РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-1029/2010

16 грудня 2010 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Капшук Л.О.

при секретарі Скринській І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Миронівського району Київської області, комунального підприємства Київської обласної ради «Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання в порядку спадкування права власності на жилий будинок,

УСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 1 серпня 2009 року померла його мати ОСОБА_3. Після її смерті залишилась спадщина у виді жилого будинку, розташованого в селі Карапиші Миронівського району Київської області по вулиці О. Ситника, 132. Він, являючись спадкоємцем померлої за заповітом, спадщину прийняв. Оформити спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на жилий будинок не має змоги, оскільки померла не мала правовстановлюючого документу на нього. Просив визнати за ним в порядку спадкування право власності на жилий будинок під номером 132 по вулиці О. Ситника села Карапиші Миронівського району Київської області.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та в поясненнях послався на обставини, викладені в поданій до суду заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Миронівського району Київської області в судове засідання не з»явився. В надісланій до суду заяві сільський голова просить слухати справу у відсутності представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечує.

Представник відповідача комунального підприємства Київської обласної ради «Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не з»явився. Про час та місце розгляду справи вказаний відповідач повідомлявся належно.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані ним документи і матеріали, всебічно та повно з»ясувавши обставини, на яких грунтуються позовні вимоги. об»єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за заповітом відповідно до статті 1217 ЦПК України.

У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обовяязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов»язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов»язання встановлено законодавством у зв»язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна.

В судовому засіданні встановлено, що 1 серпня 2009 року померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ОК № 162038, виданим 3 серпня 2009 року виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Миронівського райогіу Київської області.

Позивач є спадкоємцем померлої ОСОБА_3 за заповітом, посвідченим секретарем Карапишівської сільської ради Миронівського району Київської області 2 березня 1989 року та зареєстрованим в реєстрі за № 17. В підтвердження вказаної обставини в матеріалах спадкової справи зберігається заповіт та Витяг зі Спадкового реєстру від 2 жовтня 2009 року.

У встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та прийняв її. Інших спадкоємців померла, не мала.

У видачі свідоцтва про право на спадщину на жилий будинок позивачу було відмовлено в зв»язку з відсутністю документа, який підтверджує право власності спадкодавиці на дане майно.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи.

Будинок, з приводу якого заявлено позов, не відноситься до категорії самовільно збудованих, виходячи з наступного.

Господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам, що збудовані до ухвалення Указу Президії Верховної Ради УССР від 22.01.1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівль» і при їх технічній інвентаризації не відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні - не відносяться до категорії самовільних.

Відповідно до роз»яснень, викладених у п. 9 постанови Пленему Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленному порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Встановлено, що будинок під номером 132 розташований по вулиці О.Ситника села Карапиші Миронівського району Київської області був побудований у 1925 році на земельній ділянці, призначеній для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд. Будинок має затверджений КП КОР Білоцерківським МБТІ технічний паспорт, в якому не відображено, що будинок відноситься до категорії самовільних, зареєстрований в погосподарській книзі. Вказані обставини підтверджуються технічним паспортом та довідкою ОСОБА_2 сільської ради № 613 від 19.07.2010 року.

Відповідно до запису погосподарського обліку (форми № 4, затвердженої наказом Державного комітету статистики України № 95 від 18.04.2005 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.05.2005 року за № 487/10767) будинок був занесений у погосподарську книгу ОСОБА_2 сільської ради. З 1988 року ОСОБА_3 була головою двору, проживала у вказаному будинку, користувалась та володіла ним до дня смерті. Вказані обставини підтверджуються довідкою № 1349, виданою 13 грудня 2010 року ОСОБА_2 сільською радою Миронівського району Київської області, копіями погосподарських книг.

Запис померлої ОСОБА_3 в книгах погосподарського обліку, починаючи з 1988 року в якості голови двору підтверджує факт належності будинку під номером 132 по вулиці О. Ситника села Карапиші Миронівського району Київської області саме їй. Даним будинком померла ОСОБА_3 користувалась та володіла на праві власності.

На підставі, що передбачена законом, тобто в порядку спадкування за заповітом, право на будинок набув позивач.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, статей 328, 1216, 1218, 1269, 1270, 1296, 1297 ЦК України, керуючись статями 10, 15, 60, 212, 213, 214, 215, 216 ЦП К України, суд

ВИРІШИВ:

позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої 1 серпня 2009 року, право власності на жилий будинок під номером 132 по вулиці О. Ситника села Карапиші Миронівського району Київської області.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд шляхом подання апеліційної скарги протягом десяти днів з часу проголошення, особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, у десятиденний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя підпис ОСОБА_4

Згідно з оригіналом.

Суддя Л.О. Капшук