом ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_10 надали пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просили суд про задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні представник відповідача за основним позовом ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення основного позову, зустрічний позов підтримала, просила задовольнити в повному обсязі.

Відповідач за основним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 в судове засідання не зявився про слухання справи повідомлявся належним чином, згідно розписки, яка знаходиться в матеріалах справи (а.с.45).

В судовому засіданні представник третьої особи: ПАТ «ІНГ ОСОБА_3 Україна» ОСОБА_11 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог первісного позивача ОСОБА_1, стосовно задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 заперечувала.

Відповідно до ч. 6 ст. 57 Сімейного кодексу України, суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у звязку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Згідно ч. 7 ст. 57 Сімейного кодексу України, якщо у придбанні майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленому Верховного Суду України за № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясувати джерело та час його придбання.

Згідно п. 30 наведеної Постанови, якщо за час окремого проживання подружжя після фактичного припинення шлюбних відносин спільне майно його членами не придбавалося, суд відповідно до ч. 6 ст. 57 СК може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте кожним з них за цей період та за вказаних обставин, і провести поділ тільки того майна, що було їхньою спільною власністю до настання таких обставин.

Судом встановлено, що 07 березня 2003 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб в відділі реєстрації актів громадянського стану Броварського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 104 (а.с.7).

Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с.8-9).

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний 27 вересня 2007 р. на підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області. (а.с.10-11). Фактично ж, шлюбні відносини, ведення спільного господарства остаточно припинилися 29 червня 2007 р., що підтверджується поясненням ОСОБА_1Г, яка в судовому засіданні пояснила, що їхні стосунки з чоловіком погіршилися, жити разом стало не можливо, у звязку з чим вона ще у травні 2007 р. звернулась до Броварського міськрайонного суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. За час розгляду даної справи їм неодноразово надавався час для примирення, але примирення не відбулося. Так, у день народження їхнього сина, ОСОБА_4 27 червня 2007 р., ОСОБА_2 вживши алкогольні напої, знову вчинив сварку. Після даної події, 29 червня 2007 р. вони перестали проживати однією сімєю, вести спільне господарство.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи № 2-2157/07 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, що були досліджені в судовому засіданні, позов про розірвання шлюбу був поданий до Броварського міськрайонного суду 23 травня 2007 р. Згідно протоколу, в судовому засіданні від 21 червня 2007 р. позивач зазначає, що вони не підтримують з відповідачем подружніх відносин з 07 червня 2007 р., не ведуть спільне господарство з 20 травня 2007р. (а.с.17 цивільної справи № 2-2157/07 ). В судовому засіданні від 27 червня 2007 р. позивач зазначає, що за час наданий їм для примирення, вони надали шанс один одному, але відповідач взяв спирте, кажучи, що на день народження сина і, коли вони приїхали на дачу, почав виясняти відносини з приводу того, що вона подала на розлучення. Коли приїхали в м. Бровари, то ОСОБА_1 вигнала ОСОБА_2 Крім цього зазначає, що вони підтримували з відповідачем подружні стосунки до 29 червня 2007 р., проживали спільно з 21 червня 2007 р. по 29 червня 2007 р. (а.с. 23-24 цивільної справи № 2-2157/07 ).

24 грудня 2003 року між ОСОБА_1 та ВАТ Броварський завод будівельних конструкцій було укладено договір про пайову участь (інвестування) у будівництві житла. (а.с.10-13 том. 2) На умовах даного договору забудовник побудував та передав у власність однокімнатну квартиру АДРЕСА_6. Вартість такого будівництва була визначена в сумі 82 498 грн.

29 березня 2004 між ОСОБА_1 та АБ ІНГ ОСОБА_3 Україна було укладено кредитний договір, з яким ОСОБА_3 «ІНГ ОСОБА_3 Україна» надав їй споживчий кредит у розмірі 8 000 доларів США. Дані кошти були переведені в гривні та разом з іншими, загальною сумою 82 498 грн., перераховані на рахунок забудовника (а.с.14-25, том 2).

Кредит за договором від 29 березня 2004 р., 28 січня 2005 р. був перекредитований, кошти в сумі 8 000 доларів США, що були отримані ОСОБА_1 за останнім кредитом, були використані в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту від 29 березня 2004 р. ( а.с.28-39 том 2 ).

19 квітня 2006 р. ОСОБА_1 продає спільну з ОСОБА_2 однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 за ціною 44 000 доларів США, 43 900 з яких були одразу внесені на поточний рахунок первісного позивача. (а.с.40-45, том 2)

З коштів, отриманих від продажу зазначеної квартири, ОСОБА_1 погасила заборгованість яка складала 4 672,54 доларів США (а.с.46 том 2).

05 травня 2006 р. ОСОБА_1 зняла зі свого поточного рахунку № 2620-80000351 грошову суму в розмірі 39 000 доларів США, які залишилися від продажу спільної квартири, (а.с.47, том. 2) та, обмінявши їх на гривні, внесла на свій гривневий рахунок № 2620-30000149 в сумі 196 950,00 грн. (а.с.48, том 2)

05 травня 2006 р. ОСОБА_1 уклала з ОСОБА_3 банком «ІНГ ОСОБА_3 Україна» договір іпотечного кредиту, за яким банк надав їй кредит в розмірі 110 000 грн. для фінансування будівництва (а.с.50-67, том 2)

15 травня 2006 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Інвестиційно-будівельна корпорація «Місто» договір про резервування квартири в житловому комплексі, що по вул. Постишева 1-в, м. Бровари, відповідно до якого товариство зобовязалося закріпити за нею квартиру та передати її, при погашенні пакету облігацій товариства (а.с.67-70, том 2).

15 травня 2006 року ОСОБА_1 уклала з ОСОБА_3 банком «Регіонального розвитку» договір купівлі-продажу облігацій, за яким остання зобовязалася оплатити продавцю договірну вартість цінних паперів (облігація іменна, емітент: ТОВ «Інвестиційно-будівельна корпорація «Місто»), що складала 335 165, 70 грн., а продавець зобовязався забезпечити списання цінних паперів (а.с.71-72, том.2).

19 травня 2006 р. в рахунок оплати за договором купівлі-продажу облігацій від 15 травня 2006 р. ОСОБА_1 зі свого поточного рахунку № 2620-30000149 перерахувала на рахунок продавця кошти в сумі 335 165,70 грн. (а.с.73, том 2).

Станом на 29 вересня 2007 р. за договором іпотечного кредиту, що був укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 банком «ІНГ ОСОБА_3 Україна» 05 травня 2006 р. з 110 000 грн. первісним позивачем, згідно графіку платежів, було виплачено 10 239,93 грн. Решта суми за кредитом виплачувалася 27 липня, 29 серпня 2007 р.- згідно графіка платежів, 19 вересня 2007 р. мало місце дострокове погашення кредиту, сума остаточного платежу за кредитом складала 98 548,79 грн. (а.с.75, том 2) ОСОБА_1 31 травня 2006 р. було перераховано на рахунок ОСОБА_12 10 000 грн. (а.с.79, том 2), 32 500 грн. перераховано на рахунок ОСОБА_12 18 вересня 2007 р. (а.с.76, том 2)

18 та 19 вересня 2007 р., ОСОБА_1отримала від ОСОБА_13 кошти в сумі 27 000 доларів США (а.с.77-78)

19 вересня 2007 р. ОСОБА_1 виплатила заборгованість в сумі 98548,79 грн. за договором іпотечного кредиту від 05 травня 2006 р.(а.с.75).

20 вересня 2007 р. ОСОБА_1 уклала з ОСОБА_3 банком «ІНГ ОСОБА_3 Україна» договір іпотечного кредитування, за яким вона цього ж дня отримала кредит в сумі 40 000 доларів США, які банк переказав на її поточний рахунок № 2620-80000351 (а.с.79-83, том 2).

20 вересня 2007 р., ОСОБА_1 зняла з поточного рахунку № 2620-80000351 кошти в сумі 27 000 доларів США та переказала їх ОСОБА_13 (а.с.84, том 2).

На підставі наведеного, судом встановлено, що спірна квартира АДРЕСА_7 була придбана за кошти в сумі 335 165,70 грн., які складалися з: - 196 950 грн. спільних сумісних коштів, отриманих сторонами від продажу квартири АДРЕСА_2; - 110 000 грн. отриманих первісним позивачем в якості кредиту в ОСОБА_3 банку «ІНГ ОСОБА_3 Україна» за договором від 05 травня 2006 р., з яких 10 239,93 грн. були виплачені з заробітної плати первісного позивача та в період з 05 травня 2006 р. по 29 червня 2007 р., і тому такі кошти являються спільними коштами подружжя; 99 760,07 грн., сплачувалися первісним позивачем в період з 29 червня 2007 р. по 19 вересня 2007 р., що відбувалося по перше - після остаточного припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства з первісним відповідачем, по друге - за рахунок коштів, отриманих в позику у ОСОБА_13, які в подальшому були повернуті останній за рахунок отриманих первісним позивачем в кредит за договором від 20 вересня 2007 р. і тому такі кошти не належали і не могли належати до сімейних (спільних) коштів, а були особистими коштами ОСОБА_1; - 28 215,70 грн. отриманих ОСОБА_1 у ОСОБА_12 за договором позики від 19 травня 2006 р., які ОСОБА_1 повернула позикодавцю 18 вересня 2007 р., після припинення шлюбних відносин та ведення спільного з первісним відповідачем господарства. Дана позика була повернута ОСОБА_1 за рахунок коштів отриманих в борг у ОСОБА_13, ці кошти являлися особистими коштами ОСОБА_1

Таким чином, кошти в сумі 207 189,93 грн. належали до спільних сумісними коштів подружжя, 127 975,77 грн. являлися особистими коштами первісного позивача.

Виходячи зі 100 % суми коштів, які були сплачені сторонами за спірну квартиру, кошти в сумі 103 594,965 грн., що являються ? суми спільних сумісних коштів відповідають 30,9 %; кошти в сумі 231 570,735 грн., що складаються з особистих коштів первісного позивача та ? суми спільних з відповідачем коштів, становлять 69,1 %.

В судовому засіданні встановлено, що кошти, сплачені за проведення ремонтно-будівельних робіт по облаштуванню квартири АДРЕСА_8, належали до особистих коштів позивачки за основним позовом і складалися з коштів, отриманих в кредит в ОСОБА_3 банку «ІНГ ОСОБА_3 Україна» за договором іпотечного кредитування від 07.04.2008 р. та отриманих нею від продажу спадкової квартири АДРЕСА_9 (а.с.85-89, а.с.91, а.с.99-105, том 2).

Відповідно до звіту про оцінку майна, проведеного ТОВ «Експерт», ринкова вартість двокімнатної квартири № 130 загальною площею 87,2 кв.м., розташованої за адресою: Київська обл., м. Бровари, вул. Постишева, буд. 1-в, з урахуванням невідємних поліпшень, станом на 31.12.2009 р. складає 884 986 грн., в тому числі вартість поліпшень складає 238 824 грн. (а.с.109-133, том 2)

Виходячи з дослідження оцінки, ринкова вартість квартири АДРЕСА_7, без врахування вартості невідємних поліпшень, станом на 31.12.2009 р. складає 646 162 грн., і тому частка що становить 30,9 % вартості квартири складає 199 664,058 грн., частка що становить 69,1% становить 446 497,942 грн. відповідно.

Таким чином, з урахуванням проведених невідємних поліпшень квартири, що становлять 238 824 грн., частка первісного позивача збільшується на вказану суму і складає 685 321,942 грн., в той час як частка первісного відповідача залишається незмінною і становить 199 664,058 грн.

Враховуючи те, що 100 % вартості квартири, з урахуванням невідємних поліпшень, станом на 31.12.2009 р. становить 884 986 грн., частка первісного відповідача, що коштує 199 664,058 грн. - складає 22,56 % (23/100), частка первісного позивача, що коштує 685 321,942 грн. становить 77,44 % (77/100) частини квартири.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до обґрунтованого висновку, що позов підлягає повному задоволенню.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача за основним позовом на користь позивачки судові витрати по сплаті судового збору на суму 1 700 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення на суму 120,00 грн.

Керуючись ст. 57 Сімейного кодексу України, п.п. 23, 30 Постанови Пленому Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,…ст.ст. 214-215 Цивільного процесуального кодексу України

вирішив:

позов задовольнити.

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 77/100 частини квартири АДРЕСА_10.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 23/100 частини квартири АДРЕСА_10.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 третя особа: публічне акціонерне товариство «ІНГ ОСОБА_3 Україна» про визнання права власності на ? частину нерухомого майна, що є спільною сумісною власністю подружжя відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті держмита в розмірі 1700 грн. 00 коп. та на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.00коп.

На рішення може бути подана заява про апеляційне оскарження протягом десяти днів, апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя В.С. Сердинський